Справа № 2а-1248/08
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2008-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-1248/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

«29» серпня 2008 р. м.
Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді
Костіва
М.В.

при секретарі судового засідання Мельникович
Л.В.

у відкритому судовому засіданні

розглянувши справу за позовом

ОСОБА_1

до

Управління Пенсійного фонду України в Личаківському
районі м. Львова

про

стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної
допомоги «Дітям війни»

з участю представників:

від позивача : ОСОБА_1, ОСОБА_2 - представник за усною заявою
позивача;

від відповідача : Зачек Галина
Миколаївна - головний спеціаліст - юрисконсульт (довіреність №5983/06-08 від
18.08.2008 року),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1
звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до
Управління пенсійного Фонду України у Личаківському районі м. Львова про
стягнення суми невиплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям
війни» в розмірі 3297 грн.30 коп.

Ухвалою
Львівського окружного адміністративного суду від 07.07.2008 р. відкрито
провадження у справі та призначено її до розгляду.

Представникам сторін роз'яснено їх права згідно зі ст. ст. 49, 51 КАС
України. У відповідності до ст. 71 КАС України справа слухається за наявними у
ній матеріалами.

У
судовому засіданні представник позивача
позов підтримала з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердила, зокрема, що
позивач у відповідності до Закону України “Про соціальний захист дітей війни” є
дитиною війни, якій належить щомісячна соціальна допомога у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком. Однак, така допомога за 2006 - 2008 рр. не
виплачувалась в силу норм ст. ст. 77, 110 Закону України “Про державний бюджет
України на 2006 рік” та п. 12 ст. 71 Закону України “Про державний бюджет
України на 2007 рік”, якими призупинено дію ст. 6 Закону України “Про соціальний
захист дітей війни”. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р.
№6-рп/2007 ці положення були визнані неконституційними. Просить позов
задовольнити.

Представник відповідача позов заперечив, посилаючись на
призупинення дії ст. 6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни” та
відсутність у рішення Конституційного Суду України зворотньої дії в часі.
Просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін,
дослідивши наявні докази, вивчивши матеріали справи, Львівський
окружний адміністративний суд виходив з
наступного.

Згідно
із ст. 1 Закону України “Про соціальний захист дітей війни”, дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій
на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18
років. Позивач є дитиною війни, що підтверджується паспортом НОМЕР_1, виданим
11.03.2008 р. Личаківським РВ УМВС України у Львівській області та посвідченням НОМЕР_2.

У відповідності із ст. 6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни”
в редакції, яка діяла на час існування спірних відносин, дітям війни була
передбачена виплата соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком. Однак, Законом України "Про Державний
бюджет України на 2006 рік” №3235-IV від 20.12.2005 р., з
метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим законом зупинено
на 2006 рік дію, зокрема, вказаного положення ст. 6 Закону України “Про
соціальний захист дітей війни” (ст. 77).

Законом України №3367-IV від 19.01.2006 "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" було
виключено п. 17 ст. 77 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2006 рік”, а ст. 110 цього закону було викладено в
новій редакції, а саме, установлено, що пільги дітям війни, передбачені статтею
6, запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету
у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань
бюджету. Однак, порядок запровадження цих пільг
встановлений не був, що з врахуванням встановленої залежності цих виплат із
результатами виконання бюджету у першому півріччі 2006 р. та дотримання
порядку, який визначений не був, унеможливлює реалізацію норми ст. 6 Закону
України “Про соціальний захист дітей війни” у 2006 р.

П. 12 ст. 71 Закону України № 489 від 19.12.2006 р. “Про Державний бюджет
України на 2007 рік”, з метою приведення окремих норм законів у відповідність
із цим законом, дію ст. 6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни”
було зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. №6-рп/2007 у справі
за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої
статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9,
12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103,
111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа
про соціальні гарантії громадян) справа №1-29/2007, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є неконституційними), такі положення Закону
України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", як, зокрема,
пункт 12 статті 71, яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням статті 111 цього
Закону; стаття 111, за якою підвищення до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість
пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей
війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки,
встановленої для учасників війни.

Як вбачається з п. 3 рішення Конституційного Суду України, зазначені
положення втрачають чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом
України. Згідно із ст. 73 Закону України “Про Конституційний Суд України”, Конституційний
Суд України приймає рішення щодо конституційності актів.
У разі, якщо ці акти або їх окремі положення
визнаються такими, що не відповідають Конституції
України (неконституційними), вони оголошуються
нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним
Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, рішення Конституційного Суду України про
визнання акту неконституційним, не тягнуть нечинності такого акту з дати його
прийняття, а лише з дати ухвалення рішення Конституційним Судом України.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що за період липень - грудень 2007
р. виплата соціальної допомоги позивачу у відповідності до ст. 6 Закону України
“Про соціальний захист дітей війни” не виплачувалась. Враховуючи, що з липня по
вересень включно 2007 р. діяв прожитковий мінімум для осіб, які втратили
працездатність в сумі 406 грн., а з жовтня по грудень включно 2007 р. - в сумі
411 грн., суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог в
частині стягнення допомоги за вказаний період (липень - грудень 2007 р.) в сумі
735,30 грн.

Законом України № 107-VI від 28.12.2007 р. “Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України”,
ст. 6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни” було викладено у новій
редакції, а саме: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до
пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників війни.

У відповідності до п. “б” ч. 1 ст. 77 Закону України “Про пенсійне
забезпечення”, призначені пенсії підвищуються, зокрема, іншим учасникам війни з
числа військовослужбовців, які проходили службу в складі діючої армії,
партизанських загонах і з'єднаннях, військовослужбовцям, які брали участь у
бойових діях при виконанні інтернаціонального обов'язку та особам
вільнонайманого складу діючої армії, батькам та дружині, якщо вона не взяла
повторний шлюб, військовослужбовців, які загинули на фронті, при виконанні
інтернаціонального обов'язку або інших обов'язків військової служби, - на 50
процентів мінімальної пенсії за віком. Враховуючи, що з 01.01.2008 р. по
01.04.2008 р. розмір мінімальної пенсії за віком становив 470 грн.; з
01.04.2008 р. по 01.07.2008 р. - 481 грн., а з 01.07.2008 р. -482 грн., належна
позивачу надбавка за вказаний період становить 1667,5 грн.

Відповідно, позовні вимоги позивача є обґрунтованими у загальній сумі 2402,8
грн. Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вирішує справи на підставі
Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд звертає увагу позивача на ту обставину, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.
99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення
до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або
іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод
та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на
цьому наполягає одна із сторін. Однак, як вбачається з
матеріалів справи, відповідач не наполягає на застосуванні строку звернення до
адміністративного суду, а відтак суд не вбачає підстав для розгляду клопотання
про його поновлення.

Враховуючи
вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню.

Щодо судових витрат, то у
відповідності до вимог ст.94 КАС України, зокрема, частин 1 та 3, судові витрати у
формі судового збору, присуджуються з Державного бюджету України на користь
позивача пропорційно до суми задоволених вимог.

Керуючись
ст.ст. 2, 11, 69-71, 86, 161-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.
Стягнути з
Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова (м.
Львів, вул. Б. Хмельницького, 116) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_3) 2402,8 грн.
соціальної допомоги дітям війни.

3.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1
(АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_3)
24,02 грн. судового збору.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної
сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова
може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя М.В.
Костів