Справа № 2а-157/08
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2008-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-157/08
Харківський окружний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня
2008 р. м.Харків

Харківський
окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого
судді - Перцової Т.С.

при
секретарі - Карамушко І.І.

за
участю сторін :

позивача
- ОСОБА_1.

представника
відповідача - не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1
до прокурора Московського району м.Харкова ОСОБА_2. про визнання незаконними
дій, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної і моральної шкоди
та винесення окремої ухвали суду, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач, ОСОБА_1., звернулася до
суду з адміністративним позовом до прокурора Московського району м.Харкова
ОСОБА_2., в якому просить суд визнати незаконними дії прокурора Московського
району м.Харкова ОСОБА_2. в створенні волокіти і порушені її прав та
зобов'язати прокурора ОСОБА_2. прийняти рішення в порядку ст.97 КПК України та
направити його позивачці.

Позивач через канцелярію суду надав
заяву про збільшення розміру позовних вимог, які були прийняті судом, в яких
просить суд встановити компетенцію (повноваження) суб'єкта владних повноважень
- прокурора Московського району м. Харкова ОСОБА_2., винести окрему ухвалу
відносно прокурора Московського району м. Харкова ОСОБА_2. та направити її у
відповідні органи для притягнення до відповідальності ОСОБА_2, винести окрему
ухвалу відносно начальника ВВБ в Харківській області СВБ ГУБОЗ МВС
України та на правити її у відповідні органи для притягнення начальника ВВБ в Харківській області СВБ ГУБОЗ МВС України до
відповідальності, стягнути моральну шкоду в розмірі посадового окладу
перемноженого на кількість місяців не прийняття рішення за її заявою, а також
стягнути матеріальну шкоду в сумі, витраченій на лікування.

В судовому засіданні позивач
підтримала збільшені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Свої вимоги
позивач обґрунтовує тим, що вона
21.06.2006 року викликала міліцію по телефону „02”, у зв'язку з
спричиненням їй тілесних ушкоджень працівником Червонозаводського РВ ГУМВС
України в Харківській області, згодом 04.07.2006 року звернулась до
Московського РВ ГУМВС України в Харківській області з аналогічною письмовою
заявою та 25.09.2006 року до прокурора Московського району м. Харкова з заявою,
в якій просила повідомити її, на якій підставі заява про вчинення злочину була
передана до прокуратури Червонозаводського району м. Харкова. Позивач зазначає,
що прокурор Московського району м. Харкова до теперішнього часу не прийняв
жодного рішення у відповідності із ст.. 97 КПК України щодо її заяви про
злочин, по подіям, які мали місце 21.06.2006 року. Зауважує, що зазначеними
діями відповідача порушено її нормальний життєвий ритм та уклад, спричинено
нервові стреси через переживання з причин порушення її прав та діями,
пов'язаними з поновленням прав в суді.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся повісткою з поштовими
повідомленнями. У відповідності до ст. 35 КАС України відповідач є належно
повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Представник відповідача надав суду
письмове заперечення на позов, в якому зазначив, що прокуратурою Московського
району м. Харкова за результатами перевірки за зверненням позивача щодо
прийняття рішення в порядку ст. 97 КПК України за фактом нібито застосування до
фізичного примусу з боку працівників Червонозаводського РВ ГУМВС України в
Харківській області, винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної
справи на підставі п. 2 ст. 6 КПК України. У зв'язку з наведеним, вважає, що
вимоги позивача виконані, а тому просить відмовити в задоволені позову в
повному обсязі.

В судовому
засіданні в якості свідка щодо спричинення моральної шкоди позивачці був
допитаний її син - ОСОБА_3.

Допитаний в
якості свідка ОСОБА_3. надав пояснення щодо подій, які відбулись 21.06.2006
року відносно дій працівника Червонозаводського РВ ГУМВС України в Харківській
області ОСОБА_4. Також, свідок пояснив, що позивачці була завдана моральна
шкода діями прокурора Московського району м. Харкова, змінились стосунки в
сім'ї та відносини з сусідами, змінився уклад життя, позивачка почала погано
себе почувати та спати по ночам. Згодом свідок пояснив, що позивачка перестала
погано спати.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення
проти позову, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до
наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 121 Конституції України прокуратура України становить єдину систему, на яку
покладається, зокрема, нагляд за додержанням законів органами, які проводять
оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство.

У відповідності із ст.97 КПК України
за наслідками перевірки заяви про злочин прокурор зобов'язаний не пізніше
триденного строку порушити кримінальну справу, відмовити в порушенні
кримінальної справи, або направити заяву за належністю. Коли необхідно
перевірити заяву про злочин така перевірка здійснюється в строк не більше
десяти днів. Якщо в результаті перевірки заяви не встановлено підстав для порушення кримінальної справи, прокурор своєю
постановою відмовляє в порушенні кримінальної справи, про що повідомляє
зацікавлених осіб.

Стаття 112 КПК України встановлює,
що у справах про злочини, вчинені службовими особами та особами, посади яких
віднесено до 1 - 3 категорії посад, працівниками правоохоронних органів
досудове слідство провадиться слідчими прокуратури.

Суд вважає за необхідне зазначити,
що предметом розгляду справи є визнання незаконним дій прокурора Московського
району м. Харкова ОСОБА_2. щодо не прийняття рішення в порядку ст.97 КПК
України за її повідомленням про злочин по подіям, які мали місце 21.06.2006
року та зобов'язання прокурора Московського району м. Харкова вчинити певні
дії.

Судом встановлено, що 21.06.2006
року ОСОБА_1. зателефонувала до міліції по телефону „02” та повідомила про
події, що сталися 21.06.2006 року щодо дій працівника Червонозаводського РВ
ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4. Вказане повідомлення про злочин
було зареєстровано Московським РВ ГУМВС України в Харківській області в ЖОІ під
№ НОМЕР_1.

03.07.2006 року позивач також
звернулася із заявою до Московського РВ ГУМВС України в Харківській області по
подіям, які відбулись 21.06.2006 року. Вказана заява була зареєстрована у
журналі реєстрації заяв та повідомлень про злочини, що вчинені або готуються за
№ НОМЕР_2.

Після проведення перевірки 14.07.2006
року матеріали з Московського РВ ГУМВС України в Харківській області за
належністю були направлені до прокуратури Червонозаводського району м. Харкова
за № 67/НОМЕР_2.

27.07.2006 року до Прокуратури
Червонозаводського району м. Харкова з Московського РВ ГУМВС України в
Харківській області надійшли матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_1. за
фактом неправомірних дій з боку працівника Червонозаводського РВ ГУМВС України
в Харківській області, які мали місце 21.06.2006 року. За результатами
проведеної перевірки 06.08.2006 року помічником прокурора Червонозаводського
району м. Харкова винесено постанову про відмову в порушені кримінальної справи
на підставі п. 2 ст. 6 КПК України.

Крім того, 25.09.2006 року ОСОБА_1.
надала до прокуратури Московського району м. Харкова заяву-скаргу, в якому
просила прокурора Московського району м. Харкова ОСОБА_2. перевірити законні
підстави передання матеріалів справи Московським РВ ГУМВС України в Харківській
області до прокуратури Червонозаводського району м. Харкова.

Згідно плану розгляду та вирішення
заяви ОСОБА_1. від 26.09.2006 року, вказана заява-скарга позивача була
розглянута помічником прокурора Московського району м. Харкова ОСОБА_5. та
05.10.2006 року за № 3341-04 ОСОБА_1. надана відповідь та роз'яснені підстави
спрямування заяви по подіям 21.06.2006 року до прокуратури Червонозаводського
району м. Харкова. Заява-скарга позивача від 25.09.2006 року направлена до
прокуратури Червонозаводського району м. Харкова для відповідного розгляду і
приєднання до матеріалів перевірки, яка проводилась прокуратурою
Червонозаводського району м. Харкова.

10.02.2007 року прокурор
Червонозаводського району м. Харкова, розглянувши матеріали перевірки від
27.07.2006 року за заявою ОСОБА_1., виніс постанову про скасування постанови
від 06.08.2006 року про відмову в порушенні кримінальної справи. Матеріали
перевірки № 3683/06 для проведення додаткової перевірки направлено до прокуратури
Московського району м. Харкова.

01.03.2007 року за № 1764/06 прокурор
Червонозаводського району м. Харкова супровідним листом направив матеріали
перевірки № 3683/06 в порядку ст.. 112 КПК України до прокуратури Московського
району м. Харкова для проведення додаткової перевірки за зверненням ОСОБА_1, по
подіям від 21.06.2006 року.

З листа за № 3341-04 від 07.03.2007
року вбачається, що до прокуратури Московського району м. Харкова з прокуратури
Червонозаводського району м. Харкова надійшли матеріали перевірки за зверненням
ОСОБА_1. для проведення перевірки та прийняття рішення згідно ст.. 97 КПК
України. Вказані матеріали перевірки
повернуті в прокуратуру Червонозаводського району м. Харкова для організації
додаткової перевірки.

Супровідним листом від 19.03.2007
року за № 1764/06 прокурор Червонозаводського району м. Харкова направив
прокурору Московського району м. Харкова матеріали перевірки за зверненням
ОСОБА_1. на підставі ч.1 ст. 116 КПК України для проведення додаткової
перевірки, оскільки місцем злочину є територія Московського району м. Харкова.

24.03.2007 року листом № 3341-04
прокурор Московського району м. Харкова для організації перевірки та прийняття
рішення направив матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_1. до прокуратури
Червонозаводського району м. Харкова, оскільки Червонозаводським РВ ГУМВС
України в Харківській області та прокуратурою Червонозаводського району м.
Харкова проводилась перевірка з викладених у звернені автора фактів.
Супровідним листом від 25.04.2007 року № 3341-04 заступником прокурора
Московського району м. Харкова направлено до прокуратури Червонозаводського
району м. Харкова наглядове провадження № 3683/06 по зверненню ОСОБА_1.

Постановою помічника прокурора
Московського району м. Харкова ОСОБА_6. від 23.11.2007 року на підставі п. 2 ч.
6 КПК України відмовлено в порушені кримінальної справи за фактом начебто
неправомірних дій працівників Червонозаводського РВ ГУМВС України в Харківській
області по подіям, що мали місце 21.06.2006 року.

Як вбачається з вищезазначеної
постанови помічника прокурора Московського району м. Харкова ОСОБА_6.,
остання була винесена на підставі
рапорту ОСОБА_6., який надійшов до прокуратури Московського району м. Харкова
21.11.2007 року за наслідками проведеної перевірки.

Суд зауважує, що надання правової
оцінки постанові про відмову в порушенні кримінальної справи та процедурі її
прийняття не входить до компетенції адміністративного суду, а відноситься до
компетенції судів загальної юрисдикції в порядку кримінального судочинства.

Судом встановлено, що також не
заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні, що постанова
помічника прокурора Московського району м. Харкова ОСОБА_6. від 23.11.2007 року
була прийнята після вивчення матеріалів зазначеної адміністративної справи та
позовних вимог ОСОБА_1.

З приписів ст.97 КПК України
вбачається, що за наслідками перевірки заяви про злочин прокурор зобов'язаний
не пізніше триденного строку порушити кримінальну справу, відмовити в порушенні
кримінальної справи, або направити заяву за належністю. Коли необхідно перевірити заяву про злочин така перевірка здійснюється
в строк не більше десяти днів.

Таким чином, судом встановлено, що
прокурором Московського району м. Харкова порушені права ОСОБА_1. в частині неприйняття рішення за наслідками розгляду
матеріалів перевірки по заяві позивача про злочин від 03.07.2006 року згідно ст. 97 КПК України в межах десятиденного строку, а
саме в період з 25.07.2007 року (дата отримання Прокуратурою Московського
району м. Харкова ухвали про відкриття провадження у адміністративній справі,
копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів) до 23.11.2007 року
(дата прийняття постанови про відмову в порушені кримінальної справи), що також
не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні.

Згідно з п. 6 ст. 32 КПК України,
під терміном прокурор слід розуміти - Генеральний прокурор України, прокурор
Автономної Республіки Крим, прокурор області, прокурор міста Києва, районний,
міський прокурор, військовий прокурор, транспортний прокурор та інші прокурори,
прирівняні до прокурорів областей, районних або міських прокурорів, їх
заступники і помічники, прокурори управлінь і відділів прокуратур, які діють у
межах своєї компетенції.

У зв'язку з чим, суд не приймає
посилання позивача, що постанова про відмову в порушені кримінальної справи від
23.11.2007 року повинна виноситись прокурором Московського району м. Харкова
ОСОБА_2., а винесена не уповноваженою особою - помічником прокурора ОСОБА_6.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
відповідачем не надано суду доказів направлення постанови про відмову в
порушені кримінальної справи від 23.11.2007 року позивачу після її винесення.
Копія постанови про відмову в порушені кримінальної справи від 23.11.2007 року
надана відповідачем до суду 11.01.2008 року через канцелярію, а вже потім
13.02.2008 року по пошті була направлена ОСОБА_1. супровідним листом від
23.11.2007 року № 826 та отримана позивачем, що не заперечувалось нею в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 99 КПК України, при
відсутності підстав до порушення кримінальної справи прокурор, слідчий, орган
дізнання або суддя своєю постановою відмовляють у порушенні кримінальної
справи, про що повідомляють заінтересованих осіб і підприємства, установи,
організації.

Таким чином, судом встановлено, що
прокурором Московського району м. Харкова порушені права ОСОБА_1. щодо
направлення їй копії постанови про відмову в порушені кримінальної справи від
23.11.2007 року в період з 23.11.2007
року до 13.02.2008 року, тобто його дії
не відповідають вимогам ч.1 ст.
99 КПК України.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1. по
встановленню компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень - прокурора
Московського району м. Харкова ОСОБА_2., суд вважає зазначити наступне.

Частина 2 ст. 2 КАС України
передбачає, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, крім випадків, коли
щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно зі ст. 104 КАС України, до
адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа,
яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових
відносин.

Відповідно до ст.6 КАС України
кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним
і неупередженим судом, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його
справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим
Кодексом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
компетенція - це сукупність повноважень, прав та обов'язків державного органу,
установи або посадової особи, які вони зобов'язані використовувати для
виконання своїх функціональних завдань. Компетенція та повноваження районного
прокурора визначаються Конституцією України, Законом України „Про прокуратуру”,
іншими законодавчими актами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС
України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати
в порядку адміністративного судочинства.

Аналізуючи викладені норми права, суд
приходить до висновку що справа в частині позовних вимог ОСОБА_1. по
встановленню компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень - прокурора
Московського району м. Харкова ОСОБА_2. не підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства, оскільки в ній відсутній публічно-правовий спір
о праві, у зв'язку з тим, що компетенція (повноваження) прокурора чітко
визначено на законодавчому рівні. З викладеного вбачається, що компетенція
адміністративних судів на розгляд справ з такими позовними вимогами згідно зі
статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України не поширюється.

Щодо вимог позивача про винесення
окремої ухвали відносно прокурора Московського району м. Харкова ОСОБА_2. та
направлення її у відповідні органи для притягнення до відповідальності ОСОБА_2,
винесення окремої ухвали відносно начальника ВВБ в Харківській
області СВБ ГУБОЗ МВС України та на правлення її у відповідні органи для
притягнення начальника ВВБ в Харківській області СВБ ГУБОЗ МВС
України до відповідальності, суд зазначає наступне.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1. про
збільшення розміру позовних вимог, остання просить винести окрему ухвали суду
відносно прокурора Московського району м. Харкова, оскільки останній зловживає
владою та службовим становищем, наданим йому Конституцією України та іншими
законами, в особистих цілях використав своїх підлеглих для представництва своїх
інтересів в суді по вказаній справі, чим спричинив значну шкоду державі та
інтересам позивача, а також винести окрему ухвалу суду відносно начальника ВВБ в Харківській області СВБ ГУБОЗ МВС України за
неналежну організацію праці в відділі в наслідок чого не було прийняте рішення
про направлення матеріалів та інформації компетентним органам для прийняття
рішення в порядку ст.. 97 КПК України.

Відповідно до ст. 166 КАС України,
суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему
ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття
заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Відповідно до ст. 56 КАС України,
сторона, а також третя особа в адміністративній справі можуть брати участь в
адміністративному процесі особисто і (або) через представника. Представником
може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 48 цього
Кодексу має адміністративну дієздатність. Законним представником органу,
підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа,
уповноважена законом, положенням статутом.

Згідно з ст. 58 КАС України,
повноваження законних представників підтверджуються документами, які
стверджують займану ними посаду чи факт родинних, опікунських тощо відносин з
особою, інтереси якої вони представляють. Довіреності від імені органу,
підприємства, установи, організації видаються за підписом керівника або іншої
уповноваженої на те законом, положенням, статутом особи і засвідчуються
печаткою цього органу, підприємства, установи, організації.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
відповідно до Наказу прокурора Московського району м. Харкова № 7 від 09 липня
2007 року „Про розподіл обов'язків між оперативними працівниками прокуратури
Московського району м. Харкова”, помічник прокурора району ОСОБА_6. здійснює
повноваження у цивільному (адміністративному) судочинстві в порядку,
встановленому законом, помічник прокурора району ОСОБА_7. здійснює повноваження
у господарському (адміністративному) судочинстві.

Суд, аналізуючи викладені норми та
обставини, приходить до висновку, що помічники прокурора ОСОБА_6. та ОСОБА_7.
мають законні підстави для представництва інтересів прокурора Московського
району м. Харкова ОСОБА_2. по вказаній справі, оскільки посадова особа -
прокурор Московського району м. Харкова в межах своїх повноважень здійснює свої
обов'язки та діє від імені державного
органу - прокуратури Московського району м. Харкова.

Довіреністю від 16.10.2007 року №
3341-04, помічник прокурора ОСОБА_6. уповноважений представляти інтереси
прокурора Московського району м. Харкова по адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1. до прокурора Московського району м. Харкова про визнання незаконними
дій та бездіяльності (а.с. 208 т. 1). Довіреністю, помічник прокурора ОСОБА_7.
уповноважений представляти інтереси прокуратури Московського району м. Харкова,
прокурора Московського району м. Харкова ОСОБА_2. та його заступника ОСОБА_8.
по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1. до прокурора Московського району
м. Харкова про визнання незаконними дій та бездіяльності (а.с. 35 т. 1).

З
наданої відповіді ВВБ в Харківській області служби внутрішньої безпеки ГУБОЗ
МВС України від 27.05.2008 року № 18/37-1110 вбачається, що громадянка ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1., мешкає: АДРЕСА_1, 21.06.2006 зверталась на «телефон довіри»
відділу (на той час - управління) внутрішньої безпеки в Харківській області СВБ ГУБОЗ МВС України на неправомірні
дії дільничного інспектора міліції Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області лейтенанта міліції
ОСОБА_4.
Черговим працівником підрозділу
її звернення, згідно вимог відповідної інструкції, було оформлено письмовим рапортом, про що є
запис в спеціальному
«Журналі обліку інформації, що надійшла по «телефону довіри» УВБ в Харківській області», а також
зареєстровано в канцелярії за вх. № ІЗ/Т.д.56 від 21.06.2006. Після доповіді керівництву УВБ в Харківській області, за письмовою
вказівкою рапорт був направлений на розгляд до відділу громадської безпеки ХМУ ГУМВС України в Харківській
області, про що ОСОБА_1. було направлено повідомлення за вих. № ІЗ/Т.д.56 від 23.06.2006. Після закінчення проведення службової
перевірки за фактами, які викладені
в зверненні, відділом громадської безпеки до її адреси за вих. № 33/1410 від 16.07.2006 було направлено
письмову відповідь про результати перевірки та
прийняте рішення. Зазначені в відповіді обставини також підтверджуються
наданими копіями витягу з журналу телефону довіри, журналу вхідної
кореспонденції, листом від 23.06.2006
року за № 13/Т.д. 56, листом від 16.07.2006 року № 33/1410 на адресу начальника
ІОС УВБ в Харківській області ДВБ ГУБОЗ МВС України, листом № 33/1410 від
16.07.2006 року на адресу ОСОБА_1., висновком за результатами перевірки
звернення на телефон довіри ОСОБА_1. від 14.07.2006 року.

За таких обставин, підстав для
винесення окремої ухвали суду відносно прокурора Московського району м. Харкова
ОСОБА_2. та начальника ВВБ в Харківській області служби
внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України не вбачає та зазначає, що
відповідно до ст. 166 КАС України винесення окремої ухвали є правом суду, а
не його обов'язком.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1. про
стягнення моральної шкоди в розмірі посадового окладу перемноженого на
кількість місяців не прийняття рішення за її заявою, а також стягнення
матеріальної шкоди в сумі, витраченій на лікування, суд зазначає наступне.

Згідно Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди” - відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювання. Наявність причинного зв'язку між шкодою
і протиправним діянням заподіювання та вини останнього в її заподіянні. Суд
зокрема повинен з'ясувати, чим підтверджено факт заподіяння позивачеві
моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач оцінив заподіяну шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно
до ч. 2 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншими порушеннями прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно - правових відносин, розглядаються
адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою
вирішити публічно - правовий спір.

Статтею 56 Конституції
України гарантовано право на
відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування
матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх
посадових і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 23
Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно
до роз'яснень, викладених у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31 03 1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування
моральної ( немайнової ) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні.

Судом встановлено, що позивачем до
суду не надано жодного документа, який би свідчив про спричинення їй моральної
шкоди відповідачем. Судом не встановлено, а позивачем не доведено, що не
прийняття рішення за її зверненням спричинило для позивачки
моральні страждання, стрес,
підірвало здоров'я, спричинило зміни в життєвих стосунках. Судом також не
встановлено причинного зв'язку між діями
відповідача щодо не прийняття
прокуратурою постанови та завданою, на думку позивача, моральної шкоди.

Судом також не
встановлено, а позивачем не доведено, що остання, витрачувала кошти на лікування
по вині відповідача, крім того позивачкою не надано жодного документально
підтвердженого доказу по придбанню ліків, проходження за плату лікування тощо.

Суд не приймає як
належні докази щодо підтвердження позиції позивача по спричиненню їй моральної шкоди, виписки із медичної
картки стаціонарного хворого від 04.08.2006 року, епікриз № 625, довідку № 37 з
міської клінічної лікарні № 31, довідку з міської клінічної
шкірно-венерологічного диспансеру № 5, оскільки в них поставлені діагнози за
період з 21.06.2006 року по 30.06.2006 року, тобто до настання неправомірних
дій прокурора Московського району м. Харкова в період з 23.11.2007 року до 13.02.2008 року щодо
ненадання копії постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від
23.11.2007 року та неприйняття рішення відповідно до ст.. 97 КПК України за
наслідками розгляду заяви про злочин позивача від 03.07.2006 року в період з
25.07.2007 року по 23.11.2007 року.

Суд також не приймає
як доказ спричинення моральної шкоди позивача, довідку від 31.03.2008 року
клінічної багатопрофільної лікарні № 17 заводу ім.. Малишева та довідку від
14.04.2008 року клінічної лікарні № 18, оскільки з них не вбачається, що саме з
вини відповідача вона проходила стаціонарне лікування з 25.03.2008 року по
31.03.2008 року в лікарні № 17 та з 31.03.2008 року по 14.04.2008 року № 18, та
не вбачається причинного зв'язку між діями відповідача щодо не прийняття
рішення по зверненню позивача та завданою, на думку позивача, моральної шкоди.

Суд критично
ставиться до показань, допитаного в якості свідка - ОСОБА_3., оскільки останній
є сином позивача, тобто зацікавленою особою у вирішенні спору. При його допиті,
він не зміг пояснити, яким чином змінилися уклад життя позивача, стосунки з
сусідами та сім'єю. Крім того, суд не приймає показання свідка щодо подій, які
відбулись 21.06.2008 року, оскільки вони не стосуються предмету розгляду
справи.

Таким чином позовні вимоги про
стягнення моральної шкоди в розмірі посадового окладу перемноженого на
кількість місяців не прийняття рішення за її заявою, а також стягнення
матеріальної шкоди в сумі, витраченій на лікування задоволенню не підлягають.

За таких обставин суд
вважає, що прокурором Московського району м. Харкова ОСОБА_2. було порушено
право позивача, визначене в ч.1 ст. 99 КПК України, в частині ненадання
постанови про відмову в порушені кримінальної справи від 23.11.2007 року на її
заяву від 04.07.2006 року в період з
23.11.2007 року до 13.02.2008 року та право
ОСОБА_1. в частині неприйняття рішення за
наслідками розгляду матеріалів перевірки по заяві позивача про злочин від
03.07.2006 року згідно ст. 97 КПК України в межах
десятиденного строку, а саме в період з 25.07.2007 року до 23.11.2007 року,
у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині документально та нормативно
обґрунтовані, та є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.94 КАС України, судові витрати відносяться на рахунок
державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 4, 8, 17, 86, 87, 94, 138, 143, ч.1
ст.158, 161, 162, 163, 167, 186, 254, Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
прокурора Московського району м.Харкова ОСОБА_2. про визнання незаконними дій,
зобов'язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної і моральної шкоди та
винесення окремої ухвали суду - задовольнити частково.

Визнати незаконними дії прокурора Московського району м. Харкова в
частині ненадання постанови про відмову в порушені кримінальної справи від
23.11.2007 року на її заяву від 04.07.2006 року в період з 23.11.2007 року до 13.02.2008 року відповідно
до вимог ч.1 ст. 99 КПК України.

Визнати незаконними
дії прокурора Московського району м. Харкова в частині неприйняття рішення за
наслідками розгляду матеріалів перевірки по заяві ОСОБА_1. про злочин від
03.07.2006 року згідно ст. 97 КПК України в межах
десятиденного строку, а саме в період з 25.07.2007 року до 23.11.2007 року.

Провадження
у справі в частині позовних вимог про встановлення компетенції (повноважень)
суб'єкта владних повноважень - прокурора Московського району м. Харкова ОСОБА_2 - закрити.

В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

На постанову через суд першої
інстанції може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів
з дня складання постанови у повному обсязі.

Апеляційна
скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги
одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Постанова
в повному обсязі виготовлена та підписана
22.12.2008 року.

Суддя (підпис) Т.С.Перцова