Справа № 2-а-27/08
Суддя: Денисова Т.С.
Дата ухвалення: 2008-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа АДРЕСА_2-а-2708
Борщівський районний суд
Тернопільської області
в складі: головуючого Денисової Т.С.
при секретарі Кінзерському О.В.
з участю представника позивача Олійник Т.П.
представника відповідача Крочака О.Л.
третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_1 та
представника третіх осіб ОСОБА_3
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Борщеві адміністративну справу за позовом відкритого
акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Тернопільської філії ВАТ
„Укртелеком” до міського голови м.Борщева, третіх осіб без самостійних вимог
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування актів, виданих суб”єктом
владних повноважень,
відкрите акціонерне товариство „Укртелеком” в особі Тернопільської філії ВАТ
„Укртелеком” звернувся до суду із позовною заявою до міського голови м.Борщева,
в якій просить визнати незаконними та скасувати розпорядження міського голови
міста Борщева від 14 липня 2004 року № 82 „Про приватизацію квартири АДРЕСА_1
громадянином ОСОБА_1” та розпорядження міського голови міста Борщева від 21
липня 2004 року № 90 „Про приватизацію квартири АДРЕСА_2 громадянином ОСОБА_2”,
посилаючись на те, що приватизовані квартири АДРЕСА_1,АДРЕСА_2, розміщені на
другому поверсі адміністративного будинку АДРЕСА_1, не належать до державного
житлового фонду, оскільки весь будинок передано у власність ВАТ „Укртелеком”
згідно наказу Державного комітету зв”язку та інформації України від 11 грудня
2003 року АДРЕСА_248 „Про передачу нерухомого майна ВАТ „Укртелеком” і
знаходиться на балансі Тернопільської філії ВАТ „Укртелеком”, а тому не може
бути приватизованим.
В судовому
засіданні представник позивача Олійник Т.П. позов підтримала і суду пояснила,
що власником квартир, щодо яких винесено спірні розпорядження, на підставі
наказу Державного комітету зв»язку та інформатизації України від 11 грудня 2003
року АДРЕСА_248 «Про передачу нерухомого майна ВАТ «Укртелеком» та відповідного
переліку та акту передачі є позивач. ВАТ «Укртелеком» не є державним
підприємством. Як власник майна позивач не передавав квартири у комунальну
власність міста Борщева. Розпорядженнями, що оспорюються, голова міста Борщева,
немаючи на це відповідних повноважень, приватизував квартири, які не є об»єктом
комунальної власності, не належать до державного житлового фонду, та передав їх
у власність фізичних осіб. Своїми діями відповідач протиправно позбавив позивача
відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги визнав частково і пояснив, що оскільки
рішення Борщівської міської ради від 29 січня 2004 року № 44 «Про прийняття у
комунальну власність територіальної громади відомчого житла ВАТ «Укртелеком» по
АДРЕСА_1», яке стало підставою для винесення головою міста розпоряджень, що
осполрююються, постановою господарського суду Тернопільської області від 13
квітня 2007 року скасоване, відповідач визнає позов в тій частині, що
розпорядження, як наслідок вищевказаного рішення підлягає скасуванню.
Представник відповідача заперечує той факт, що голова міста, виносячи 14 та 21
липня 2004 року розпорядження №№ 82,90, не мав на це повноважень.

Представник
третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_3 в судовому засіданні вважає, що позов
до задоволення не підлягає, оскільки в результаті визнання розпоряджень
міського голови про приватизацію квартир будуть порушені права третіх осіб -
власників квартир ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Заслухавши
пояснення представників сторін, третіх осіб без саморстійних вимог та їх
представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі
докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з
слідуючих підстав.

Відповідно
до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при
здійсненні ними владних управліньких функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

У
відповідності до ст.19 Конституції України та ст.ст.24,73 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року АДРЕСА_28097-ВР (із
змінами та доповненнями) органи державної влади та органи місцевого
самоврядування їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України,
приймають рішення у межах наданих їм повноважень.

Пунктом 2
статті 77 Закону України «Про місцеве самоврядування» в Україні» передбачено,
що спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають
в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого
самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 59
Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено форму актів,
які приймаються радою, її виконавчим комітетом та головою, порядок прийняття
актів, а також встановлено презумпцію прамомірності актів органів та посадових
осіб місцевого самоврядування через вказівку, що такі акти з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або законам України можуть бути визнані незаконними
в судовому порядку.

Акт
державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто
офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямовані
на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов»язковий характер для
суб»єктів цих відносин.

Підставами
для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного
законодавства таабо визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.
Обов»язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв»язку з
прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача у справі.

У
відповідності до ст.4 Закону України «Про власність» в редакції, чинній на час
прийняття оспорюваних розпоряджень (втратив чинність на підставі Закону «Про
внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих
актів України у зв»язку з прийняттям Цивільного кодексу України» від 27 квітня
2007 року), власник на свій розсуд володіє, користується й розпоряджається
належним йому майном, а відповідно до ст.ст.55,56 цього ж Закону, власник не
може бути позбавлений правва на своє майно, крім випадків, передбачених цим
Законом та іншими законодавчими актами україни. Жодний державний орган не має
права втручатись у здійснення власником правомочностей щодо володіння,
користування й розпорядження своїм майном або встановлювати не передбачені
законодавчими актами України додаткові обов»язки чи обмеження.

Як
убачається з матеріалів справи, будинок, у якому розташовані квартири, щодо
яких прийняті спірні розпорядження, є власністю ВАТ «Укртелеком».

Згідно
переліку нерухомого майна, що передано у власність ВАТ «Укртелеком» від 11
грудня 2003 року, на підставі Наказу про створення ВАТ «Укртелеком» від 27
грудня 1999 року АДРЕСА_155, Державний комітет зв»язку та інформатизації
України передав ВАТ «Укртелеком» у власність нерухоме майно, яке враховувалося
на балансі Тернопільської дирекції станом на 1 липня 1999 року, зокрема
адмінбудинок (інвентарний номер НОМЕР_1, загальною вартітю станом на 1 липня
1999 року 59738,36 грн.) та будівлю гаражу, що розміщені АДРЕСА_1.

Відповідно
до акта приймання-передачі нерухомого майна у власність ВАТ «Укртелеком» від 11
грудня 2003 року Державний комітет зв»язку та інформатизації України передав, а
ВАТ «Укртелеком» прийняв у власність по Тернопільській дирекції ВАТ
«Укртелеком» нерухоме майно, зокрема адмінбудинок та будівлю гаражу, що
розміщені АДРЕСА_2.

Тернопільська
дирекція ВАТ «Укртелеком» зверталася до міського голови м.Борщева із листом №
ВБ-12-18-108 від 22 грудня 2003 року про прийняття у власність Борщівської
територіальної громади відомчого житла ВАТ «Укртелеком» по АДРЕСА_1, а саме,
двох двохкімнатних квартир двохповерхового будинку.

Рішенням
виконавчого комітету Борщівської міської ради від 29 січня 2004 року № 44 «Про
прийняття у комунальну власність територіальної громади відомчого житла ВАТ
«Укртелеком» по АДРЕСА_1», за результатами розгляду листа ВАТ «Укртелеком» від
22 грудня 2003 року та керуючись ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування
в Україні» прийнято у комунальну власність територіальної громади міста відомче
житло ВАТ «Укртелеком» в АДРЕСА_1 (дві двохкімнатні квартири); виключено дві
квартири АДРЕСА_1 із числа службових та вирішено видати свідоцтво про право
власності територіальній громаді міста на дві двохкімнатні квартири, що
становить 51100 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

На
підставі вищезазначеного рішення № 44 міський голова міста Борщева 14 липня
2004 року видав розпорядження № 82 „Про приватизацію квартири АДРЕСА_1
громадянином ОСОБА_1” та 21 липня 2004 року розпорядження № 90 „Про
приватизацію квартири АДРЕСА_2 громадянином ОСОБА_2»

У
відповідності до ч.2 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в
Україні», підставою для набуття права комунальної власності є передача майна
територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб»єктами права власності,
а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого
самоврядування в порядку, встановленому законом.

При
вирішенні господарським судом Тернопільської області 13 квітня 2007 року справи
АДРЕСА_15362-5092 за позовом ВАТ «Укртелеком» в особі Тернопільської філії ВАТ
«Укртелеком» до Борщівської міської ради виконавчого комітету Борщівської
міської ради про визнання недійсними рішень виконкому Борщівської міської ради
від 26 грудня 2003 року № 597, від 29 січня 2004 року № 44 та свідоцтва про
право власності ВАТ «Укртелеком», видане на підставі рішення № 597 встановлено,
що передача майна від ВАТ «Укртелеком» Борщівській міській раді не відбувалася,
акт приймання-передачі відсутній, а відтак відсутні будь-які правові підстави
для прийняття в комунальну власність територіальної громади міста даних
об»єктів.

Постановою
господарського суду Тернопільської області від 13 квітня 2008 року рішення
виконавчого комітету Борщівської міської ради від 29 січня 2004 року № 44 «Про
прийняття у комунальну власність територіальної громади відомчого житла ВАТ
«Укртелеком» по АДРЕСА_1» визнано недійсним.

Згідно зі
ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», процес
приватизації житла - це процес відчуження квартир державного житлового фонду на
користь громадян України.

Здійснюється
приватизація державного житлового фонду вдповідно до ст.8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового фонду», упвноваженими на це органами,
створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого
самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному
господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний
житловий фонд.

Державний
житловий фонд, як передбачено Законом, - це житловий фонд місцевих Рад та
житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи
оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Оскільки
дані про передачу адмінбудинку, в якому розташовані квартири АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, у державну власність відсутні, то і висновок про те, що квартири
підлягають приватизацію, є передчасним.

Частиною
10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» чітно
передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з
мотивів їхньої невідповідності Конституції або Законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Відповідно
до ст.13 Конституції України держава гарантує захист усіх суб»єктів права
власності і господарювання, усі суб»єкти права власності рівні перед законом.

При цьому,
судом враховано і положення статті 71 КАС України, згідно із якою в
адміністративних справах про протиправність рішень суб»єкта владних повноважень
обов»язок щодо доказування правомірності своїх дій покладено на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи,
що спірні розпорядження посадової особи органу місцевого самоврядування
ущемлюють права та законні інтереси ВАТ «Укртелеком» в особі Тернопільської
філії ВАТ «Укртелеком», суд визнає позовні вимоги позивача щодо визнання
протиправними та скасування розпорядження міського голови міста Борщева від 14
липня 2004 року № 82 «Про приватизацію квартири АДРЕСА_1 громадянином ОСОБА_1»
та розпорядження міського голови міста Борщева від 21 липня 2004 року № 90 «Про
приватизацію квартири АДРЕСА_2 по АДРЕСА_1 громадянином ОСОБА_2» є
обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

У
відповідності до ст.94,97,98 КАС України, судові витрати по справі підлягають
відшкодуванню позивачу з Борщівської міської ради.

Керуючись
ст.ст.2,6,7,11,17,71,86,94,158-163,167 КАС України, суд

п о с т а
н о в и в:

Позов
задовольнити.

Визнати
протиправними та скасувати розпорядження міського голови міста Борщева
Тернопільської області від 14 липня 2004 року № 82 «Про приватизацію квартири
АДРЕСА_1 громадянитом ОСОБА_1» та від 21 липня 2004 року № 90 «Про приватизацію
квартири АДРЕСА_2 громадянитом ОСОБА_2»

Стягнути з
Борщівської міської ради в користь позивача 3 (три) гривні 40 грн. сплаченого
судового збору.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження.

Заяву про
апеляційне оскарження постанови може бути подано протягом десяти днів з дня її
проголошення через Борщівський районний суд до Львівського апеляційного
адміністративного суду та апеляційну скаргу протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження в такому ж порядку.

Головуючий: підпис

З оригіналом згідно.

Суддя Борщівського районного
суду Денисова Т.С.