Справа № 2а-893/08
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2008-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-893/08
Харківський окружний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2008 р. м.Харків

Харківський
окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого
судді - Перцової Т.С.

при
секретарі - Карамушко І.І.

за
участю представників сторін :

позивача
- Рудя С.О.,

відповідача
- Мінич О.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Харкові справу за адміністративним позовом
Відкритого акціонерного товариства „Український науково-дослідний інститут
сільськогосподарського машинобудування ВАТ „УкрНДІСГОМ” до Державної податкової
інспекції у Комінтернівському районі м. Харкова про визнання дії Державної
податкової інспекції у Комінтернівському районі м. Харкова по нарахуванню
земельного податку відносно ВАТ „УкрНДІСГОМ” незаконними, зобов'язання Державну
податкову інспекцію у Комінтернівському районі м. Харкова закрити картку
особового рахунку ВАТ „УКРНДІСГОМ” із земельного податку, зобов'язання Державну
податкову інспекцію у Комінтернівському районі м. Харкова звільнити майно ВАТ
„УКРНДІСГОМ” від податкової застави,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач, Відкрите акціонерне
товариство „Український науково-дослідний інститут сільськогосподарського
машинобудування ВАТ „УкрНДІСГОМ” звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням
уточнень, які були прийняті судом, просить визнати дії Державної податкової
інспекції у Комінтернівському районі м. Харкова по нарахуванню земельного
податку відносно ВАТ „УкрНДІСГОМ” незаконними, зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Комінтернівському районі м. Харкова закрити картку особового
рахунку ВАТ „УКРНДІСГОМ” із земельного податку, зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Комінтернівському районі м. Харкова звільнити майно ВАТ
„УКРНДІСГОМ” від податкової застави.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав уточнені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. В
обґрунтовування позову представник позивача зазначив, що ВАТ «УКРНДІСГОМ» щорічно звітував щодо нарахування земельного податку надаючи податкові розрахунки земельного податку у відповідності із вимогами ст.13 та
ст.14 Закону «Про плату за землю». Так за період 2003-2008
років позивачем до ДПІ у Комінтернівському районі м Харкова подавалися звітні
розрахунки по земельному податку по кожному року окремо ( 31.01.2003 року, 22.01.2004 року, 26.01.2005 року, 11.01.2006 року,
17.01.2007 року та 23.01.2008 року). 05.07.2007 року позивачем до ДПІ Комінтернівського району м. Харкова були подані уточнюючі
розрахунки земельного податку за 2003, 2004, 2005, 2006 та 2007 роки. Позивач вказує, що
згідно з приписами ст.13 Закону України «Про плату за землю» підставою для
нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а
орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній
власності, - договір оренди такої земельної ділянки. Представник позивача
звертав увагу суду на те, що у квітні 2007 року ВАТ
«УКРНДІСГОМ» була отримана від Центру земельного кадастру довідка, якою
підтверджена відсутність будь-яких даних в державному земельному кадастрі відносно права власності або користування землею ВАТ «УКРНДІСГОМ». Таким чином, на
думку представника позивача, враховуючи норму ст.13
Закону України «Про плату за землю», у ВАТ «УКРДІСГОМ» була
відсутня правова підстава для нарахування та сплати земельного податку. Крім того,
представник позивача зауважив, що не зважаючи на цільове призначення платежів
по сплаті земельного податку, всі отримані від позивача кошти ДПІ у
Комінтернівському районі м. Харкова направляла на погашення заборгованості за
період 2003-2004 роки. Як вважає представник позивача ВАТ «УКРНДІСГОМ» не є платником земельного податку, а звітні розрахунки з
земельного податку подавалися ним помилково, і як наслідок цього, у відповідача відсутні підстави для нарахування та стягнення земельного
податку, і такі дії відповідача є незаконними. Також, представник позивача зазначив, що строк позовної
давності щодо податкового боргу з земельного податку встановлений спеціальним
нормативним актом, а саме ч.2 ст. 18 Закону України „Про плату за землю”, а
штрафні (фінансові) санкції застосовані відповідачем відповідно до Закону
України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами” - неправомірно, оскільки строки сплати податку
на землю встановлюються спеціальним законом - Законом України „Про плату за
землю”. З огляду на викладене, позивач наполягає на тому, що відповідачем неправомірно був нарахований борг з земельного податку у період 2003-2004 років та описані і передані у податкову заставу активи ВАТ «УКРНДІСГОМ». Враховуючи те, що
на думку представника позивача у ВАТ «УКРНДІСГОМ» були відсутні визначені
законом правові підстави для сплати земельного податку, і відповідно він не є
платником податку на землю, а також те, що податковий борг у ВАТ «УКРНДІСГОМ»
відсутній, позивач стверджує, що відповідач неправомірно утримує активи позивача у податковій заставі, чим порушує
права та законні інтереси останнього та перешкоджає здійсненню ним
господарської діяльності.

Відповідач - ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова у запереченнях на
позовну заяву та його представник у судовому засіданні проти позову
заперечують, посилаючись на Закон України "Про плату за землю" та
Земельний кодекс України,
якими передбачено, що використання землі в
Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати.
Стверджують, що юридичні особи, які фактично використовують земельні ділянки
без належного оформлення документів на землю повинні сплачувати земельний
податок і стати на облік у відповідний податковий орган по місцю знаходження
земельної ділянки, як його платника. Як зазначає представник відповідача, факт
використання земельної ділянки, було доведено при розгляді справи №А-03/108-04
за позовом ВАТ " Український науково-дослідний інститут
сільськогосподарського збудування ВАТ "УкрНДІСГОМ" до ДПІ у
Комінтернівському районі м. Харкова про визнання недійсним податкового
повідомлення - рішення. Крім того, стаття 18 Закону України
«Про плату за землю» передбачає, що перегляд неправильно нарахованого податку, стягнення або повернення його платнику допускаються не більш як за два попередні роки.
На підставі вищевикладеного, представник відповідача вважає позовні вимоги ВАТ
"Український науково-дослідний інститут сільськогосподарського
машинобудування ВАТ "УкрНДІСГОМ" необґрунтованими та просить суд
відмовити в їх задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, матеріали справи встановив наступне.

Згідно
довідки про взяття на облік платника податків Відкрите акціонерне товариство
„Український науково-дослідний інститут сільськогосподарського машинобудування
ВАТ „УкрНДІСГОМ” взято на податковий
облік в ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова з 10.08.1992 року за № 3.

З копії відповіді за № 1167 від
10.04.2007 року на лист-запит позивача № 12 від 23.03.2007 року Харківська
регіональна філія державного підприємства „Центр державного земельного кадастру
при державному комітеті України по земельних ресурсах” повідомила ВАТ
„УкрНДІСГОМ”, що право власності чи користування землею за останнім не зареєстровано.

Матеріалами справи
підтверджено, що на підставі відповіді Центру земельного кадастру від 10.04.2007 року,
Відкрите акціонерне товариство „Український науково-дослідний інститут
сільськогосподарського машинобудування ВАТ „УкрНДІСГОМ” 05 липня 2007 року надало ДПІ у Комінтернівському районі м.
Харкова уточнюючи розрахунки за 2003-2007 роки по земельному податку.

Листом від 15.08.2007 року за №
9339/10/15-343 ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова повідомила позивача,
що уточнюючи розрахунки земельного податку за 2005-2007 роки прийняті
відповідно до п. 5.1. ст.. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а
уточнюючи розрахунки земельного податку за 2003-2004 роки проведені до відома.

Крім того, 17.06.2007 року та
20.06.2007 року ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова склала акти опису
активів ВАТ „Український науково-дослідний інститут сільськогосподарського
машинобудування ВАТ „УкрНДІСГОМ”, на які поширюється право податкової застави
на загальну суму відповідно 844784,32 грн. та 24386, 54 грн.

Щодо позовних вимог ВАТ „Український
науково-дослідний інститут сільськогосподарського машинобудування ВАТ
„УкрНДІСГОМ” про визнання дій Державної податкової інспекції у Комінтернівському
районі м. Харкова по нарахуванню земельного податку відносно ВАТ „УкрНДІСГОМ”
незаконними, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже зазначалося раніше, ДПІ у
Комінтернівському районі м. Харкова листом від 15.08.2007 року за № 9339/10/15-343
повідомила позивача, що уточнюючи розрахунки земельного податку за 2005-2007
роки прийняті відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами”, а уточнюючи розрахунки земельного податку за 2003-2004 роки проведені
до відома.

Зі зворотнього боку облікової картки
платника податків облікової картки станом на 31.12.2007 року та розрахунку
заборгованості по земельному податку станом на 01.07.2008 року ВАТ „Український
науково-дослідний інститут сільськогосподарського машинобудування ВАТ
„УкрНДІСГОМ” вбачається, що за позивачем рахується заборгованість по земельному
податку в розмірі 263924,24 грн., в тому числі по наданим до ДПІ у
Комінтернівському районі м. Харкова податковим розрахункам та уточнюючим
податковим розрахункам по земельному податку у розмірі 193389,63 грн.; штрафним
(фінансовим) санкціям у розмірі 19021,65 грн. та пені в сумі 51512,96 грн.

Відповідно до ст. 2 Закону України
„Про плату за землю” від 03.07.1992 року № 2535-XII,
із змінами та доповненнями в редакції на час виникнення спірних правовідносин
(надалі - Закону № 2535-XII), використання
землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Згідно зі ст. 14 Закону № 2535-XII, платники земельного податку, а також орендної плати за
земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно
обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1
січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної
податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію
на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з
розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації
звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. Платник податків має
право подавати щомісячно нову звітну податкову декларацію, що не звільняє його
від обов'язку подання податкової декларації до 1 лютого поточного року, у тому
числі і за нововідведені земельні ділянки, що не звільняє від обов'язку подання
податкової декларації протягом місяця з дня виникнення права на нововідведену
земельну ділянку, протягом 20 календарних днів місяця наступного за звітним.

Приписами ст. 17 Закону № 2535-XII визначено, що податкове зобов'язання по земельному
податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності,
визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням
земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до ст.ст. 25, 26 Закону №
2535-XII, за прострочення встановлених строків сплати податку
(стаття 17 цього Закону) справляється пеня у розмірах, визначених законом. За
порушення Закону України "Про плату за землю" платники несуть
відповідальність, передбачену Земельним кодексом України та законами України.

Пунктом 5.1. ст.5 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” № 2181-III (надалі Закон
України № 2181) визначено, що податкове зобов'язання, самостійно визначене
платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання
такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути
оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у
майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених
статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у
показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має
право надати уточнюючий розрахунок. Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі
податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі
помилки були самостійно виявлені. Форма уточнюючих розрахунків визначається у
порядку, встановленому для податкових декларацій.

Згідно з п.п. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5
Закону України № 2181, податкове зобов'язання платника податків, нараховане
контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону,
вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового
повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Підпунктом 5.4.1. пункту
5.4. ст.5 Закону України № 2181 передбачено, що узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена
платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою
податкового боргу платника податків.

Відповідно до п.п. 16.1.1. п. 16.1. ст. 16 Закону України № 2181, після закінчення встановлених строків погашення
узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується
пеня.

Приписами п.п. 16.4.1. п. 16.4. ст.
16 Закону України № 2181 встановлено, що пеня нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних
санкцій за їх наявності) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу
або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких
ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Судом встановлено, що податкові
повідомлення-рішення ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова про визначення
позивачу сум штрафних (фінансових) санкцій по земельному податку за період з
квітня 2006 року по серпень 2007 року не
скасовані в установленому законом порядку і є чинними. Доказів скасування
вказаних податкових повідомлень-рішень, сторонами по справі надано не було, суд
також не володіє такими даними.

Суд не приймає
посилання представника позивача, що фінансові санкції за порушення строків
сплати узгодженого податного зобов'язання по земельному податку нараховані
відповідачем неправомірно, оскільки Закон України „Про плату за землю” є
спеціальним законом з цих питань по відношенню до Закону України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами”, виходячи з наступного.

З преамбули Закону України „Про плату
за землю”, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин,
вбачається, що цей Закон визначає розміри та порядок плати за використання
земельних ресурсів, а також напрями використання коштів, що надійшли від плати
за землю, відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і
справляння земельного податку.

Преамбулою Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” визначено, що цей Закон є спеціальним законом з питань
оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і
зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування,
нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників
податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів
стягнення.

Враховуючи межі застосування Закону
України „Про плату за землю” та згідно принципу превалювання спеціальної норми
над загальною, положення Закону України „Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” є
спеціальною нормою в галузі податкового законодавства, а Закон України „Про
плату за землю” є загальним по цим питанням. Загальні норми можуть
застосовуватись тільки відносно питань, неврегульованих спеціальною нормою
права.

Така ж думка викладена у постанові
Верховного суду України „Про спеціальне і загальне податкове законодавство” від
10.04.2007 року.

Суд також не може погодитись з
твердженням позивача, що не зважаючи на цільове призначення платежів, які
надходили від позивача, всі отримані кошти ДПІ у Комінтернівському районі м.
Харкова направляла на погашення заборгованості за період 2003-2004 років, що є
порушенням ст.. 18 Закону України „Про плату за землю”, виходячи з наступного.

У відповідності до п.1.2 ст. 1 Закону
України № 2181, податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків
сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів в
порядку та у строки, визначені Законом.

Виходячи зі змісту положень п. 7.7.
ст. 7 Закону України № 2181, податковий борг погашається попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його
виникнення, а у разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами
- у рівних пропорціях.

Позивач посилається на те, що він
здійснював оплату поточних податкових зобов'язань, але податкова служба не
зарахувала їх в оплату за вказані податкові періоди.

Дані посилання позивача судом до
уваги не приймаються, оскільки кошти, що надійшли на сплату зобов'язання,
податку, збору, спрямовуються на погашення податкових зобов'язань того самого
платежу у порядку календарної черговості настання граничних термінів їх сплати.
Така черговість діє незалежно від волі платника податків та стосується як
самостійно розрахункових платником податків податкових зобов'язань, так і податкових
зобов'язань, розрахованих контролюючим органом.

Представник позивача, посилається на
те, що ВАТ „Український науково-дослідний інститут сільськогосподарського
машинобудування ВАТ „УкрНДІСГОМ” не має обов'язку по сплаті земельного податку,
що підтверджується рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №
2-4349/07, яке набрало законної сили.

Вказане посилання позивача судом до
уваги не береться, оскільки вказане рішення
Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 2-4349/07 стосувалось
трудового спору по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ „Український
науково-дослідний інститут сільськогосподарського машинобудування” про
поновлення на роботі та не має ніякого відношення до заборгованості по
земельному податку, яка виникла на підставі самостійно визначеного податкового
зобов'язання по земельному податку позивачем та визначених податкових
зобов'язань контролюючим органом - ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова.

Крім того, суд вважає помилковим
твердження представника позивача з посиланням на лист за № 1167 від 10.04.2007
року Харківської регіональної філії державного підприємства „Центр державного
земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах” про
відсутність за позивачем станом на 10.04.2007 року інформації в Державному
реєстрі земель про право власності чи користування землею про те, що у ВАТ
„Український науково-дослідний інститут сільськогосподарського машинобудування”
не було правової підстави для нарахування та сплати земельного податку, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України
„Про плату за землю”, використання землі в Україні є платним. Плата за землю
справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається
залежно від грошової оцінки земель.

Згідно зі ст. 13 Закону України „Про
плату за землю”, підставою для нарахування земельного податку є дані державного
земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у
державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

Приписами статті 15 вказаного Закону,
власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну
плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення
права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення
права власності або права користування земельною ділянкою податок, а також
орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності
сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні
у поточному році.

З аналізу викладених норм права,
вбачається, що відсутність документів, які посвідчують право власності або
користування земельною ділянкою, не може бути підставою для несплати земельного
податку. Всі юридичні особи, які фактично використовують земельні ділянки без
належного оформлення документів на землю, повинні сплачувати земельний податок.
Такої думки, також дотримується Вищий арбітражний суд України в своєму листі
від 03.03.2000 року за № 05-4/95.

Також, суд не погоджується з
твердженням представника позивача про те, що відповідач при нарахуванні ВАТ
„УкрНДІСГОМ” за спірний період земельного податку порушив положення ст. 18
Закону України „Про плату за землю” щодо стягнення земельного податку, з огляду
на таке.

Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України
„Про плату за землю”, перегляд неправильно нарахованого податку, стягнення або
повернення його платнику допускаються не більш як за два попередні роки.

Згідно листа від 15.08.2007 року за №
9339/10/15-343 ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова повідомила позивача,
що уточнюючи розрахунки земельного податку за 2005-2007 роки прийняті
відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а
уточнюючи розрахунки земельного податку за 2003-2004 роки проведені до відома.

Як вже зазначалось, положення Закону
України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами” є спеціальними в галузі податкового законодавства,
а Закон України „Про плату за землю” є загальним по цим питанням, Загальні
норми можуть застосовуватись тільки відносно питань, неврегульованих
спеціальною нормою права, у зв'язку з чим стягнення узгодженого податкового
зобов'язання проводилось за правилами, визначеними в п. 7.7. ст. 7 Закону
України № 2181, а нарахування податку на землю проводиться відповідно до Закону
України „Про плату за землю” з урахуванням ч.2 ст. 18 вказаного Закону.

Приписами статей 2, 4,
9 Закону України „Про систему оподаткування" встановлений обов'язок платників податків сплачувати податки і збори
до бюджетів та до державних цільових
фондів у порядку та на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Згідно п.3 ч.1, ч.4
ст.9 Закону України „Про систему оподаткування” від 25.06.1991 року №1251-XII (зі змінами та доповненнями) платники податків, зборів
зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів
(обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни і це зобов'язання
припиняється їх сплатою. Платники податків і зборів
(обов'язкових платежів) за правильність обчислення, своєчасність сплати
податків і зборів (обов'язкових платежів) і додержання законів про
оподаткування несуть відповідальність відповідно до законів України (ч.1 ст.11
Закону).

Таким чином, Державна податкова
інспекція у Комінтернівському районі м. Харкова при нарахуванні земельного
податку діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений
законами України.

Оскільки, суду відповідачем доведено
правомірність нарахування позивачу земельного податку, позовні вимоги про
зобов'язання Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі м.
Харкова закрити картку особового рахунку ВАТ „УКРНДІСГОМ” із земельного податку
задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог ВАТ „Український
науково-дослідний інститут сільськогосподарського машинобудування ВАТ
„УкрНДІСГОМ” про зобов'язання Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі м. Харкова звільнити майно ВАТ „УКРНДІСГОМ” від
податкової застави, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як наголошує представник позивача,
підставами для звільнення майна ВАТ „УКРНДІСГОМ” від податкової застави, є
відсутні визначеним законом правові підстави для сплати земельного податку,
відсутність податкового боргу та те, що позивач не є платником земельного
податку.

Однак, судом встановлена
правомірність нарахування відповідачем земельного податку, та зазначено, що
позивач є платником земельного податку та повинен сплачувати його відповідно до
вимог чинного законодавства.

Крім того, що не заперечується
позивачем по справі, ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова склала опис
активів позивача, на які поширюється право податкової застави від 17.06.2007
року та 20 червня 2007 року, при внесенні запису до Державного реєстру обтяжень
рухомого майна, вказавши найменування активів, їх кількість, одиницю виміру та
залишкову балансову вартість.

Таким чином, знаходження активів
позивача в податковій заставі на момент виникнення спірних правовідносин
визначено з врахування суми податкового боргу та з визначенням предмету
застави.

Відповідно до п. 8.1. ст. 8 Закону
України № 2181, з метою захисту інтересів бюджетних споживачів активи платника
податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу. Право
податкової застави виникає згідно із законом та не потребує письмового
оформлення.

Згідно абз. 3, 4 п. 8.2.1.п. 8.2. ст.
8 Закону України № 2181, 8.2.1., право податкової застави виникає у разі:
несплати у строки, встановлені цим Законом, суми податкового зобов'язання,
самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня,
наступного за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені
цим Законом, суми податкового зобов'язання, визначеної контролюючим органом, -
з дня, наступного за останнім днем граничного строку такого погашення,
визначеного у податковому повідомленні.

Пунктом 8.7. Закону України № 2181
визначений вичерпний перелік випадків звільнення активів підприємства з-під
податкової застави. При цьому суд не вбачає жодного, встановленого Законом,
випадку звільнення активів Відкритого акціонерного товариства „Український
науково-дослідний інститут сільськогосподарського машинобудування ВАТ
„УкрНДІСГОМ” з податкової застави.

З огляду на викладене, враховуючи те,
що податковий орган виконав свій обов'язок щодо визначення переліку майна, що
перебуватиме в податковій заставі та склав відповідні акти опису активів
відповідно до вимог Податкового роз'яснення, затвердженого Наказом ДПА України
від 06 липня 2006 року N 385 та відсутності жодного випадку звільнення активів
підприємства з-під податкової застави згідно з п. 8.7. Закону України № 2181,
суд дійшов висновку, про безпідставність вимог позивача про зобов'язання
відповідача звільнити майно ВАТ „УКРНДІСГОМ” від податкової застави.

За таких
обставин, суд не вбачає підстав для задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст. 8 Конституції України,
ст.ст. 4, 8, 17, 50, 86, 94, 161-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову
Відкритого акціонерного товариства „Український науково-дослідний інститут
сільськогосподарського машинобудування ВАТ „УкрНДІСГОМ” до Державної податкової
інспекції у Комінтернівському районі м. Харкова про визнання дії Державної
податкової інспекції у Комінтернівському районі м. Харкова по нарахуванню
земельного податку відносно ВАТ „УкрНДІСГОМ” незаконними, зобов'язання Державну
податкову інспекцію у Комінтернівському районі м. Харкова закрити картку
особового рахунку ВАТ „УКРНДІСГОМ” із земельного податку, зобов'язання Державну
податкову інспекцію у Комінтернівському районі м. Харкова звільнити майно ВАТ
„УКРНДІСГОМ” від податкової застави - відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови
суду в десятиденний строк з дня її проголошення та поданням після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Постанова в повному
обсязі виготовлена та підписана 24.10.2008 року.

Суддя
(підпис) Т.С.Перцова