Справа № 22-а-4708/08
Суддя: Дяченко С.П.
Дата ухвалення: 2008-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя 1-ї інстанції Мясоєдова С.С. справа № 22-а - 4708/08
Суддя - доповідач Дяченко С.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08
травня 2008 року м.
Донецьк

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Дяченко С.П.,

суддів: Шаптала Н.К., Ляшенко Д.В.,

при секретарі: Агейченковій К.О.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні Донецького апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Краснодонському районі Луганської області на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2008 року по справі № 2-а-828/08 за
позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі
Луганської області про визнання дій незаконними та зобов'язання провести
перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 20
лютого 2008 року позов ОСОБА_2
про визнання дій Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському
районі незаконними та зобов'язання провести перерахунок пенсії - задоволено у повному обсязі. Визнано
дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському
районі щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_2 незаконними; зобов'язано
перерахувати пенсію ОСОБА_2,
виходячи з 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з липня 2006
року.

Суд
першої інстанції встановив, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи внаслідок захворювання,
пов'язаного з участю у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС. Розміри
пенсії йому визначаються ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8
мінімальних пенсій та додаткова пенсія - 75 % мінімальних пенсій за віком, яка
склала з 01 січня 2007 року - 380 грн., з 01 квітня 2007 року - 406 грн., з 01
жовтня 2007 року - 411 грн.

Суд при
вирішенні спору виходив з того, що позивачу, як особі, яка постраждала у
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, встановлена 2 група інвалідності згідно
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тобто, позивач мав право на пенсію у
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також додаткову пенсію у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком.

Не
погоджуючись з рішенням суду, відповідач
подав апеляційну скаргу і просить скасувати постанову суду і ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Відповідач
обґрунтував вимоги тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи по захворюванням після
Чорнобильської катастрофі, тому Управління Пенсійного фонду виходило з розміру
19,91 грн., який встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від
03.01.2002 року № 1 для порядку обчислення пенсій для таких осіб у зв'язку з
інвалідністю, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи. А встановлений
розмір мінімальної пенсії ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» на позивача не поширюється тому, що йому пенсія
призначалася не по цьому Закону, а по іншому - Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Представник
позивача у судовому засіданні просив залишити постанову суду першої інстанції
без змін.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову змінити.

Аналізуючи норми
права відносно пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, колегія суддів вважає, що при вирішенні даного спору
треба керуватися ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якою
розмір пенсій для інвалідів 2 групи не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Відповідно
ст. 28 ч. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Мінімальний розмір
пенсії за віком з 01 січня 2007 року встановлений у розмірі - 380 грн., з 01 квітня 2007 року -
406 грн., з 01 жовтня 2007 року - 411 грн.

Позивач звернувся для нарахування пенсії у
вересні 2007 року і тому розмір його пенсій повинен бути призначений у розмірі
8 мінімальних пенсій за віком у сумах, які встановлені у відповідні періоди.

Таким чином,
доводи відповідача про призначення пенсії постраждалим виключно за нормами, які
встановлені Постановами Кабінету Міністрів України, не можуть прийматися до
уваги, оскільки вказані правовідносини регулюються Законом України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в якому чітко вказані розміри таких пенсій.

Ствердження
відповідача про те, що ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» про розміри пенсій стосується лише пенсіонерів, яким
пенсія призначена за цим Законом, не відповідає дійсності.

Виходячи з
принципів адміністративного судочинства - верховенства права та законності, що
визначає пріоритетність Законів над іншими нормативними актами, судова колегія
вважає, що державою забезпечені правові гарантії захисту прав і свобод людини,
у тому числі і відносно осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Посилання
відповідача на пропуск позивачем процесуального строку для звернення до
адміністративного суду не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки строк,
передбачений ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, не
поширюється на категорію справ, пов'язаних з перерахунком пенсії.

Однак, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2,
суд першої інстанції помилково зобов'язав
Управління провести перерахунок пенсії саме з липня 2006 року.

Так у
відповідності зі ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV у разі виникнення права на
підвищення пенсії її перерахунок проводиться - з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після
15 числа.

Як вбачається із
матеріалів справи ОСОБА_2 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в
Краснодонському районі із заявою про
перерахунок пенсії - 26.09.2007р., тобто після 15 числа місяці, а тому
перерахунок призначеної пенсії необхідно проводити з першого
числа наступного місяця.

В решті постанова суду є законною і обґрунтованою,
доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не
спростовуються, підстави для скасування постановленого по справі судового
рішення відсутні.

Постанова у повному обсязі виготовлена 12 травня 2008
року.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 2, 11, 70, 71, 159, 160, 184, 195, 196, 198,
201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія судів, -

П О С Т
А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Краснодонському районі
Луганської області - задовольнити
частково.

Постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 20 лютого 2008 року по справі № 2-а-828/08
за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському
районі Луганської області про визнання дій незаконними та зобов'язання провести
перерахунок пенсії - змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини постанови дату
«липень 2006 року» замінити на «01 жовтня 2007 року».

В іншій частині
постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками
перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в
разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий: (підпис)
Дяченко С.П.

Судді: (підпис)
Шаптала Н.К.

(підпис)
Ляшенко Д.В.

З оригіналом вірно

Суддя-доповідач
Дяченко С.П.