Справа № 22-а-2466/08
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2008-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

судді-доповідача - КУШНЕРИКА М.П.

суддів: ОЛЕНДЕРА
І.Я., ЗАВЕРУХИ О.Б.

при секретарі судового засідання - СТУПНИЦЬКІЙ Г.Я.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу

за апеляційною скаргою - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову господарського суду Рівненської області
від 01 жовтня 2007р. у справі

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Рівненському
районі

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення №1/2 від 26.03.2007р. та №/1 від
07.02.2007р.,-

В С Т А Н
О В И Л А :

Постановою господарського суду
Рівненської області від 01.10.2007р. фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1
відмовлено в задоволенні позову про
визнання нечинним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Рівненському районі
№1/2 від 26.03.2007р. та №/1 від 07.02.2007р.

Постанова
мотивована тим, що проведеною податковим органом плановою документальною
перевіркою позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за
період з 01.10.2003р. по 30.09.2006р. за результатами якої було складено акт
№35/ від 22.11.2006р. та зафіксовано порушення п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4
Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державним цільовими фондами», п.п.7.2.8 п.7.2, п.п.7.3.1 п.7.3, п.п.7.4.2 та
7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від
03.04.1997р. (із змінами та доповненнями).

На підставі зазначеного Акту
перевірки податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення
№/0 від 27.11.2006р.

В результаті узгодженого зазначеного
податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку, відповідачем
прийнято податкові повідомлення-рішення №1/2 від 26.03.2007р. та
№/1 від 07.02.2007р.

Оскільки
позивач зареєструвався платником податку на додану вартість 17.12.2003р., то
відповідно до п.7.9 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», його
податковий період дорівнює календарному місяцю. Першу податкову декларацію з
податку на додану вартість за грудень 2003р. мав подати до 20.01.2004р.

Відповідно
до пп.17.1.1 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами» платник
податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством,
сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за
кожне таке неподання або її затримку.

П.п.4.2.2
п.4.2 ст.4 зазначеного вище Закону, контролюючий орган зобов'язаний самостійно
визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі, якщо платник
податків не подає у встановлені строки податкову декларацію.

Розмір
штрафних санкцій на суму 8965,50грн. податковим органом нараховано відповідно
до п.п.17.1.3. п.17.1 ст.17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державним
цільовими фондами», яким передбачено, що у разі
коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання
платника податків за підставами, викладеними у підпункті “б” підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити
штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового
зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку,
збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який
припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає
отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого
органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати,
незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Відповідно
до п.2.8 Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій
органами державної податкової служби, затвердженої наказом Державної податкової
адміністрації України від 17.03.2001р. №110, недоплата - заниження суми
податкового зобов'язання за відповідні базові податкові (звітні) періоди.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржив постанову мотивуючи тим, що
ним не подана декларація за період з 17.12.2003р. по 31.12.2003р., тобто за
неповний календарний місяць. Вважає, що він не порушив терміни подачі
декларації та не повинен був подавати декларацію за грудень 2003р., оскільки
був зареєстрований платником податку на додану вартість не з початку
календарного місяця, а з 17.12.2003р.

Першу
декларацію по податку на додану вартість за січень 2004р. подав з включенням
результатів діяльності за грудень 2003р., відповідно до п.п.7.8.1. п.7.8 ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість» якою передбачено, що якщо особа реєструється платником податку
з дня іншого, ніж перший день календарного місяця, першим податковим періодом є
період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім
днем першого повного календарного місяця.

На момент його реєстрації
платником податку на додану вартість 17.12.2003р. був встановлений звітний
період календарний місяць, який починається з першого дня календарного місяця
та закінчується останнім днем календарного місяця. В Законі та п.2.2 ст.2
Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість,
затвердженому наказом ДПА України від 30.05.1997р. №166, не вказано, що для
платників, які не відпрацювали повний календарний місяць встановлюється інший
податковий період.

Оскільки перевіркою
встановлено, що за січень 2004р. в нього виникає від'ємне значення податкового
зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі, що значно перевищує
зобов'язання з 17.12.2003р. по 31.12.2003р., то недоплата податку на додану
вартість за цей період відсутня, а тому штрафні санкції, передбачені п.п.17.1.2
п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державним цільовими фондами» нараховуватися не повинні.

Вважає, що штрафні санкції по
податку на додану вартість повинні бути нараховані, згідно п.п.17.1.3 п.17.1
ст.17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими
фондами».

Так як йому нарахована сума
податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 5211грн., то ця
сума і є недоплатою, тому штрафна санкція не може перевищувати 50% від цієї
суми і повинна становити 2606грн., а не 9208грн.

З рішення відповідача про результати
розгляду первинної скарги вбачається, що ним враховані штрафні санкції лише від
суми заниження в окремих місяцях податку на додану вартість до сплати, але не
врахували розмір зайво нарахованих податкових зобов'язань по податку на додану
вартість.

Виходячи з цього сума недоплати
податку на додану вартість до бюджету становить 5211грн. та максимальна штрафна
санкція від цієї суми встановлена п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами»
становить 2606грн.

Просить
скасувати постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Фізична
особа - підприємець ОСОБА_1 зареєстрований Рівненською районною адміністрацією
Рівненської області від 04.10.1999р., як фізична особа - підприємець, що
стверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та є
платником податку на додану вартість з 17.12.2003р..

За
результатами комплексної планової документальної перевірки позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з 01.10.2003р. по 30.09.2006р. за результатами якої було складено
акт №35/ від 22.11.2006р. та зафіксовано порушення п.п.7.2.8 п.7.2,
п.п.7.3.1 п.7.3, п.п.7.4.2 та 7.4.3, 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997р. (із змінами та доповненнями), а
саме донараховано податку на додану вартість в сумі 5211грн., встановлено
неподання декларації з податку на додану вартість за період з 17.12.2003р. по
31.12.2003р.

На підставі зазначеного Акту
перевірки податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення
№/0 від 27.11.2006р., яким визначено податкове зобов'язання за
платежем податок на додану вартість на суму 14419,0грн., в т.ч. 5211грн. за
основним платежем та 9208грн. за штрафними санкціями, згідно п.п. «б»
п.п.4.2.2ст.4, п.п.17.1.1 п.17.1, п.п.17.1.2
п.17.1, п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державним
цільовими фондами».

В результаті узгодженого зазначеного
податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку, відповідачем
прийнято податкові повідомлення-рішення №1/2 від 26.03.2007р., яким
позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем податок на додану
вартість на суму 14419,0грн., в т.ч. 5211грн. за основним платежем та 9208грн.
за штрафними санкціями та №/1 від 07.02.2007р., яким позивачу
визначено податкове зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму
97,50грн., в т.ч. 97,50грн. за штрафними санкціями.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку і з таким погоджується колегія суддів, що оскільки позивач
зареєструвався платником податку на додану вартість 17.12.2003р., то відповідно
до п.7.9 «Податкові періоди» ст.7 Закону України «Про податок на додану
вартість», який діяв до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших
законодавчих актів від 25.03.2005р., звітний (податковий) період, що дорівнює
одному календарному місяцю, встановлюється для платників, які за попередній
календарний рік мали обсяг оподатковуваних операцій з продажу товарів (робіт,
послуг) з урахуванням податку на додану вартість більше, ніж 7200
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, для платників, які не
відпрацювали повний календарний рік.

Відповідно до абз. «а» п.п.4.1.4.
п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державним цільовими фондами» - податкові
декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює
календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), -
протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Податковий період позивача дорівнює
календарному місяцю, тому першу податкову декларацію з податку на додану
вартість за грудень 2003р. мав подати до 20.01.2004р.

Оскільки перевіркою встановлено
неподання декларації з податку на додану вартість за період з 17.12.2003р. по
31.12.2003р., тому застосовано штрафну (фінансову) санкцію, відповідно до п.п.17.1.1. п.17.1 ст.17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державним
цільовими фондами», якою передбачено, що платник
податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством,
сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за
кожне таке неподання або її затримку та п.п.17.1.2. п.17.1 ст.17 цього ж Закону
- у разі коли контролюючий орган самостійно визначає суму податкового
зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті “а”
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, додатково до штрафу,
встановленого підпунктом 17.1.1 цього пункту, платник податків сплачує штраф у
розмірі десяти відсотків суми податкового зобов'язання за кожний повний або
неповний місяць затримки податкової декларації, але не більше п'ятдесяти
відсотків від суми нарахованого податкового зобов'язання та не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Платник податків, який до початку його перевірки
контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання
минулих податкових періодів, зобов'язаний: а) або надіслати уточнюючий
розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі п'яти відсотків
від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити
суму такої недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за
наступний податковий період, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків
від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми податкового
зобов'язання з цього податку - п.17.2 ст.17 зазначеного вище Закону, однак,
позивачем цього не було зроблено.

П.п.17.1.3. п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами» передбачено,
що у разі коли контролюючий орган самостійно
донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами,
викладеними у підпункті “б” підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону,
такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків
від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з
податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового
платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та
закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником
податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше
п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості
податкових періодів, що минули.

ДПІ у Рівненському
районі правомірно застосовано штрафні санкції на суму 340,0грн., в т.ч.
170,0грн. - за неподання декларації з податку на додану вартість за грудень
2003р. та 170,0грн. - за донарахування
податковим органом суми податкового зобов'язання за грудень 2003р., як і
нарахування штрафних санкцій на суму 8965,50грн., що стверджується матеріалами
справи.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судове рішення відповідає вимогам процесуального та матеріального
права і воно не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.160 ч.3, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову господарського суду Рівненської
області від 01 жовтня 2007р. у справі за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Рівненському районі про визнання
нечинним податкового повідомлення-рішення №/2 від 26.03.2007р. та
рішення №/1 від 07.02.2007р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця, починаючи з
28.10.08р.

Суддя-доповідач:
М.П.КУШНЕРИК

Судді: І.Я.ОЛЕНДЕР

О.Б.ЗАВЕРУХА