Справа № К-26285/06
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2007-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

“11”грудня 2007
Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Федорова
М.О.

суддів: Маринчак
Н.Є.

Голубєвої
Г.К.

Карася
О.В.

Рибченко
А.О.

секретар судового засідання Каліушко Ф.А.

за участю представників згідно протоколу судового засіданні від
11.12.07 (в матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу ДПІ у м. Краматорську на ухвалу Донецького
апеляційного господарського суду від 20.06.2006 та постанову господарського
суду Донецької області від 13.04.2006

у справі №
7/7а

за позовом СПД ОСОБА_1

до ДПІ у м. Краматорську

про часткове скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського
суду Донецької області з позовною заявою до ДПІ у м. Краматорську про
скасування податкового повідомлення-рішення №/0/4632/10/17-113 від
06.02.2006 щодо визначення податкових зобов'язань з податку на додану вартість
на загальну суму 60057грн., у тому числі 40038грн. - основний платіж, 20019грн.
- штрафні санкції.

Ухвалою від 13.04.2006
у справі №7/7а місцевий господарський суд в зв'язку з частковою відмовою
позивача від позову з посиланнями на п.п.2 п.1 ст.157 Кодексу адміністративного
судочинства України закрив провадження у справі щодо позовних вимог про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 06.02.2006 №/0/4632/10/17-113 в
частині застосування штрафних санкцій в сумі 170грн.

Постановою від 13.04.2006
господарського суду Донецької області, яку залишено без змін ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20.06.2006 у справі №7/7а позовні вимоги задовольнив в
повному обсязі: скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Краматорську№/0/4632/10/17-113
від 06.02.2006 щодо визначення суми податкового зобов'язання на загальну суму
60057 грн.

Не погоджуючись з зазначеними рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій просить їх скасувати та прийняти нове
судове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішенні спору по даній справі порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх в судовому засіданні представників
сторін, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, Вищий
адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що на
підставі матеріалів акта від 31.01.2006
№6/3/17-111-3-, складеного ДПІ у М.Краматорську за
результатами ком­плексної планової документальної перевірки з питань дотримання
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів
(обов'язкових платежів) приватним підприємцем ОСОБА_1 за період з
23.09.2004 по 30.09.2005 прийнято податкове повідомлення-рішення
№/0/4632/10/17-113 від 06.02.2006, яким з посиланнями на п.п.4.1.4
"а" п.4.1 ст.4, п.п.4.2.2 "а", "б" п.4.2 ст.4,
пп.17.1.1 п.17.1. ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-ІІІвід
20.12.2000 , ст.4, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану
вартість" приватному підприємцю ОСОБА_1 визначена сума податкового
зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 60227грн., у тому числі
основний платіж - 40038грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі
20189грн. (а.с.14).

В акті перевірки зазначено, що приватним підприємцем
ОСОБА_1 в рушення п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на
додану вартість" до складу податкового кредиту у податковій декларації з
податку на додану вартість за жовтень , листопад, грудень 2004 включені витрати по сплаті податку в ціні
придбання товару у ТОВ "Автотранспостач", яке не є платником податку
на додану вартість (а.с.12-13).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суди
мотивували тим, що в спірних правовідносинах додержані вимоги п.п.7.2.4 п.7.2
ст.7, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7, п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7, п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7, п.9.3
ст.9, п.9.6 ст.9 Закону України "Про податок на додану вартість", ч.1
ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в
Україні", п.25.1, п.25.2 Положення про Реєстр платників податків на додану
вартість, затвердженого ДПА України від 01.03.2000 №79 та зареєстрованого в Мінюсті України
03.04.2000 за №208/4429; тим, що позивач
та його контрагент - ТОВ "Автотранспостач"
на момент спірних правовідносин були зареєстровані в якості суб'єктів
підприємницької діяльності та платників податку на додану вартість; тим, що
доказів виключення з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій
України ТОВ "Автотранспостач" органом державної податкової служби не
надано; тим, що ТОВ "Автотранспостач" втратило статус платника
податку на додану вартість лише з дня набрання законної сили рішення
господарського суду Харківської області від 23.06.2005 (підписане 25.06.2005 ), в зв'язку з чим таке
рішення не може змінювати порядок оподаткування господарських операцій, що були
здійснені до набуття ним чинності.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та
апеляційної інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість" податковий облік з податку на додану
вартість здійснюється підприємством по акту проведення господарських операцій у
певному податковому періоді.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" суб'єкти
господарювання зобов'язані скласти первинні документи під час здійснення
господарської операції, а якщо це неможливо - одразу після її закінчення.

З акту перевірки вбачається, що господарські операції між
позивачем і ТОВ „Автотранспостач" здійснені та відображені позивачем у
жовтні-грудні 2005

Відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України
"Про податок на додану вартість" датою виникнення права платника
податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно з пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість" право на нарахування податку та складання податкових
накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Підпункт 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 зазначеного Закону
визначає, що не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт, послуг чи
банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості
таких робіт, послуг.

Позивач та ТОВ „Автотранспостач" в момент видачі
податкових накладних, на підставі яких позивачем був сформований податковий
кредит, були зареєстровані в якості суб'єктів підприємницької діяльності та
платників податку на додану вартість. Доказів виключення з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій України ТОВ „Автотранспостач" суду
податковим органом не надано.

Відповідно до п.9.3 ст.9 Закону України "Про податок
на додану вартість" особи, що підпадають під визначення платників податку
згідно зі ст. 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платники податку в
органі державної податкової служби за місцем їх знаходження. Анулювання
свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ здійснюється лише при настанні
законодавчо встановлених випадків, відповідно до пп. 9.6 ст. 9 Закону України
"Про податок на додану вартість". Свідоцтво про реєстрацію діє до
дати його анулювання, яке відбувається у випадках, передбачених законодавством.
Одночасно з анулюванням Свідоцтва органи державної податкової служби здійснюють
виключення платника податку на додану вартість з Реєстру, відповідно до п.25
Положення про Реєстр платників податку на додану вартість, затвердженого
наказом ДПА України N 79 від 01.03.2000 року, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 03.04.2000 року за N 208/4429.

За приписами пункту 25.1 вищевказаного Порядку,
виключення платника податку на додану вартість з Реєстру та анулювання
Свідоцтва відбувається у разі подання платником податку заяви або закінчення
терміну дії свідоцтва, випадки виключення з Реєстру безпосередньо податковим
органом наведені у п.25.2 Порядку, згідно якого датою виключення із Реєстру
вважається відповідна дата прийняття рішення або події.

Таким чином, ТОВ „Автотранспостач" втратило статус
платника податку на додану вартість лише з дати набрання чинності рішенням
Господарського суду Харківської області від 23.06.05 , яке було підписано 25.06.05 Тому таке рішення не може змінювати порядок
оподаткування господарських операцій, що здійсненні до набуття ним чинності. З
матеріалів справи вбачається, що, як позивач так ТОВ „Автотранспостач"
були зареєстровані в якості платників податків з видачею свідоцтв про
здійснення такої реєстрації та внесенням до Реєстру платників ПДВ.

Стосовно доводів відповідача щодо визнання недійсними
установчих документів ТОВ „Автотранспостач" з моменту реєстрації, то слід
зазначити, що наведене не вплинуло на правоздатність контрагента позивача на
час здійснення спірних господарських операцій.

Теж саме стосується й посилань відповідача на акт анулювання
свідоцтва платника ПДВ ТОВ „Автотранспостач". Зазначений акт був складений
08 вересня 2005 , тобто вже після
закінчення господарської операції з ТОВ „Автотранспостач" і отримання
позивачем податкова накладних від постачальника. Датою виключення з реєстру
платника ПДВ ТОВ „Автотранспостач" в акті анулювання його свідоцтва
вказана - 08.09.05 , тобто дата
складення акта.

За перелічених обставин, слід вважати, що на час видачі
позивачу податкових накладних ТОВ „Автотранспостач" було в реєстрі
платників ПДВ і мало статус платника цього податку тому позивач правомірно, на
підставі податкових накладних, відніс до складу податкового кредиту у
відповідних періодах, витрати по сплаті ПДВ в ціні придбання товарів від ТОВ
„Автотранспостач".

У відповідності до п.17.1 статті 17 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" №2181 від 21.12.00 штрафні санкції накладаються на платника
податків у розмірах визначених цією статтею, лише за порушення податкового
законодавства.

За змістом ч.1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд
касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення
- без змін, якщо визнає, що суди не допустили порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних
дій.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильності зазначених
висновків суду апеляційної інстанції, зроблених у відповідності з вищеназваними
нормами матеріального права, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування
оскаржуваного судового рішення не встановлено.

З огляду на вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційна скарга ДПІ у м. Краматорську задоволенню не
підлягає, а ухвала Донецького апеляційного господарського суду від 20.06.2006
та постанову господарського суду Донецької
області від 13.04.2006 у справі № 7/7а
- залишаються без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ДПІ у м. Краматорську залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 20.06.2006 та
постанову господарського суду Донецької
області від 13.04.2006 у справі № 7/7а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий

М.О. Федоров

Судді

Н.Є. Маринчак

Г.К. Голубєва

О.В. Карась

А.О.Рибченко

З оригіналом згідно

Відповідальний секретар Каліушко
Ф.А.