Справа № 2а-3487/08
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2008-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-3487/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 листопада 2008 року Харківський
окружний адміністративний суд

у складі: головуючого -
судді
Присяжнюк О.В.,

за участю
секретаря судового засідання
Макєєвої Г.О.,

за участю: позивача -
ОСОБА_1., представника відповідача - Малихіної А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Харкові справу за адміністративним
позовом

ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському
районі м. Харкова про визнання бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинення дій,
стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1. звернулась до суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова, в якому
просить визнати бездіяльність відповідача незаонною, що виразилася у не
роз'ясненні позивачці як інваліду 2-ої групи як перейти на пенсію за віком;
зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м.
Харкова призначити пенсію за віком ОСОБА_1. з 1992 року; зобов'язати зробити
перерахунок пенсії з 1992 року; стягнути з Управління Пенсійного фонду України
у Фрунзенському районі м. Харкова моральну шкоду у розмірі 2300,00 грн.; обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

Позивачка ОСОБА_1.,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження є інвалідом 2 групи, пенсіонером. З 1989
року отримує пенсію по інвалідності. З 1992 року у зв'язку з досягненням 55 річного віку, вона має трудовий стаж у
розмірі 27 років, у зв'язку з чим мала б
отримати пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, що діяв на той
час.

Однак на той час позивачка дуже сильно хворіла, перебувала на
лікуванні в лікарні, крім того взагалі не знала, що для переходу на іншу пенсію
від неї необхідна заява і ніхто їй це не роз'яснив.

На неодноразові звернення
до Управління Пенсійного фонду Фрунзенського району м. Харкова (далі
ПФУ), про роз'яснення їй, чому вона отримує таку малу пенсію, коли інші
пенсіонери отримують значно більшу пенсію ніж вона, як інвалід 2 групи після тяжкої хвороби,
працівники ПФУ пояснили мені, що позивачки пенсія призначена по інвалідності, а не пенсія за віком і ніхто
з працівників ПФУ не роз'яснив, що буде краще перейти на пенсію за віком, але
здійснюючи прийом пенсіонерів працівники ПФУ повинні роз'яснювати пенсіонерам,
які маю право на декілька видів пенсії одночасно, яка пенсія для них буде
вигідніша. В результаті позивачка з 1992 року не отримує належну їй пенсію за віком, в виникла
недоплата і вона опинилась у скрутному
становищі.

Після одужання ОСОБА_1.
була не згодна з такою бездіяльністю з боку ПФУ та звернулася до депутатів по допомогу. В результаті звернень в вересні 2007 року ПФУ нарахували
та виплатили їй пенсію за віком в розмірі 1440 грн., але на якій підставі це було зроблено,
позивачці не відомо.

В ході судового розгляду справи позивачка ОСОБА_1. доповнила
позовні вимоги, відповідно з якими
просить додатково: вказати відповідачеві, що її пенсія повинна бути середньою,
перерахунок пенсії повинен бути проведений
по принципу стягнення податків, оскільки на її думку, розмір її пенсії повинен складати 773 гривні 84
копійки. Просила відповідача здійснити їй доплати за кожний місяць недоплачених
пенсій, про індексування їх за 16 років, з 1992 року, не менше ніж по 500
гривень за кожен місяць; вказати відповідачеві на необхідність видати їй посвідчення: пенсійне, ветеранське, „Діти
війни” за тим паспортом, який в неї є в наявності, до отримання паспорту без громадянства.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13
червня 2008 року змінені позовні вимоги ОСОБА_1. прийняті в провадження по
зазначеній справі, крім позовних вимог щодо зобов'язання відповідача видати
позивачці посвідчення: пенсійне, ветеранське,
„Діти війни” за тим паспортом, який в неї є в наявності, до отримання паспорту
без громадянства.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1. підтримала змінені позовні
вимоги та просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача
Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова -
Малихіна А.О. - у судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі, пояснивши суду наступне. Починаючи з 1989 року ОСОБА_1. відповідно до
Закону України „Про пенсійне забезпечення” було призначено пенсію по
інвалідності у розмірі пенсії за віком. Так, відповідно до ч.2 ст. 29 цього Закону, якщо у інвалідів є трудовий
стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових
умовах, то пенсія по інвалідності призначається в розмірі пенсії за віком при
відповідному стажі роботи.

Розмір пенсії по інвалідності за Законом України „Про пенсійне
забезпечення” для інвалідів II групи складав 60% від заробітку.

Вибір виду пенсії належить заявнику, відповідно до ст. 6 Закону
України „Про пенсійне забезпечення”. Призначення позивачці пенсії по
інвалідності проведено у відповідності з законодавством, що діяло на той час. З
прийняттям нового Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” (далі - Закон № 1058), коли розмір пенсії по інвалідності
змінився, позивачці виплачували 90 відсотків пенсії за віком. Новим Законом №
1058 призначення пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком до кінця
2004 року не було передбачено. Тільки після доповнення ст. 33 частиною
другою, за Законом України від 04 листопада 2004 року, встановлювалося, що за
наявності у непрацюючих інвалідів II і III груп - у чоловіків 25, а у
жінок - 20 років страхового стажу за їх
вибором пенсія по інвалідності призначається в розмірі пенсії за віком,
обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Виплата пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком за ч.2
ст. 33 провадилася за умовами: інвалід повинен бути непрацюючим; наявність
необхідного страхового стажу.

Відомості про те, що позивачка мала необхідний стаж в Управлінні
були. Для того, щоб з'ясувати чи працює позивачка чи ні, Управлінням Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі м. Харкові тричі (18 травня 2005 року; 18
серпня 2006 року; 29 травня 2007 року) на адресу останньої надсилались
запрошення з проханням терміново звернутися до Управління. Не отримавши від неї
відповіді на вказані повідомлення 06 червня 2007 року було зроблено запит до
відділу персоніфікованого обліку та інформаційних систем Управління. Згідно
листа-відповіді начальника вказаного відділу індивідуальні відомості за
2000-2007 роки на гр. ОСОБА_1. в обласній автоматизованій базі даних СОК
відсутні.

На підставі відомостей про те, що позивачка не працювала та мала
необхідний стаж (більше 26 років)
відповідачем 14 червня 2007 року
було прийняте колегіальне
рішення про перерахування пенсії
позивачці по інвалідності в розмірі пенсії за віком по матеріалам пенсійної
справи, відповідно до ст. 33 Закону України № 1058.

Додатково пояснила, що згідно із ст. 23 Закону Верховної Ради СРСР
від 14 липня 1956 року „Про державні пенсії” (далі - Закон) „...Пенсии рабочим и служащим по инвалидности вследствие
общего заболевания назначаются в следующих размерах: инвалидам І группы в
размере 100 процентов, инвалидам II группы - 90 процентов пенсии по старости,
исчисленной в соответствии со статьей 13 настоящего Закона в процентах к
заработку...”.

З урахуванням положень ст. 13, 14, 23 та 55 названого Закону та
Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого
постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590, ОСОБА_1. призначено пенсію по інвалідності у
розмірі пенсії за віком (50% від заробітку+10% пенсії - надбавка за
безперервний стаж роботи понад 15 років). Вид пенсії позивачки, за якою вона
звернулася ще 17 липня 1989 року ніколи не змінювався. З дня встановлення групи
інвалідності 13 липня 1989 року по теперішній час позивачка отримує пенсію по
інвалідності, розмір якої змінювався у зв'язку із змінами у пенсійному
законодавстві.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Про обізнаність позивачки із тим, що їй призначено пенсію по
інвалідності свідчить лист - відповідь № 3127/9 від 07 листопада 2000 року,
який позивачка отримала 07 листопада
2000 року. На думку представника відповідача позивачем пропущено строк звернення до
адміністративного суду без поважних причин, оскільки про вид розмір пенсії
останній було відомо.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до довідки серії
НОМЕР_1, ОСОБА_1. є інвалідом ІІ групи загального захворювання.

17 липня 1989 року ОСОБА_1.
зверталася до відповідача, відповідно до заяви про призначення
/перерахунок пенсії, про призначення
пенсії по інвалідності.

Відповідно до
протоколу засідання комісії по
призначенню пенсій при виконкомі Ради
народних депутатів Фрунзенського району м. Харкова позивачці ОСОБА_1. призначена пенсія з 17 липня 1989 року по
інвалідності у розмірі пенсії за віком.

22 вересня 2000 року позивачка вдруге звернулася до відповідача з письмовою заявою про
роз'яснення щодо розміру нарахування їй пенсії.

Листом відділу соціального захисту
населення м. Харкова № 3127/9 від 7 листопада 2000 року ОСОБА_1. надано
відповідь та запропоновано для вирішення
питання про можливість збільшення розміру пенсії надати довідку про заробітну плату за будь-які 5 років перед
призначенням пенсії.

Відповідно до повідомлень Управління Пенсійного фонду України у
Фрунзенському районі м. Харкова від 1
січня 2004 року, 18 серпня 2006 року, 29
травня 2007 року, які були надіслані ОСОБА_1., їй пропонувалося звернутися до
відповідача для вирішення питання про
призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком. На вказані повідомлення відповідач відповіді
від позивачки не отримав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 29 Закону України „Про пенсійне
забезпечення”, пенсії по інвалідності
призначаються в таких розмірах:
інвалідам I групи - 70 процентів;
інвалідам II групи - 60 процентів;
інвалідам III групи - 40 процентів заробітку (стаття 64). Якщо у інвалідів є трудовий стаж, необхідний
для призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, то пенсія по
інвалідності призначається в розмірі пенсії за віком при відповідному стажі
роботи.

Відповідно до ст. 6 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, особам, які мають одночасно право на різні
державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій
інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при
захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов'язків військової служби, або
внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням
інтернаціонального обов'язку.

Відповідно до ст. 33 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування”, пенсія по інвалідності залежно від групи
інвалідності призначається в таких розмірах: інвалідам I групи - 100 відсотків
пенсії за віком; інвалідам II групи - 90 відсотків пенсії за віком; інвалідам
III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і
28 цього Закону.

Тільки після доповнення
частиною 2 ст. 33 цього Закону з 4 листопада 2004 року, встановлювалося,
що за наявності у непрацюючих інвалідів II і III груп - у чоловіків 25, а у
жінок - 20 років страхового стажу за їх вибором пенсія по інвалідності призначається
в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього
Закону.

14 червня 2007 року Управлінням Пенсійного фонду України у
Фрунзенському районі м. Харкова було прийнято рішення про перерахунок пенсії по
інвалідності в розмірі пенсії за віком ОСОБА_1., відповідно до ст. 33 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”.

Таким чином, із врахування вищевикладених обставин, суд вважає, що
Управлінням Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова були
вжиті заходи щодо вирішення питання про можливість збільшення розміру пенсії
позивачки, у зв'язку з чим з боку відповідача бездіяльність відсутня, оскільки
відповідач надсилав позивачці листи для надання інформації про встановлення
даних наявності чи відсутності в неї роботи, а також 14 червня 2007 року
самостійно прийняв рішення про перерахунок пенсії по інвалідності в розмірі
пенсії за віком позивачці у відповідності зі змінами в законодавстві.

Також, щодо позовних вимог про
зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у
Фрунзенському районі м. Харкова призначити позивачці пенсію за віком з 1992
року та зобов'язання зробити перерахунок цієї пенсії з 1992 року, суд вважає їх
необґрунтованими, оскільки позивачка дізналася про порушення своїх прав у листопаді 2000 року, оскільки зверталася
до відповідача з відповідною заявою про роз'яснення щодо розміру нарахування їй
пенсії, а тому мала змогу звернутися до суду за захистом своїх прав.

Відповідно із вимогами ст. 99 КАС України, адміністративний позов може
бути подано в межах річного строку звернення до адміністративного суду, який
обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України визначено, що пропущення строку звернення
до адміністративного суду, є підставою для відмови у задоволення
адміністративного позову, якщо на цьому наполягала одна із сторін.

У судовому засіданні позивачем не надано доказів поважності причин
пропуску звернення до суду, у зв'язку з чим у суду немає підстав про визнання
причини пропуску такого строку поважною, у зв'язку з чим суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у
Фрунзенському районі м. Харкова про визнання бездіяльності незаконною, зобов'язання
вчинення дій, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

У зв'язку з тим, що судом відмовлено в
задоволенні позову в частині визнання бездіяльності незаконною,
зобов'язання вчинення дій, суд також
відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 33 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, ст. ст. 6, 29 Закону
України „Про пенсійне забезпечення”,
ст. ст. 5, 7-14, 49, 94, 99, 100, 159, 160-164, 167, 186 КАС України,
суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова про
визнання бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинення дій, стягнення моральної
шкоди.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження в десятиденний строк з дня складання постанови в повному обсязі та
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з одночасною
подачею її копії до суду апеляційної інстанції, або без попереднього подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження чи апеляційної
скарги.

Постанову в повному обсязі виготовлено 12
листопада 2008 року.

Суддя О. В. Присяжнюк