Справа № 22-а-10616/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя Карякін О. О
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17
жовтня 2008 року справа №
22-а-10616/08

зал судового засідання № 2
у приміщенні суду за адресою: м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Міронова Г. М.
Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

Оє - особисто,

від відповідача:

ОСОБА_2 - за дов. № 01/4382 від 29.09.2008 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Єнакієвської міської ради, м. Єнакієве

на постанову Єнакієвського міського суду Донецької області

від

28 липня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-6/08 (суддя Карякін О. О.)

за позовом

ОСОБА_1, м. Єнакієве

до

Управління праці та соціального захисту населення
Єнакієвської міської ради, м. Єнакієве

про

стягнення недоотриманої грошової допомоги на
оздоровлення за 2005 - 2008 роки

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся 9 січня 2008 року до Донецького
окружного адміністративного суду з позовною
заявою (арк. справи 1) до Управління праці та соціального захисту населення
Єнакіївської міської ради, м. Єнакієве (далі по тексту - УПСЗН Єнакіївської
міської ради) про стягнення недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення
за 2005 - 2007 роки.

Ухвалою від 14 лютого 2008 року (арк. справи 17)
Донецький окружний адміністративний суд передав справу за позовом Оє для
розгляду до Єнакієвського міського суду Донецької області.

28 лютого 2008 року позивач доповнив позовні вимоги
вимогою про стягнення недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2008
рік в розмірі 2285 грн. (арк. справи 41).

Постановою від 28 липня 2008 року (арк. справи 53-55)
Єнакіївський міський суд задовольнив позовні вимоги Оє в повному обсязі. Суд
першої інстанції стягнув з УПСЗН Єнакіївської міської ради недоотриману суму
щорічної допомоги за 2005, 2006, 2007, 2008 роки у розмірі 7510 грн. на користь
Оє за рахунок Державного бюджету України.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати
постанову суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач під час судового розгляду проти апеляційної
скарги відповідача заперечував, просив суд залишити її без задоволення,
постанову суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача під час судового розгляду
апеляційну скаргу підтримав.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги,
встановила наступне.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28 лютого
1991 року, в редакції Закону України № 2001-ХІІ від 19 грудня 1991 року зі
змінами та доповненнями станом на час існування спірних правовідносин, визначає
основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я
та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених
територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту
потерпілого населення.

Попов А. П. віднесений до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та є інвалідом 2 групи, що
підтверджено посвідченням (арк. справи 3).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те,
що відповідач за період 2005 - 2008 роки виплачував йому компенсацію на
оздоровлення, в розмірі, меншому ніж передбачено статтею 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно довідок відповідача позивачу, як інваліду 2 групи,
було сплачено щорічну допомогу на оздоровлення за 2005 рік - 11 жовтня 2005
року в розмірі 120 грн., за 2006 рік - 16 червня 2006 року в розмірі 120 грн., за 2007 рік - 28 листопада 2007 року в розмірі
120 грн., за 2008 рік - 13 червня 2008 року в розмірі 120 грн.

Абзацом 3 частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції
Закону України від 6 червня 1996 року N 230/96-ВР передбачено, що
щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам ІІ групи в
розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Згідно частин 3, 5, 7 статті 48
вказаного Закону щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за
місцем їх проживання органами соціального захисту населення, виплата
здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент
встановлення інвалідності чи втрати годувальника, розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати.

Пунктами 1, 3 Порядку фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року N 256 з
наступними змінами, передбачено, що вказаний Порядок визначає механізм
фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету та головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення
є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних
структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до
компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 жовтня
2003 року N 1687 були внесені зміни до вищенаведеної постанови Кабінету
Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256 та затвердженого нею Порядку
про покладення на управління праці та соціального захисту населення додаткових
завдань щодо ведення персоніфікованого обліку, нарахування та сплати
передбачених законодавчими актами пільгових виплат громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до статті 55 Закону України
«Про Кабінет Міністрів України» від 16 травня 2008 року № 279-VI постанови
Кабінету Міністрів України набирають чинності з дня їх офіційного
опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня
їх опублікування. Постанова Кабінету Міністрів України від 29 жовтня 2003 року
N 1687 була опублікована 14 листопада 2003 року в Офіційному віснику
України N 44.

Колегія суддів, з огляду на наведену постанову Кабінету
Міністрів України від 29 жовтня 2003 року N 1687, зазначає, що не приймає
доводів скаржника стосовно того, що управління праці та соціального захисту з
моменту набуття законної сили вказаною постановою не є належними відповідачами
в справах щодо стягнення щорічної допомоги на оздоровлення, оскільки статтею 63
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного
бюджету, а управління праці та соціального захисту населення стосовно виплат
щорічної допомоги на оздоровлення є розпорядниками бюджетних коштів в розумінні
пункту 36 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що при виплаті
щорічної допомоги на оздоровлення
керувався статтею 62 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якої
роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для
виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої
влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами
господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.
Проте, в цій статті функції щодо встановлення розміру щорічної допомоги на
оздоровлення Кабінету Міністрів України не делеговані, а лише зазначено про те,
що Кабінет Міністрів України може затвердити порядок застосування передбачених
законом пільг.

Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня
2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що інвалідам 2 групи виплата
щорічної допомоги на оздоровлення повинна здійснюватися в розмірі 120 грн.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні
визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі
Конституції України і повинні відповідати їй. Пунктом 1 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно
законами України визначаються права і свободи людини і громадянина,
гарантії цих прав і свобод.

За частиною 2 статті 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 9
від 1 листопада 1996 року визначено, якщо при розгляді справи буде встановлено,
що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи
суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці
правовідносини.

При розгляді даної категорії спору апеляційним судом
встановлено, що вищенаведена постанова Кабінету Міністрів України № 562 від 12
липня 2005 року була прийнята всупереч вимог статей 48, 62 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», тому посилання скаржника на цю постанову апеляційним судом не
приймаються та оцінка правовідносин щодо виплати щорічної допомоги на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,
здійснюється на підставі пункту 1
частини 1 статті 92 Конституції України та статті 48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

За 2005 рік відповідачем позивачу, як інваліду 2 групи,
щорічну допомогу на оздоровлення було виплачено 11 жовтня 2005 року в розмірі
120 грн., тому з огляду на те, що розмір мінімальної заробітної плати визначається
на момент виплати, сума недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2005
рік складає 1540 грн. (332 грн. х 5- 120 грн., де 332 грн. - це мінімальний
розмір заробітної плати встановлений на період з 1 вересня по 31 грудня 2005
року статтею 83 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік»).

Дія абзацу 3 частини 4 статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати була зупинена згідно з пунктом 37
статті 77 Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік» від 20
грудня 2005 року N 3235-IV та ця норма Конституційним судом України
неконституційною не визнавалася, тому дії відповідача щодо відмови позивачу в
виплаті допомоги на оздоровлення, виходячи з п'яти мінімальних заробітних плат
за 2006 рік є обґрунтованими, тому висновок суду першої інстанції про
задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь позивача недоплаченої
щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 рік є не вірним.

При визначенні щорічної допомоги на оздоровлення за 2007
рік апеляційний суд враховує, що рішенням Конституційного Суду України N
6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі N 1-29/2007 про соціальні гарантії
громадян були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними) положення пункту 30 статті 71 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2007 рік” від 19 грудня 2006 року № 489-V, яким було зупинено на 2007 рік дію частини 4 статті 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», внаслідок чого положення статті 48
підлягають застосуванню у 2007 році у редакції
Закону України від 6 червня 1996 року N 230/96-ВР. Рішення
Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України,
остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що виплата повинна була здійснюватися в порядку,
встановленому абзацом 3 частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат станом на день
виплати. За даними відповідача позивачу щорічна допомога на оздоровлення за
2007 рік була виплачена 28 листопада 2007 року в розмірі 120 грн., тому сума
несплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік складає 2180 грн.
(460 грн. х 5 - 120 грн., де 460 грн. - розмір мінімальної заробітної плати
встановлений на період з 1 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року статтею 76
Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік").

Підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI текст статті 48 був викладений в новій редакції: "Одноразова
компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які
стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою,
щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів України".

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008
року N 10-рп/2008 у справі N 1-28/2008 щодо
предмету та змісту закону про Державний бюджет України на 2008 рік були
визнанні такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),
положення пункту 28 розділу II "Внесення змін до деяких
законодавчих актів України". У вказаному рішенні Конституційного суду
України було зазначено, що положення Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 22 травня 2008 року. Рішення
Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України", визнаних неконституційними.

Таким чином, з 22 травня 2008 року була відновлена дія
норм статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за якими особам постраждалим від аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії та віднесеним до інвалідів 2 групи, до яких відноситься позивач,
повинна була призначатися та виплачуватися відповідачем щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що виплата повинна була здійснюватися в порядку,
встановленому абзацом 3 частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат станом на день виплати.
За даними відповідача позивачу щорічна допомога на оздоровлення за 2008 рік
була виплачена 13 червня 2008 року в розмірі 120 грн., тому сума несплаченої
щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік складає 2505 грн. (525 грн. х 5 -
120 грн., де 525 грн. - розмір мінімальної заробітної плати встановлений на
період з 1 квітня 2008 року по 30 вересня 2008 року статтею 59 Закону України
"Про
Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих
актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-VI).

Статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що
фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за
рахунок державного бюджету.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника на
відсутність бюджетного фінансування для здійснення соціальних виплат, з огляду
на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в
незалежності від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на
виплату допомоги та згідно частини 2 статті 3 Конституції України права і
свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності
держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Виходячи з вищевикладеного, з врахуванням приписів
частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів зазначає, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану постанову з
порушенням матеріального права, що обумовлює скасування постанови суду першої
інстанції та прийняття нової постанови з частковим задоволенням позовних вимог
у відповідності до норм права, застосованих при вирішенні цього спору, для
забезпечення захисту прав та інтересів фізичної особи від порушень з боку
суб'єкту владних повноважень.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202,
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Єнакієвської міської ради, м. Єнакієве на постанову Єнакієвського
міського суду Донецької області від 28 липня 2008 року по адміністративній
справі № 2-а-6/08 - задовольнити частково.

Постанову постанову Єнакієвського міського суду Донецької
області від 28 липня 2008 року по адміністративній справі № 2-а-6/08 -
скасувати.

Позовні вимоги (з урахуванням
доповнення позовних вимог від 28 липня 2008 року) ОСОБА_1, м. Єнакієве до
Управління праці та соціального захисту населення Єнакієвської міської ради, м.
Єнакієве про стягнення недоотриманої грошової допомоги на оздоровлення за 2005
- 2008 роки задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та соціального
захисту населення Єнакієвської міської ради, м. Єнакієве на користь ОСОБА_1, м.
Єнакієве недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2005, 2007, 2008 роки
на загальну суму 6225 грн., з якої за 2005 рік - 1540 грн., за 2007 рік - 2180
грн., за 2008 рік - 2505 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

На підставі частини 3 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства України відкласти з дня закінчення
судового розгляду справи на строк п'ять днів складання судового рішення у
повному обсязі.

Вступна та резолютивна частини постанови складені,
підписані колегією суддів у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому
засіданні 17 жовтня 2008 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
дня складення постанови в повному обсязі.

Постанова складена в
повному обсязі та підписана колегією суддів 20 жовтня 2008 року.

Головуючий: /підпис/ В.Г.Яманко

Судді
/підпис/ Г.М.Міронова

/підпис/
К.П.Горбенко