Справа № 22-а-8663/08
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Грица Ю.І. Справа № 22-а-8663/08
суд Івано-Франківської області ряд. стат. звіту № 75
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Улицького
В.З., Багрія В.М.,

при секретарі судового засідання - Гідеї К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника
селянсько-фермерського господарства “ОСОБА_1” на постанову господарського суду
Івано-Франківської області від 20 березня 2008 року у справі № А-6/448 за
позовом управління Пенсійного фонду України у Рогатинському районі
Івано-Франківської області до селянсько-фермерського господарства “ОСОБА_1” про
стягнення суми, -

в с т а н о в и л а :

Управління Пенсійного фонду України у Рогатинському
районі Івано-Франківської області (далі
- УПФУ у Рогатинському р-ні) звернулося до суду з адміністративним позовом, у
якому просило стягнути з селянсько-фермерського господарства “ОСОБА_1” (далі -
СФГ “ОСОБА_1”) заборгованості по платежах до Пенсійного фонду України у сумі
4031,84 грн.

Постановою господарського суду Івано-Франківської області
від 20 березня 2008 року у справі № А-6/448 позов було задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні
позову УПФУ у Рогатинському р-ні. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує
тим, що сума заборгованості у 4031,84 грн. була нарахована позивачем, як борг
за несвоєчасно сплачену суму фактичних витрат по виплаті та доставці пільгової
пенсії ОСОБА_2, яка з СФГ “ОСОБА_1” у трудових відносинах не перебувала.
Визначений позивачем розмір заборгованості не підтверджується належними
доказами і фактично сукупним розміром пенсії ОСОБА_2 за період січень-грудень
2005 року, а не розміром фактичних витрат на виплату та доставку пенсії за
2005-2007 роки, як зазначено у оскаржуваній постанові суду.

Окрім того, звертає увагу суду апеляційної інстанції на
те, що СФГ “ОСОБА_1” є платником фіксованого сільськогосподарського податку, а
тому, відповідно до вимог ст. 2 Закону України “Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування” не є платником фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “б” - “з” ст. 13 Закону
України “Про пенсійне забезпечення”.

Одночасно наголошує на порушення позивачем вимог розділу
8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України.

Апелянта у ході апеляційного розгляду підтримав вимоги,
викладені у апеляційній скарзі, просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник УПФУ у Рогатинському р-ні, який у останнє
судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи згідно із ч. 4
ст. 196 КАС України, вимоги апелянта заперечив, просить залишити оскаржувану
постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги УПФУ у Рогатинському р-ні,
суд першої інстанції виходив із того, що
СФГ “ОСОБА_1” є платником збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування на підставі ст. 1 Закону України “Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування”. Відповідно до абзацу 4 статті 2 цього Закону об'єктом
оподаткування, крім іншого, є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів “б” - “з” статті 13 Закону України “Про
пенсійне забезпечення” до досягненнями працівниками пенсійного віку. На
відповідача покладено обов'язок сплачувати до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрати фонду на виплату та доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів “б” - “з” цієї статті. УПФУ у Рогатинському р-ні було
направлено СФГ “ОСОБА_1” розрахунок вказаних фактичних витрат за 2005-2007
роки, однак вони відповідачем у встановленому порядку не були сплачені,
внаслідок чого станом на 20.03.2008 року утворилася заборгованість у розмірі
4031,84 грн.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії
суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Як встановлено судом, СФГ “ОСОБА_1” є платником збору на
обов'язкове державне пенсійне страхування на підставі ст. 1 Закону України “Про
збір на обов'язкове державне пенсійне страхування”.

У період з
01.01.2005 року по 01.01.2006 року відшкодування Пенсійному фонду України
фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до пунктів “б” - “з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне
забезпечення” проводилося сільськогосподарськими підприємствами, а пільги для платників фіксованого
сільськогосподарського податку було введено з 01.01.2006 року Законом України
“Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення
працівників сільськогосподарських підприємств - платників фіксованого
сільськогосподарського податку” від 31.05.2005 року № 2613-IV.

Тому покликання апелянта на те, що відповідно до вимог
ст. 2 Закону України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування”
СФГ “ОСОБА_1” є платником фіксованого сільськогосподарського податку, а отже не
є платником фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів “б” - “з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне
забезпечення”, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Розмір заборгованості відповідача СФГ “ОСОБА_1” перед
Пенсійним фондом України за період з 1.01.2005 року по 01.01.2006 року підтверджується наявним у матеріалах справи
розрахунком.

Покликання апелянта на те, що ОСОБА_2, не перебувала із
СФГ “ОСОБА_1” у трудових відносинах спростовуються копією її трудової книжки, а
також наявною у матеріалах справи копією довідки № 5 від 17.01.2002 року (а.с.
38) за підписами голови СФГ “ОСОБА_1”, головного бухгалтера та інспектора по
кадрах господарства. При цьому сам апелянт у ході апеляційного розгляду факт
існування таких документів не заперечив і пояснив їх наявність помилковими
внесеннями відповідних записів у трудову книжку ОСОБА_2, що колегією суддів
оцінюється критично з огляду на голослівність та суперечність іншим матеріалам
справи.

Доводи апеляційної скарги у іншій частині на
правомірність прийнятого судового рішення не впливають та висновків суду не
спростовують.

З огляду на наведене колегія суддів приходить до
переконання, що при вирішенні даного публічного-правового спору суд першої
інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове
рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права, а отже
апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника селянсько-фермерського
господарства “ОСОБА_1” залишити без задоволення, а постанову господарського
суду Івано-Франківської області від 20 березня 2008 року у справі № А-6/448 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді
В.З.Улицький

В.М.Багрій