Справа № 22-а-6887/08
Суддя: Горбенко К.П.
Дата ухвалення: 2008-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тверськой С.М.
Суддя-доповідач - Горбенко К.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 липня 2008 року справа №
22-а-6887/08

зал судового засідання № 2 у
приміщенні суду за адресою: м. Донецьк,
бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Горбенко
К.П.

суддів: Міронової Г.М..

Нікуліна О.А.

при секретарі судового засідання

Білоус К.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької області

на постанову Артемівського
міськрайоного суду Донецької області

від

29 травня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-4585/2008
(суддя Тверськой С.М.)

за позовом

ОСОБА_1

До

Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької області

про

визнання незаконною відмови Управління праці та
соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області у
виплаті позивачеві щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти
заробітних плат, стягнення заборгованості недоотриманої допомоги на
оздоровлення за 2003- 2007 роки у сумі 5659,90 гривень та зобов'язання
виплачувати щорічну допомогу на оздоровлення згідно ст.. 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,

В С Т А Н О В И Л
А :

24.01.2008 року позивач
звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконною відмови
Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради
Донецької області у виплаті позивачеві щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, стягнення заборгованості
недоотриманої компенсації на оздоровлення за 2003- 2007 роки у сумі 5659,90
гривень та зобов'язання виплачувати щорічну компенсацію на оздоровлення згідно
ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою
Артемівського міськрайоного суду Донецької області від 29 травня 2008 року
позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської
міської ради Донецької області «про визнання незаконною відмови Управління
праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької
області у виплаті позивачеві щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти
заробітних плат, стягнення заборгованості недоотриманої компенсації на
оздоровлення за 2003- 2007 роки у сумі 5659,90 гривень та зобов'язання
виплачувати щорічну компенсацію на оздоровлення згідно ст.. 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи було задоволено
частково. Стягнуто з УПСЗН за рахунок
Державного бюджету України на користь позивача суму щорічної допомоги на
оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки у сумі 5545,10 грн. У задоволенні решти
позову, а саме - у стягненні щорічної допомоги на оздоровлення за 20006 рік відмовлено.

Не
погодившись з таким судовим рішенням, Управління праці та соціального захисту
населення Артемівської міської ради Донецької області подало апеляційну скаргу,
в якій просить постанову суду від 29 травня 2008 року скасувати, а у
задоволенні позову відмовити. У своїй апеляційній скарзі відповідач посилається
на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.
Зазначає, що відповідно до ст. 62 Закону України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”
роз'яснення порядку застосування закону провадиться Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковим для виконання місцевими органами
виконавчої влади. Таким чином, відповідач, на його думку, діяв в межах
законодавства зокрема, постанов Кабінету Міністрів України, відповідно до яких
було надано право здійснювати видатки відповідно до реальних можливостей
держави.

Суд першої інстанції
при розгляді справи встановив, що позивач належить до 1 категорії постраждалих від
наслідків аварії на Чорнобильській
атомній електростанції (надалі ЧАЕС), є
інвалідом 2 групи, перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької
області, у
зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”. Відповідно до зазначеного закону передбачена щорічна грошова допомога на
оздоровлення по 1 категорії в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат для
інваліда 2 групи, при цьому розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

В порушення зазначених норм відповідачем
щорічна допомога у визначеному розмірі позивачеві не нарахована і не сплачена.
Фактично нараховано та сплачено: за період з 2003-2005 роки - 26,70 грн. відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 "Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі
- постанова № 836), відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року “Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”
(далі - постанова № 562), за 2006-2007 роки - 120 грн.

Таким чином,
судом першої інстанції було встановлено, що фактично за період за 2003-2005
та 2007 роки відповідачем було недоплачено позивачеві сума щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі: 5545,10 грн.

Сторони,
що беруть участь у справі, у судове засідання не з'явилися, були повідомлені
належним чином.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

ОСОБА_1 належить до 1 категорії постраждалих
від наслідків аварії на Чорнобильській
атомній електростанції (надалі ЧАЕС), є
інвалідом 2 групи, перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального
захисту населення Артемівської міської ради Донецької області.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення,
для першої категорії у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат для інваліда 2
групи, при цьому розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати.

При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення Управління
керувалося постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836
"Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (далі - постанова № 836), якою розмір такої
допомоги встановлений для першої
категорії для інвалідів 2 групи в 2003-2004 - 26,70 грн., а з 2005 року - постановою
Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року “Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”
(далі - постанова № 562), якою розмір такої допомоги встановлений 120 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними постановами №№
836, 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як
величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної
Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги
в твердій грошовій сумі й, зокрема, для осіб віднесеним до першої категорії - 26,70 гривень та з 2005 р. 120 грн. відповідно.

Абзацом 2 статті 2 Закону України “Про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на 2003 рік”, яким встановлено з 1 січня 2003 року розмір
мінімальної заробітної плати 185 гривень на місяць, а з 1 грудня 2003 року -
237 гривень на місяць, Кабінет Міністрів України був уповноважений до 1 березня
2003 року внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції про поетапне
наближення розміру мінімальної заробітної плати до прожиткового мінімуму та про
внесення змін до законів України, у нормах яких для розрахунків застосовується
мінімальна заробітна плата.

Цей Закон набрав чинності з 1 січня 2003 року. Разом із тим, лише Законами
України № 3235-IV від 20 грудня 2005 року та № 489-V від 19 грудня 2006 року
дію абзацу третього частини четвертої статті 48 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” було зупинено відповідно на 2006 та 2007 роки у частині виплати
компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати
згідно із Законом - інвалідам ІІ групи - у розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат.

Слід зауважити, що статтею 72-16 Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет України на 2003 рік" розмір
мінімальної заробітної плати з 1 грудня 2003 року встановлено 205 гривень на
місяць.

Такий розмір мінімальної заробітної плати був чинним до 31 серпня 2004
року. Мінімальна заробітна плата у розмірі 237 гривень з 1 вересня 2004 року
була встановлена статтею 58 Закону України “Про Державний бюджет України на
2004 рік”, яку доповнено частиною п'ятою згідно із Законом №1801-IV від
17 червня 2004 р.

Враховуючи особливий статус громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та обумовлену цим необхідність їх адекватного
соціального захисту, Верховна Рада України вже у 2006 році доповнила Закон
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” статтею 71, в якій встановлено, що дія положень
цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення
змін до цього Закону (Закон № 231-V від 5 жовтня 2006 року).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України,
виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а статтею
75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є
парламент - Верховна Рада України. Конституція не надавала права парламенту
делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми
нормативно-правовими актами змінювати положення законів. Верховною Радою
України дія статті 48 Закону України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” протягом
2001-2004 років не призупинялась.

В одній зі своїх попередніх постанов від 14 листопада 2006 року, в основу
якої були покладені правові висновки Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, колегія суддів Судової палати в адміністративних
справах Верховного Суду України, обґрунтовуючи необхідність застосування при
вирішенні аналогічного спору статті 48 Закону, зазначила, що встановлений ще в
1996 році постановою Кабінету Міністрів України № 836 розмір щорічної допомоги
на оздоровлення протягом багатьох років не змінювався, незважаючи на постійне
збільшення мінімальної заробітної плати, і не відповідає розміру, встановленому
Законами України.

Законом України № 2505-ІV «Про
внесення змін до Закону України «Про Державний бюджетна 2005 рік» передбачений
мінімальний розмір заробітної платина 2005 рік у сумі 310 гривень з 01.01.2005
року, та 332 гривні з 01.09.2005 року. Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного
спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України про
встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2005 роки, а не постанови
№№ 836, 562.

На підставі пункту 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати
компенсації і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати -
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини
першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого,
шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними рішенням Конституційного
Суду України від № 6-рп від 09.07.2007 року.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у
розмірі 26,70 гривень за період 2003- 2005 р.р. та 120 гривень за період 2007
р. суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними.

Крім того, суд першої інстанції послався на те, що дія абзацу другого та
третього частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на
2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від
20.12.2005 р. “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього
часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України, тому в
задоволенні вимог щодо недоотримання коштів на оздоровлення за 2006 рік було
відмовлено правомірно.

Судом першої інстанції було невірно використано термін «щорічна компенсація
на оздоровлення», оскільки відповідно до статті 48 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” передбачає виплату «щорічної допомоги на оздоровлення».

Приймаючи викладене до уваги, суд апеляційної інстанції вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанова суду першої
інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст. 160,
ст.ст. 167, 195-196, п.2 ч.1 ст. 198, ст. 201, ст. 207, ст.ст. 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької області на постанову Артемівського
міськрайоного суду Донецької області від 29 травня 2008 року у справі № 2-а-4585/2008 за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради
Донецької області «про визнання незаконною відмови Управління праці та
соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області у
виплаті позивачеві щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти заробітних
плат, стягнення заборгованості недоотриманої компенсації на оздоровлення за
2003- 2007 роки у сумі 5659,90 гривень та зобов'язання виплачувати щорічну
компенсацію на оздоровлення згідно ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» залишити без задоволення.

Постанову Артемівського міськрайоного суду Донецької області від 29 травня
2008 року у справі № 2-а-4585/2008 за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької області «про визнання незаконною відмови
Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради
Донецької області у виплаті позивачеві щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі п'яти заробітних плат, стягнення заборгованості недоотриманої
компенсації на оздоровлення за 2003- 2007 роки у сумі 5659,90 гривень та
зобов'язання виплачувати щорічну компенсацію на оздоровлення згідно ст.. 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» змінити.

Замінити у резолютивній частині постанови Артемівського міськрайоного суду
Донецької області від 29 травня 2008 року у справі № 2-а-4585/2008 за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради
Донецької області «про визнання незаконною відмови Управління праці та
соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області у
виплаті позивачеві щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти заробітних
плат, стягнення заборгованості недоотриманої компенсації на оздоровлення за
2003- 2007 роки у сумі 5659,90 гривень та зобов'язання виплачувати щорічну
компенсацію на оздоровлення згідно ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» слова «щорічна компенсація на оздоровлення» замінити словами
«щорічна допомога на оздоровлення».

Вступна та резолютивна частини постанови складено у нарадчій кімнаті та
проголошено у судовому засіданні 04.07.2008 року. Повний текст постанови
складено 08.07.2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту проголошення, а в разі складання і
проголошення вступної та резолютивної частин постанови, з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий:

(підписи)

Судді:

З оригіналом згідно

Головуючий: К.П.
Горбенко