Справа № 22-а-14550/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

11 листопада
2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Заверухи
О.Б., Старунського Д.М.,

при секретарі Бацику О.Р.,

з участю осіб :

від позивача - не
явився,

від відповідачів - ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5.,ОСОБА_6- представники,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Львові

апеляційні скарги головного
управління Пенсійного фонду України у Львівській області та управління
Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова

на постанову Львівського окружного адміністративного суду
від 04 вересня 2008 року у справі № 2-а-530/08

за адміністративним позовом ОСОБА_7

до головного управління Пенсійного фонду України у
Львівській області, управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі
м. Львова, управління Державного казначейства України в Залізничному районі м.
Львова,

про визнання дій протиправними, зобов'язання виплатити
заборгованість та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л
а :

ОСОБА_7звернувся до суду з адміністративним позовом, у
якому просив визнати протиправними дії ГУ ПФ України у Львівській області щодо
відмови у нарахуванні та виплаті йому щомісячного довічного грошового утримання
судді з урахуванням часу військової служби, зобов'язати вказане управління
здійснити перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання з
врахуванням трирічної військової служби, починаючи з 01 квітня 2008 року,
стягнути з ГУ ПФ України у Львівській області через управління ДК України в
Залізничному районі м. Львова 4572,51 грн. пов'язаної з цим заборгованості за
період квітень-липень 2008 року та стягнути з відповідача 10 тис. грн. завданої
неправомірними діями моральної шкоди.

У ході судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги.
Просив зобов'язати ГУ ПФ України у Львівській області та УПФ України в
Залізничному районі м. Львова здійснити перерахунок його щомісячного довічного
грошового утримання з врахуванням часу проходження строкової військової служби,
починаючи з 01 квітня 2008 року, та перерахувати через управління ДК України в
Залізничному районі м. Львова на його користь 4572,32 грн. заборгованості за
період з 01 квітня до 31 липня 2008 року. Інші позовні вимоги залишив без змін.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду
від 04 вересня 2008 року позов ОСОБА_7. задоволено частково, дії відповідачів
визнано неправомірними, ГУ ПФ України у Львівській області та УПФ України в
Залізничному районі м. Львова зобов'язано починаючи з 01 квітня 2008 року
провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача з
врахуванням часу проходження ним строкової військової служби, УПФ України в
Залізничному районі м. Львова зобов'язано виплатити ОСОБА_7 недоплачене
щомісячне довічне грошове утримання за період з 01 квітня 2008 року до 31 липня
2008 року в сумі 4572,32 грн., та стягнено з ГУ ПФ України у Львівській області
на користь позивача 2000 грн. завданої моральної шкоди. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Вказане судове рішення в апеляційному порядку оскаржено
відповідачами ГУ ПФ України у Львівській області та УПФ України в Залізничному
районі м. Львова.

У поданій апеляційній скарзі ГУ ПФ України у Львівській
області просить зазначену постанову скасувати і ухвалити нову, якою повністю відмовити
у задоволенні вимог позивача, покликаючись на порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального права, неповноту з'ясування істотних
обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Вимоги за
апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що ГУ ПФ України у Львівській області не
здійснює функцій щодо призначення (перерахунку) пенсій та щомісячного довічного
грошового утримання суддів у відставці, і є неналежним відповідачем. Стверджує,
що законодавством України не передбачено зарахування періоду проходження
військової служби до спеціального стажу, що дає право на отримання щомісячного
довічного грошового утримання судді у відставці, яке суд безпідставно прирівняв
до щомісячного грошового утримання працюючого судді. Просить врахувати
роз'яснювальні листи Пенсійного фонду України за №15278/02-20 від 29 квітня
2008 року та №15352/02-20 від 01 вересня 2008 року, якими останній підтвердив
вищевказану позицію. Вважає, що його дії відносно позивача є правомірними і не
спричинили та не могли спричинити йому жодних фізичних чи душевних страждань,
які є складовими моральної шкоди.

Відповідач УПФ в Залізничному районі м. Львова у поданій
апеляційній скарзі просить постанову Львівського окружного адміністративного
суду від 04 вересня 2008 року скасувати і ухвалити нову про відмову у
задоволенні вимог позивача, покликаючись на порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального права та неврахування істотних обставинам
справи. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що Положення про порядок
призначення та виплати щомісячного грошового утримання працюючим суддям та
щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, затверджене
наказом ДСА України №94 від 25 серпня 2005 року, а також постанова Кабінету Міністрів
України № 865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів» передбачають зарахування часу проходження строкової
військової служби виключно до стажу роботи, що дає право на відставку та
отримання щомісячного довічного утримання суддями, що продовжують працювати.
Стверджує, що при вирішенні справи судом помилково ототожнено поняття
щомісячного грошового утримання і щомісячного довічного грошового утримання
судді, які за своїм змістом є різними.

Під час апеляційного розгляду справи представники
апелянтів підтримали вимоги за апеляційними скаргами та надали суду пояснення
відповідно до їх змісту.

Позивач ОСОБА_7у
судове засідання на виклик апеляційного суду не з'явився і суд на підставі ч.4
ст. 196 КАС України розглядає справу у його відсутності. З поданих письмових
заперечень на апеляційні скарги ГУ ПФ України у Львівській області та УПФ
України в Залізничному районі м. Львова вбачається, що вимоги апелянтів він
заперечує, оскільки вважає їх безпідставними, а оскаржуване судове рішення
законним і обґрунтованим. Вказує на те, що Пенсійний фонд України не наділений
повноваженнями щодо тлумачення законодавчих актів, а тому покликання
відповідачів на його роз'яснення не мають жодних правових наслідків. Просить
врахувати, що аналогічний публічно-правовий спір був предметом розгляду колегії
суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, яка
визнала правомірним зарахування періоду строкової військової служби до
суддівського стажу, який дає право на відставку судді і отримання довічного
щомісячного грошового утримання. Наголошує на факті заподіяння йому
протиправними діями ГУ ПФ України у Львівській області значної моральної шкоди.
Просить апеляційні скарги відповідачів залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників
відповідачів на підтримання доводів поданих апеляційних скарги, перевіривши
матеріали справи і доводи апелянтів у їх сукупності, колегія суддів приходить
до переконання, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягає з наступних
мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7., суд
першої інстанції виходив з того, що позивачу, як судді у відставці, відповідно
до вимог наказу ДСА України № 94 від 25 серпня 2005 року і постанови Кабінету
Міністрів України № 865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне
грошове утримання суддів», час його строкової військової служби у період з
10.11.1961 року до 28.11.1964 року має зараховуватися до стажу роботи, що дає
право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання.
Оскільки в силу ст. 43 Закону України «Про статус суддів» призначення і виплата
грошового утримання судді у відставці здійснюється органами Пенсійного фонду
України, обов'язок щодо перерахунку довічного грошового утримання позивача слід
покласти на відповідачів ГУ ПФ України у Львівській області та УПФ України в
Залізничному районі м. Львова. Сума недоплати у розмірі 4572,32 грн. за період
з 01 квітня до 31 липня 2008 року підлягає стягненню на користь позивача у повному
обсязі. Завдану ОСОБА_7 неправомірними діями моральну шкоду, що виразилася,
зокрема, у погіршенні морально-психологічного стану та порушенні нормальних
життєвих зв'язків, слід стягнути з відповідача ГУ ПФ України у Львівській
області в розмірі 2000 грн.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії
суддів, відповідають фактичним обставинам справи та є правильними.

Встановлено, що ОСОБА_7, як суддя у відставці, починаючи
з 01 квітня 2008 року отримує щомісячне довічне грошове утримання, розмір якого
відповідачами у справі визначено без врахування строку військової служби у
період з 10.11.1961 року до 28.11.1964 року.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий
обов'язок та військову службу” військова служба є державною службою особливого
характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом
здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни. Час
проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового
стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної
служби.

Відповідно
до п. 2.6 Положення про порядок призначення та виплати щомісячного грошового
утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям
у відставці, затверджене наказом ДСА України № 94 від 25 серпня 2005 року до
стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного
грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як десять років
зараховується, крім стажу трудової діяльності, зазначеної в частині 4 статті 43
Закону України “Про статус суддів”, стаж роботи, передбачений Указом Президента
України від 10 липня 1995 року № 584 (584/95) “Про додаткові заходи щодо
соціального захисту суддів” (із змінами), тобто половина строку навчання у вищих
юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової
служби. Половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах
зараховується у разі навчання на денному відділенні.

За правилами п. 3.3 вказаного Положення розрахунок стажу
роботи, який дає право на встановлення щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, а також розрахунок розміру щомісячного довічного
грошового утримання складається та погоджується з урахуванням вимог, викладених
у розділі другому цього Положення, а тому підстав для неврахування вимог його
п. 2.6 при вирішенні справи колегія суддів не вбачає.

На необхідність врахування військової служби до стажу
судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового
утримання, додатково вказує п. 3.2
Положення, згідно із яким до особової справи судді у відставці або судді, який
має право на одержання щомісячного довічного грошового утримання, обов'язково
долучається, зокрема, копія військового квитка.

Крім того, зарахування до стажу роботи, що дає судді
право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови
роботи на посаді судді не менш як 10 років, календарного періоду проходження
строкової військової служби передбачено також п. 31 постанови
Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та
щомісячне грошове утримання суддів».

За таких обставин, колегія суддів приходить до
переконання про неправомірність відмови ГУ ПФ України у Львівській області і
УПФ України в Залізничному районі м. Львова у нарахуванні та виплаті ОСОБА_7
щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням часу його
військової служби і підставність задоволення таких вимог судом першої
інстанції.

Колегія суддів також вважає правильним висновок суду
першої інстанції про належність відповідачів у справі в силу положень ч. 4 ст.
43 Закону України “Про статус суддів”.

Перевіряючи законність постанови Львівського окружного
адміністративного суду від 04 вересня 2008 року у частині вирішення позовних
вимог про відшкодування моральної шкоди колегія суддів виходить з таких
міркувань.

Відповідно
до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої
внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою
щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб незалежно від майнової
шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього
відшкодування.

Згідно із ст. 1167 ЦПК України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що внаслідок неправомірних дій ГУ ПФ України у Львівській
області, що полягали у незаконній відмові впродовж тривалого часу у нарахуванні
та виплаті належного щомісячного довічного грошового утримання, позивачу
заподіяно моральну шкоду, яка проявилася, зокрема, у погіршенні
морально-психологічного стану, порушенні нормальних життєвих зв'язків,
переживаннях та інших незручностях, які виникли у зв'язку з необхідність
доведення протиправності дій відповідача.

Розмір задоволеного судом відшкодування моральної шкоди у
сумі 2000 грн., на думку колегії суддів, відповідає фактичним обставинам
справи, вимогам розумності і справедливості.

Доводи апеляційних скарг на правомірність прийнятої
постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

З огляду на це колегія
суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, відповідає вимогам
ст.ст.10,11,71,138,143,159,161-163 КАС України, доводи апеляційної скарги її не
спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції не
має.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України
колегія суддів, -

у х в а л и л а
:

Апеляційні скарги головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області та управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 04 вересня 2008 року у справі № 2-а-530/08
за позовом ОСОБА_7до головного управління Пенсійного фонду України у Львівській
області, управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова,
управління Державного казначейства України в Залізничному районі м. Львова про
визнання дій протиправними, зобов'язання виплатити заборгованість та
відшкодування моральної шкоди - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може
бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після проголошення, а у разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Головуючий суддя :
І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

Д.М.Старунський