Справа № 2”а”-587/07
Суддя: Матвєйшина О.Б.
Дата ухвалення: 2007-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2"a"-58707 p.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2007
року Ленінський районний суд м.
Луганська в складі:

головуючого -
судді - Матвейшиної ОБ.,

при
секретарі - Бел*янінової Л.І.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Луганську адміністративну справу за

позовом ОСОБА_1
до УМВСУ в
Луганській області,

Попаснянського
РВ УМВСУ в Луганській області про стягнення сум, не виплачених при

звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся з даним позовом до УМВСУ в Луганській області, Попаснянського РВ УМВСУ в Луганській області
посилаючись на те, що він проходив
службу в ОВС і був звільнений 22.08.2005 р. При звільненні відповідачем не був
призведений з ним повний розрахунок по компенсації за формений одяг у сумі
2087, 67 грн., та існуючих
заборгованостях, а саме: матеріальній
допомозі за період з 2000 р. по 2005 p., надбавки
"за особливі умови служби" з 2000 р. по момент звільнення, щомісячній премії за період з 2000 р. по
момент звільнення та надбавки за безперервну службу у період з 2003 р. по
момент звільнення. Просив суд стягнути з відповідачей вказані ним
заборгованості та поновити пропущений строк для звернення до суду.

У
судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, дав суду аналогічні пояснення по справі та
наполягав на задоволенні позову.

Представник
відповідача - УМВСУ в Луганській області у судовому засіданні вимоги позову не
визнав в повному обсязі, надавши суду
докази в обгрунтування своєї позиції,
дав суду відповідні пояснення.

Представник
відповідача - Попаснянського РВ УМВСУ в Луганській області у судове засідання
не з*явився, причин неявки суду не
повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись
належним чином.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представника
УМВСУ в Луганській області, дослідивши і
вивчивши матеріали справи в їх сукупності,
вважає вимоги позову підлягаючими задоволенню частково з наступних
підстав.

Як
встановлено судом, позивач дійсно
проходив службу в ОВС і був звільнений 22.08.2005 р. на підставі наказу
начальника УМВС України в Луганській області № 81 о/с.

Відповідно
до ст. 16 Закону України "Про
міліцію" працівники міліції мають формений одяг, який видається безкоштовно. Постановою КМУ
від 17.11.2001 р. № 1515 "Про формений одяг осіб начальницького і рядового
складу ОВС, військовослужбовців в
спеціальних моторизованих військових частинах міліції, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх
справ і осіб начальницького складу податкової міліції" затверджені опис і
зразки форменого одягу і відзнаки начальницького і рядового складу ОВС. Відповідно до постанови КМУ від 17.11.2001 р.
№ 1515 та з метою впорядкування забезпечення речовим майном осіб начальницького
і рядового складу органів внутрішніх справ військовослужбовців внутрішніх
військ МВС України був виданий наказ МВС України від 05.12.2003 р. № 1489, яким було затверджене Положення про
забезпечення речовим майном осіб начальницького і рядового

складу органів
внутрішніх справ і військовослужбовців внутрішніх військ МВС України та форми
обліку речового майна. Згідно п.1.3. вказаного Положення функції речового
постачання здійснюються в УМВС відділом ресурсного забезпечення. Тому суд
вважає, що позивач вірно зазначив
відповідачем в даному позові по вимозі про стягнення грошової компенсації замість
належних предметів форменого обмундирування саме УМВС України в Луганській
області, до складу якого входить як
структурний підрозділ без утворення самостійної юридичної особи відділ
ресурсного забезпечення. Також, згідно
із п. 1.4.13.
вказаного Положення, на речову службу
покладається оформлення розрахунків з особами,
що звільняються з органів внутрішніх справ. Відповідно до п. 4.6.
вказаного Положення особам рядового і начальницького складу ОВС, які звільняються в запас чи відставку
виплачується грошова компенсація. Таким чином,
позивач при звільненні набув права на отримання грошової компенсації
замість належних предметів форменого обмундирування.

Згідно
довідки про виплату грошової компенсації замість належних предметів форменого
обмундирування № 334 від 30.08.2005 p., наданої
УМВС України Луганській області, до
виплати ОСОБА_1 належить
2087, 67 гривень, які не виплачені йому
при звільненні і тому підлягають стягненню з 1-го відповідача - УМВС України в
Луганській області.

Згідно
п.3(а) абз.З Указу Президента України від 04.10.1996 року № 926/96 "Про
умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу і оплати
праці працівників ОВС" і наказами МВС України №№ 750-96, 570-98,
передбачена надбавка "за особливі умови служби, кваліфікацію,
професійний ризик і виконання особливо важливих завдань". Позивачу
наказом начальника Попаснянського РВ УМВСУ в Луганській області № 193 від
25.12.2000 була встановлена щомісячна надбавка «за особливі умови служби та
виконання особливо важливих завдань» у розмірі 37%, яку він,
згідно наданих Попаснянським РВ УМВСУ копій документів, одержав у грудні 2000 р.

Наказом
Попаснянського РВ УМВСУ в Луганській області № 15 від 25.01.2001 р. позивачу
встановлено розмір надбавки - 50%, яка
йому нараховувалася та виплачувалася у січні 2001 р. у повному обсязі.

Наказом
Попаснянського РВ УМВСУ в Луганській області № 25 від 21.02.2001 р. позивачу
встановлено розмір надбавки - 50%, яка
йому нараховувалася та виплачувалася у лютому 2001 р. у повному обсязі.

Наказом
Попаснянського РВ УМВСУ в Луганській області № 48 від 20.03.2001 р. позивачу
встановлено розмір надбавки -30%, яка
йому нараховувалася та виплачувалася у березні 2001 р. уловному обсязі.

Наказом
Попаснянського РВ УМВСУ в Луганській області № 61 а від 21.04.2001 р. позивачу
встановлено розмір надбавки - 30%, яка
йому нараховувалася та виплачувалася у квітні 2001 р. уловному обсязі.

Наказом
Попаснянського РВ УМВСУ в Луганській області № 15 від 16.05.2001 р. позивачу
встановлено розмір надбавки - 40%, яка
йому нараховувалася та виплачувалася у травні 2001 р. у повному обсязі.

Наказом
Попаснянського РВ УМВСУ в Луганській області № 90 від 16.06.2001 р. позивачу
встановлено розмір надбавки - 40%, яка
йому нараховувалася та виплачувалася у червні 2001 р. у повному обсязі.

Наказом
Попаснянського РВ УМВСУ в Луганській області № 132 від 23.07.2001 р. позивачу
встановлено розмір надбавки - 15%, яка
йому нараховувалася та виплачувалася у липні 2001 р. у повному обсязі.

Наказом
Попаснянського РВ УМВСУ в Луганській області № 155 а від 27.08.2001 р. позивачу
встановлено розмір надбавки - 20%, яка
йому нараховувалася та виплачувалася у

серпні 2001 р. у повному обсязі.

Наказом
Попаснянського РВ УМВСУ в Луганській області № 173 від 25.09.2001 р. позивачу
встановлено розмір надбавки - 40%, яка
йому нараховувалася та виплачувалася у вересні 2001 р. у повному обсязі.

Наказами
МВС України № 779 від 11.09.2001 р. і УМВСУ в Луганській області № 683 від 09.11.2001р.
дія даного наказу припинена через
відсутність бюджетних коштів з

2001
р. по 31.12.2001 р. Таким чином, з 01.01.2002 p.,
дія наказу про призначення і, відповідно,
виплату даної надбавки позивачу повинна була бути відновлена у розмірі
40% від окладів грошового забезпечення,
однак йому безпідставно не виплачували вказану надбавку з

2002
р. по 19.03.2003 p.,
тобто протягом 14 місяців.

Таким
чином, суд вважає за необхідне стягнути
з Попаснянського РВ УМВСУ в Луганській області невиплачену надбавку за особливі
умови служби у розмірі 40% від окладів грошового забезпечення за період з
01.01.2002 р. по 19.03.2003р..

Надалі, позивачу наказом начальника Попаснянського РВ
УМВСУ в Луганській області № 38 від 19.03.2003 р. була встановлена дана
надбавка у розмірі 30% від окладів грошового забезпечення, яка позивачу виплачувалася у встановленому
розмірі по 30.09.2004р.. Однак, у період
з 1.10.2004р. по 01.12.2004р., без
видання наказів про припинення виплати надбавки чи її скасування, вказана надбавка позивачу безпідставно не
виплачена. Тому суд приходить до висновку щодо неправомірності дій посадових
осіб Попаснянського РВ УМВСУ в Луганській області по невиплаті даної надбавки
за період з 1.10.2004р. по 01.12.2004р. і вважає за необхідне стягнути з
Попаснянського РВ УМВСУ в Луганській області невиплачену надбавку за особливі
умови служби у розмірі 30% за період з 1.10.2004р. по 01.12.2004р.

У подальшому до
звільнення позивачу виплачувалась дана надбавка.

На
підставі Указу Президента України від 04.10.96 № 926/96 керівникам органів
внутрішніх справ у межах асигнувань, що
виділяються на утримання цих органів,
надане право преміювати осіб рядового і начальницького складу ОВС (п.3
"б" Указу).

Наказом
Попаснянського РВ УМВС від 20.03.2003 р. № 39 позивачу встановлена премія за
березень 2003рок у розмірі 20% грошового забезпечення, виплата якої була здійснена у березні 2003
року.

Наказом
Попаснянського РВ УМВС України в Луганській області від 24.08.2005 р. № 85 о/с
позивачу встановлена грошова премія за серпень 2005 р. у розмірі 33,
3%, виплата якої була призведена у серпні
2005 р.

Інших
наказів про встановлення позивачу премії не видавалось, таким чином,
суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в
частині стягнення заборгованості по щомісячній премії за період з 2000року по
момент звільнення.

Указом
Президента України від 24.04.03 № 370/2003 "Про надбавки
військовослужбовцям Служби безпеки України і співробітникам органів внутрішніх
справ України за безперервну службу» Міністру внутрішніх справ України було
надано право встановлювати сшітобітншшм ОВС,
що мають високі результати в службовій діяльності щомісячні надбавки за
безперервну службу в органах внутрішніх справ у відсотках до грошового
забезпечення, залежно від стажу служби.
Виплата надбавок відповідно до даного Указу повинна була здійснюватися з
01.05.03 p., порядок і умови виплати вказаних надбавок визначалися
Міністром внутрішніх справ України.

На
виконання даного Указу був виданий наказ МВС України від 07.05.03 № 468 «Про
виконання Указу Президента України від 24.04.03 № 370 «Про надбавки
військовослужбовцям Служби безпеки України і співробітникам органів внутрішніх
справ

України
за безперервну службу», яким був
визначений порядок і умови виплати вказаної надбавки.

Відповідно
до наказу Попаснянського РВ УМВС України в Луганській області позивачу була
встановлена щомісячна надбавка за безперервну службу в ОВС до грошового
забезпечення у розмірі 45% з 22.05.2003 р. З наданої Попаснянським РВ УМВС
України в Луганській області довідки вбачається, що вказана надбавка виплачувалася позивачу
постійно та заборгованості по цій надбавці перед позивачем не має.

Таким
чином, суд ввжає що не має правових
підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Указом
Президента України № 926/96 від 04.10.1996 р. "Про умови грошового
забезпечення осіб рядового і начальницького складу і оплати праці працівників
ОВС" по місцю проходження служби зобов'язана виплачуватися матеріальна
допомога у розмірі місячного грошового забезпечення на рік (пункт 2, абзац 4). З наданої Попаснянським РВ УМВСУ в
Луганській області довідки вбачається,
що матеріальна допомога позивачу за період служби з 2002 р. по 2005р.
включно не виплачувалася, а встановити
факт неотримання позивачем матеріальної допомоги за період з 24.07.2000року по
31.12.200 Іроку не має можливості,
оскільки дані документи було знищено після проведення ревізії (акт №
10279 від 8.08.2006р.).

Розмір
середньомісячного грошового забезпечення позивача для нарахування матеріальної
допомоги складав в: 2002 р. - 442, 00 грн.,
2003 р. - 610, 01 грн., 2004 р.
-634, 95грн., 2005р.- 803, 03 грн.

В
зв'язку з тим, що позивачу своєчасно у
період з 1.01.2002р. по 19.03.2003р., та
з 1.10.2004р. по 1.12.2004р. не нараховувалася та не сплачувалася надбавка за
особливі умови служби, то вказане
середньомісячне грошове забезпечення за цей період не відповідає дійсному
грошовому забезпеченню позивача і підлягає підвищенню на розмір несплаченої
надбавки за особливі умови служби.

Таким
чином, суд вважає необхідним зобов'язати
Попаснянський РВ УМВСУ в Луганській області зробити перерахунок
середньомісячного грошового забезпечення позивача з урахуванням надбавки за
особливі умови служби за вказаний час для нарахування матеріальної допомоги та
виплатити позивачу заборгованість по несплаченій матеріальній допомоги за період
з 2002 р. по момент звільнення.

Також
суд вважає за необхідне поновити позивачу строк на звернення до
адміністративного суду з позовом у зв'язку з тим, що причини пропуску вважає поважними.
Так, позивач проходив службу в ОВС і був
звільнений з органів МВС 22.08.2005 р. Порядок та умови проходження служби в
міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ, затвердженим
Кабінетом Міністрів України ( ст. 18
Закону України "Про міліцію"),
а форми і розміри грошового утримання працівників міліції встяновпюються
Кабінетом Міністрів України ( ст. 19
Закону України "Про міліцію"). Відповідно до п.10 Положення про
проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України особи рядового і
начальницького складу ОВС користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і
свободами, виконують всі обов'язки
громадян, передбачені Конституцією
України та іншими законодавчими актами,
а їх права, обов'язки і
відповідальність, що випливають з умов
служби, визначаються законодавством
-Присягою, статутами органів внутрішніх
справ і цим Положенням.

Згідно
із ст.
116 КЗпП України при звільненні робітника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи,
організації, призволяться в день
звільнення і у випадку порушення законодавства про оплату праці співробітник
має право звернутися до суду з

позовом
про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження якимось строком (
ст. 233 КЗпП України).

Суд не
приймає до уваги доводи відповідача про те,
що КЗпП України в частині необхідності проведення з співробітником
міліції остаточного розрахунку не розповсюджується на співробітників
міліції, так як Кодекс законів про працю
України регулює трудові відносини всіх робітників ( ст. 1 КЗпП України) і тільки при наявності
відповідного правового обгрунтування та наявності спеціальних нормативних
актів, що регулюють оплату праці в
деяких інших сферах, можливо уникнути
розповсюдження на співробітника деяких,
чітко визначених іншим правовим актом норм трудового права. Відповідач
не надав суду жодного нормативного акта,
в якому були би зазначені особливості та виключення чітко визначених
положень з КЗпП України стосовно оплати праці осіб рядового та начальницького
складу ОВС, а також в яких були б
зазначені норми КЗпП України, які не
розповсюджуються на співробітників ОВС.
В Положенні про проходження служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України не вказані випадки, в яких на співробітників міліції не
розповсюджується норми КЗпП України,
також не вказані особливості та строки остаточного розрахунку, тому суд вважає можливим при зверненні
співробітника міліції за остаточним розрахунком не обмежувати такий строк на
звернення, враховуючи при цьому норми
КЗпП України. Тому суд визнає причини пропуску строку поважними.

Таким
чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позову обґрунтованими і
підлягаючими задоволенню частково.

У
відповідності зі ст. 94 КАС України
судовий збір по справі віднести за рахунок держави.

На
підставі викладеного та керуючись ст.
8-9, 94,
159-163 КАС, ст. 16 Законом
України "Про міліцію",
Постановою КМУ від 17.11.2001 р. № 1515 "Про формений одяг осіб
начальницького і рядового складу ОВС,
військовослужбовців в спеціальних моторизованих військових частинах
міліції внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ і осіб начальницького
складу податкової міліції", Указом
Президента України № 926/96 від 04.10.1996 p., Постановою Пленуму Верховного Суду України
24.12.1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату
праці», суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити
ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до суду з позовною заявою.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути
з УМВСУ в Луганській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за невидане формене
обмундирування у розмірі 2087гривень 67копійок.

Стягнути
з Попаснянського РВ УМВСУ в Луганській області на користь ОСОБА_1 невиплачену
надбавку за особливі умови служби за період з 01.01.2002 р. по 19.03.2003 р.,
та з 01.10.2004 р. по 01.12.2004 р.

Зобов'язати
Попаснянський РВ УМВСУ в Луганській області зробити перерахунок
середньомісячного грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням надбавки за
особливі умови служби за період з 1.01.2002р. по 19.03.2003р., та з 1 10.2004р. по 1.12.2004р., для нарахування матеріальної допомоги.

Стягнути з
Попаснянського РВ УМВСУ в Луганській області на користь ОСОБА_1невиплачену
матеріальну допомогу за період 2002 р. по 2005р..

У
задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необгрунтованністю.

Судові витрати
по справі віднести за рахунок держави.

постанова
суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного
адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Луганська шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги,
з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст.
186 КАС України.