Справа № 22-а-11308/08
Суддя: Шаптала Н.К.
Дата ухвалення: 2008-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

інстанції: Бахар С.В.
Суддя-доповідач:
донецький апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2008 рік місто Донецьк

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Шаптала Н.К.

суддів
апеляційного суду: Міронової Г.М., Горбенко К.П.

при секретарі судового
засідання: Білоус К.І.

З участю сторін: позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2, представник відповідача в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце розгляду справи сторони були належним чином
повідомлені;

розглянувши апеляційну скаргу

Управління
пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області

на постанову

Донецького
окружного адміністративного суду

від

6 серпня 2008
року

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління пенсійного фонду України в місті
Харцизьку Донецької області

про

Визнання відмови у перерахунку пенсії
неправомірною та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії;

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду від 6 серпня 2008 року - визнано
неправомірною відмову Управління пенсійного фонду України в місті Харцизьку
Донецької області щодо відмови в нарахуванні та виплати пенсії ОСОБА_1 у
перерахунку пенсії по інвалідності основної державної пенсій у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до вимог ст. ст. 54, 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з
01.08.2008 року та відповідача було зобов'язано провести ОСОБА_1 такий
перерахунок з 01.08.2008 року.

З даною постановою
не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів
заслухавши доповідача, перевіривши матеріалами справи в межах апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а постанова
суду першої інстанції має бути
залишена без змін.

Перевіривши
матеріали справи за доводами апеляційної скарги, колегія встановила, що при вирішенні
даного спору, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу як особі, яка
постраждала від ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС була встановлена 3-тя група
інвалідності, пов'язана з ліквідацією
наслідків аварії.

Відповідно до
норм ст.ст. 54, 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» ОСОБА_1, як інвалід 3-ї групи пов'язаної з наслідками ліквідації
аварії на ЧАЕС, має право на основну -
державну пенсію у розмірі 6 - мінімальних пенсій за віком, а також на додаткову
пенсію у розмірі 50% - мінімальної пенсії за віком.

Судова колегія,
аналізуючи норми права відносно пенсійного забезпечення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, вважає, що при вирішенні даного
спору, суд першої інстанції, прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, про необхідність, при розгляді
даної справи, керуватися саме нормами ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», згідно з якими розмір основної - державної пенсій для інвалідів
3-ї групи постраждалих від Чорнобильської катастрофи, не може бути нижчим 6 -
ти мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія має складати 50 %
мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, обґрунтовано посилався на Рішення Конституційного суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008, яким
положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» щодо
внесення змін до ст. ст. 50, 51, 52, 54, 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та зменшення розміру пенсії - були визнані неконституційними.

Конституційний
суд дійшов висновку, що Законом про Держаний бюджет не можна вносити зміни до
інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки це створює
протиріччя у законодавстві, та як наслідок - скасування та обмеження прав і
свобод людини і громадянина.

Колегія також
вважає, дані висновки суду першої інстанції обґрунтованими, оскільки відповідно
до вимог ст.ст. 46, 48 Конституції України громадяни України мають право на
достатній життєвий рівень та соціальний захист, що включає в себе і
право громадянина на пенсійне забезпечення в старості. Більш
того, пенсії та інші соціальні виплати
та допомоги мають забезпечувати рівень життя громадянина не нижчий від
прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії» (далі ЗУ
№2017 від 05.10.2000р.), визначаються правові засади формування та застосування
державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію
закріплених Конституцією України та законами України - основних соціальних
гарантій.

Відповідно до норм ст.ст. 5,6 ЗУ № 2017, основним державним
соціальним стандартом є прожитковий мінімум, на підставі якого встановлюються
та визначаються державні гарантії та стандарти в усіх сферах життєдіяльності
населення, в тому числі й щодо дотримання соціальних гарантій та стандартів підтримки інвалідів, осіб
похилого віку. Статтею 17 ЗУ №2017
основні державні соціальні гарантії встановлюються законами України, з метою
забезпечення конституційних прав громадян на достатній життєвий рівень - до
таких гарантій віднесено і мінімальний
розмір пенсії за віком та мінімальний розмір заробітної плати, - які не можуть
бути меншими від прожиткового мінімуму встановленого законом.

Враховуючи наведене,
колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що
пенсія позивача має бути перерахована саме відповідно до норм ст.ст.50, 54
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з мінімальної пенсії за віком,
розмір якої не може бути нижчим за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб.

За таких
обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга
відповідача задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції має бути
залишена без змін.

Повний текст
ухвали виготовлено 20 листопада 2008 року.

Керуючись ст.ст. 195, п.1 ч.1 ст. 198, 201, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія; -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в місті
Харцизьку Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного
суду від 6 серпня 2008 року про визнання неправомірною відмови Управління
пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області щодо нарахування
та виплати пенсії ОСОБА_1 по інвалідності основної державної - у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до вимог ст. ст. 54, 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з
01.08.2008 року та зобов'язання відповідача провести ОСОБА_1 такий перерахунок
з 01.08.2008 року - залишити без
змін.

Ухвала набуває
чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку
протягом місяця безпосередньо до Вищого адміністративного суду України з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Колегія суддів: Н.К.Шаптала

Г.М.Міронова

К.П.Горбенко