Справа № 22-а-14036/08
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у першій інстанції - Ковтуненко О.В.
Суддя
- доповідач - Ляшенко Д.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2008 року м. Донецьк

справа № 22-а-14036/08

Донецький
апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого

Ляшенко Д.В.

суддів при секретарі

Колеснік Г.А., Горбенко К.П. Агейченковій К.І.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні
Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради

на постанову

Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя
Донецької області

від

02 вересня 2008 року

по справі

№ 2-а-110/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради

про

стягнення недоотриманої грошової допомоги на
оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2008 року позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив стягнути з відповідача на його користь недоплачені суми щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за 2003-2005,2007 роки у розмірі 3297,90 грн.

Постановою Артемівського районного
суду м. Луганська від 02 вересня 2008 року позов задоволено.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач перебуває на обліку в УПСЗН як особа, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 2-Б категорії, у зв'язку з чим користується правами
та пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Суд задовольнив позов про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за
2003-2005,2007 роки і виходив з того, що ст. 48 вищезазначеного закону
передбачає щорічну виплату допомоги на оздоровлення особам, евакуйованим із
зони відчуження у 1986 році у розмірі 3
мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати на
момент виплати становив: у 2003 році - 185 грн., у 2004 році - 205 грн., у 2005
році - 290 грн., у 2007 році - 460 грн.

З урахуванням фактично отриманих позивачем сум щорічної грошової допомоги
на оздоровлення, суд першої інстанції стягнув з
відповідача на користь позивача недоплачені суми щорічної грошової
допомоги на оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки у розмірі 3297 грн. 90 коп.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права, а саме, управління зазначило, що здійснювало виплати,
керуючись Постановами КМУ № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Особи,
які беруть участь у справі до суду за викликом не прибули.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити, а судове
рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції
при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 віднесений до 2-Б категорії осіб, які
постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується
відповідними посвідченнями.

Відповідно до абз. 3, 4 ч.4 ст.48 Закону № 796-ХП
щорічна особам, евакуйованим із зони відчуження у 1986 році виплачується у розмірі трьох
мінімальних заробітних плат.
При цьому розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати (абз.7 ч.4 ст. 48 Закону № 796-ХП).

Відповідачем виплачена позивачу щорічна грошову допомога на оздоровлення у таких розмірах: за 2003
рік - 15,70 грн., за 2004 рік - 15,70 грн., за 2005 рік - 15,70 грн. у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. №
836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи», за
2007 рік - 75 грн. у відповідності до Постанови КМУ № 562 від 12.07.2005
р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Зазначеними
постановами № 836 та № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір
щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні
розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, для евакуйованих із
зони відчуження постановою № 836 встановлена допомога - 15,70 гривень,
постановою № 562 встановлена допомога - 75 гривень.

Виходячи
із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при
вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та
Закони України, яким встановлені розміри мінімальної заробітної плати, зокрема
на час виплати допомоги позивачу: у 2003 році - 185 грн., у 2004 році -
205грн., у 2005 році - 290 грн., у 2007 році - 460 грн., а не постанови №№ 836,
562.

Крім
того, положення пункту 30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет
України на 2007 рік”, яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій
і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців
другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої,
частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого,
сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від
№ 6-рп від 09.07.2007 р.

Положення
п.п. 11 пункту 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів
України» Закону України “Про Державний бюджет України на 2008 рік”, яким
зупинено на 2008 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати -абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 10-рп від
22.05.2008 р.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з Управління праці та соціального захисту
населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради на корить позивача недоплачені суми
щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки у
розмірі 3297 грн. 90 коп.

Тобто суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким
чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду
не вбачається.

Керуючись
ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205,
ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського
району Маріупольської міської ради на постанову Орджонікідзевського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
02 вересня 2008 року у справі № 2-а-110/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради «про стягнення
недоотриманої грошової допомоги на оздоровлення» - залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: