Справа № 22-а-9433/08
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2008-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий 1-ї інст. Коваль Р.Й.
Рядок статзвіту №47 Шепетівський міськрайонний суд
Хмельницької області, № 2-а-223/08 Справа
№ 22-а-9433/08 Доповідач:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Заверухи О.Б.,

суддів: Олендера І.Я., Старунського Д.М.,

при секретарі Ступницькій Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного
казначейства України на постанову Шепетівського міськрайонного суду
Хмельницької області від 06 травня 2008 року по адміністративній справі №
2-а-223/08 за адміністративними позовами ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Шепетівського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Управління праці та соціального захисту населення Шепетівської
районної державної адміністрації Хмельницької області, Міністерства фінансів
України, Державного казначейства України, Міністерства праці та соціальної
політики України про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги
як ветеранам війни, -

в с т а н о в и л а :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Шепетівський міжрайонний прокурор в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулись до суду з позовом до Управління
праці та соціального захисту населення Шепетівської районної державної
адміністрації Хмельницької області, Міністерства фінансів України, Державного
казначейства України, Міністерства праці та соціальної політики України про
стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги як ветеранам війни відповідно до ст.ст. 12,13,14,15 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" зазначивши, що
відповідно до вищезазначеної норми, щорічно до 5 травня їм повинна надаватися
разова грошова допомога у таких розмірах: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 в розмірі 3-х мінімальних пенсій за віком як
учасникам війни, ОСОБА_3 - в розмірі 7-ми
мінімальних пенсій за віком як учаснику бойових дій, ОСОБА_5 - в розмірі
10-ти мінімальних пенсій за віком як інваліду війни І
групи відповідно, але виплати їм проводяться не в повному обсязі.

Постановою Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької області від 06 травня 2008 року позов
задоволено частково, постановлено стягнути з Державного бюджету України в особі
Державного казначейства України на користь позивачів суму недоплаченої разової
щорічної допомоги відповідно до заявлених ними вимог.

Зазначена постанова мотивована тим, що відповідно
до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" позивачі мають право на отримання щорічно до 5 травня разової
грошової допомоги у визначеному розмірі, вимоги є законними, а тому судом
першої інстанції відновлено їх порушене право в межах стягнення різниці недосплаченої
допомоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за 2005-2007 роки, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 за 2004-2007 роки кожному.
Так як дані виплати проводяться за рахунок Державного бюджету України, на
Державне казначейство України покладено обов»язок забезпечити щороку виділення
коштів Міністерству праці та соціальної політики України для виплати разової
грошової щорічної допомоги визначеним категоріям осіб, тому, стягнення
недоотриманих позивачем коштів слід провести з Державного бюджету України через
Державне казначейство України.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, Державне казначейство України подало апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі Державне казначейство України вказує на те, що судом
першої інстанції не враховано, що передбачені Законами про Державний бюджет на
відповідні роки кошти Міністерством праці та соціальної політики України, що є
головним розпорядником коштів, отримано повністю, апелянт як юридична особа
самостійно відповідає за своїми зобов»язаннями, прав та охоронюваних законом
інтересів позивача не порушувало, тому, правових підстав вирішувати питання
щодо взаємовідносин між позивачем та Державним казначейством немає.

Сторони в судове засідання не
з»явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені
належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе
розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши
доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню
з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивачів, суд першої інстанції виходив з
того, що вони мають право щорічно до 5 травня отримувати грошову допомогу
відповідно до вимог ст. 12,13,14,15 Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”. Вказані виплати
позивачам проводились у розмірах, визначених законами України «Про державний
бюджет» за відповідний рік. Відповідно до ч. 3
ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та
свобод. Відповідно до ст. 2 Закону України
«Про права і пільги для ветеранів війни і членів їх сімей» пільги, встановлені
раніше законодавством України і законодавством колишнього СРСР, не можуть бути
скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади та
органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни,
передбачені цим законом, є недійсними. Питання
щодо відповідності Конституції України положень Законів України про Державний
бюджет в частині зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій були
предметом розгляду Конституційного Суду України і ці положення були визнані
неконституційними. Крім того,
вищевказаний Закон має вищу юридичну силу по відношенню до Постанови Кабінету
Міністрів України від 18 лютого 2004 року № 177, на яку посилаються
представники відповідачів як на підставу виплати позивачу допомоги у розмірах,
встановлених законами про державний бюджет на відповідний рік. За таких умов, діючи з межах заявлених вимог, суд вважає, що
вимоги позивачів обгрунтовані,
підтверджені належними доказами, через що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про стягнення в користь позивачів
заборгованості з виплати щорічної допомоги за 2007 рік. Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не
відповідають Конституції України положення ст. 29 Закону України “Про Державний
бюджет на 2007 рік”, якими обмежувався розмір щорічної разової допомоги,
передбаченої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, у тому числі й учасникам війни, учасникам бойових дій,
інвалідам війни І групи. Розмір отриманої позивачами у 2007 році разової
грошової допомоги до 5 травня не відповідає вимогам зазначеного Закону.

В той же час колегія суддів вважає, що
висновок суду першої інстанції щодо стягнення недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги з Державного бюджету України через Державне казначейство
України є невірним з наступних підстав.

Відповідно до ст.17-1 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» суб»єктами
виплати разової щорічної допомоги, передбаченої цим Законом, є управління праці
та соціального захисту населення, а тому, саме вони зобов»язані проводити
виплату недоплачених сум грошової допомоги. Згідно Положення про Міністерство
праці та соціальної політики України, затвердженого Указом Президента України
від 30.08.2000 року за №1035/2000, Мінпраці України є головним органом у
системі органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики
у сфері соціального захисту населення і соціального обслуговування населення та
згідно ст.22 Бюджетного кодексу України є головним розпорядником бюджетних
коштів. Згідно із Положенням про Міністерство праці та соціальної політики
України відповідно до покладених на нього завдань здійснює в межах своїх
повноважень контроль за додержанням законодавства щодо надання пільг, у тому
числі, інвалідам війни (пп.31 п.4) та забезпечує через систему підпорядкованих
йому органів реалізацію прав громадян на соціальний захист шляхом своєчасного
та адресного надання соціальної допомоги (аб.6 п.3).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що саме на управління праці та соціального
захисту населення покладено обов»язок проводити виплату одноразової щорічної
грошової допомоги.

На думку колегії суддів, задовольняючи
вимоги позивачів щодо виплати недоплаченої разової щорічної допомоги за період
2005-2006 роки, суд першої інстанції безпідставно не врахував, що Закони
України про Державний бюджет на відповідні роки набрали чинності, на предмет
неконституційності не розглядались, відповідно до Конституції України не
суперечать іншому законодавству та підлягають застосуванню. Вирішуючи позовні
вимоги позивача щодо аналогічних спірних виплат за 2004 рік, суд першої
інстанції не взяв до уваги, що рішенням Конституційного Суду України від
01.12.2004 року не визнано неконституційною ст.80 Закону України «Про державний
бюджет на 2004 рік», тим самим підтвердивши конституційне право Верховної ради
України, приймаючи Закони про Державний бюджет в цілях збалансованості бюджету
призупиняти дію деяких законів як в цілому, так і окремих його положень на
поточний бюджетний рік.

Колегія суддів також вважає за необхідне
зазначити про те, що відсутність бюджетного фінансування на виплату,
передбачених Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, щорічної грошової допомоги не може бути причиною
невиконання відповідним суб'єктом владних повноважень покладених на нього
зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення
спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у справі “Кечко проти України”).

Оскільки правові положення, які
передбачають виплату разової щорічної допомоги учасникам бойових дій, учасникам
війни інвалідам війни І групи до Дня Перемоги є
чинними, а позивачі належать до вказаної групи осіб і мають право на її
отримання, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати розмір такої
допомоги.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну
скаргу Державного казначейства України
задовольнити частково.

Постанову Шепетівського міськрайонного
суду Хмельницької області від 06 травня 2008 року скасувати та постановити
нову, якою позов ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3, Шепетівського міжрайонного прокурора
в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Управління праці та
соціального захисту населення Шепетівської районної державної адміністрації
Хмельницької області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства
України, Міністерства праці та соціальної політики України про стягнення
недоплаченої разової щорічної грошової допомоги як ветеранам війни задоволити
частково.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення Шепетівської районної державної адміністрації
Хмельницької області щодо неповної виплати ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_4 ОСОБА_6
ОСОБА_8 ОСОБА_7 разової грошової допомоги як учаснику війни, ОСОБА_3 разової
грошової допомоги як учаснику бойових дій, ОСОБА_5 разової грошової допомоги як
інваліду війни І групи до 5-го травня за 2007 рік неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення Шепетівської районної державної адміністрації
Хмельницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 ОСОБА_6,
ОСОБА_8, ОСОБА_7 недоплачену разову щорічну грошову допомогу як учасникам війни
до 5-го травня за 2007 рік в сумі 1175
грн. 18 коп., ОСОБА_3 недоплачену разову щорічну грошову допомогу як учаснику
бойових дій до 5-го травня за 2007 рік в
сумі 1770 грн. 30 коп., ОСОБА_5 недоплачену разову щорічну грошову допомогу як
інваліду війни І групи до 5-го травня за 2007 рік в сумі 3650 грн. 60 коп.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду
касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання постановою законної
сили, а у разі складення постанови в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160
КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий: О.Б.
Заверуха

Судді: І.Я.
Олендер

Д.М.
Старунський