Справа № 22-а-13669/08
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя
Суддя -
доповідач Ястребова Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2008 року м. Донецьк

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Ястребової Л.В.,

суддів: Колеснік Г.А., Ляшенко Д.В.,

при секретарі: Агейченковій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщенні Донецького апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Артемівської районної у місті
Луганську ради на постанову Артемівського районного суду м. Луганська
від 06 жовтня 2008 року по справі № 2-а-271/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської районної в м. Луганську ради, третя особа
Головне Управління Державного казначейства України в Луганській області
про визнання дій неправомірними, стягнення недоотриманих сум на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою
Артемівського районного суду м. Луганська від 06
жовтня 2008 року позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської районної в м. Луганську ради, третя особа
Головне Управління Державного казначейства України в Луганській області
про визнання дій неправомірними, стягнення недоотриманих сум на оздоровлення - задоволено частково. Визнані
неправомірними дії Управління праці та
соціального захисту населення Артемівської районної в м. луганську ради по
виплаті ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії,
інваліду 2 групи, щорічної грошової компенсації на оздоровлення в зменшеному
розмірі за 2005 по 2008 роки в розмірі по 120 гривень. Стягнуто з Управління
праці соціального захисту населення Артемівської районної в м. Луганську ради
за рахунок державних коштів на користь ОСОБА_1 недоотриману суму щорічної
грошової компенсації на оздоровлення за 2005 по 2008 роки в розмірі 6345
гривні. В задоволенні решти позовних вимог позичу відмовлено.

З постановою суду Управління праці та
соціального захисту населення Артемівської районної в м. Луганську ради не погодилося, подало
апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду прийняте з порушенням норм
процесуального та матеріального права, просили рішення суду скасувати і
прийняти нове, яким відмовити у задоволенні вимог повному обсязі.

Сторони у судове
засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені
належним чином. Сторони надали заяви, про розгляд справи за їх
відсутністю.

Колегія
суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши
доводи апеляційної скарги в межах апеляційної скарги, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, встановила наступне.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії, має 2 групу
інвалідності. Перебуває на обліку
у відповідача УПСЗН Артемівської районної в м. луганську ради - за місцем
проживання з 2005 року.

Суд першої інстанції
вірно визначився, що відповідно до Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі
Закон №3054-III), передбачена щорічна
допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідам 2 групи - 5 мінімальних заробітних
плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Управління праці і
соціального захисту населення Артемівської районної в м. Луганську ради
виплачувало позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 120 грн., яка була
встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562.

Відповідно
до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України. Постановою №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на яку посилається
відповідач, всупереч Закону України, нею встановлені конкретні розміри щорічної
допомоги на оздоровлення у твердій грошовій сумі, а саме - для інвалідів 2
групи в 2005 - 2008 роках - 120 гривень, яка залишалася незмінною, тоді які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлює розмір щорічної
допомоги, як величину кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення виплати, до того ж Верховною Радою України
неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно
затверджувався новий державний бюджет.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку,
що виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48
Закону України №3054-III та Закони України Про державний бюджет на 2005,
2007,2008 роки, тобто суд правильно
задовольнив позов і зобов'язав зробити перерахунок щорічної грошової допомоги з
урахуванням отриманих позивачем коштів.

Колегія
суддів зазначає, що зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону
України від 28.12.2007 р. N 107-VI до ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», визнано такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від
11.10.2005 р. № 8-рп/2005, від 09.07.2007 року
№ 6-рп/2007, від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008.

Крім
того, колегія суддів не приймає посилання відповідача і вважає безпідставним
виплату допомоги позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.05 р., оскільки, ніякого обмеження
стосовно зазначеного у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміру компенсації ні
Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України не застосовував.

Доводи скаржника з посиланням на ті обставини, що виплата
допомоги здійснювалась в межах коштів, які надходили на ці цілі, колегією
суддів не прийняті до уваги, оскільки, судові рішення ухвалюються в межах норм
діючого законодавства в незалежності від надходження коштів з Державного
бюджету України на виплату допомог.

Окрім цього, як
вбачається зі справи Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року №
63134/00 «Кечко проти України»: «Якщо чинне правове положення передбачає
виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки ці положення
є чинними. Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки
органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань».

Стосовно
посилання в апеляційній скарзі на пропущення позивачем процесуального строку
для звернення з позовом до суду, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3
ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та
іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до
адміністративного суду. Пунктом 3 частини 1 статті 268 Цивільного кодексу
України передбачається, що позовна давність не поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

У зв'язку з тим, що позивач є особою, яка має статус громадянина постраждалого внаслідок
Чорнобильської категорії, 1 категорії, є
інвалідом 2 групи а спірні грошові кошти йому виплачуються на оздоровлення у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, тому позовна давність на ці правовідносини не
поширюється.

Таким
чином, дії відповідача в частині виплати позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі 120 грн. за 2005, 2007,2008 рік, суд першої інстанції
обґрунтовано визнав неправомірними.

Тобто, суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Ухвала у повному обсязі виготовлена 25 листопада 2008
року.

З урахуванням
викладеного, керуючись статтями 2, 11,
21, 70, 71, 159, 160, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Артемівської районної в м. Луганську ради - залишити
без задоволення.

Постанову Артемівського районного
суду м. Луганська від 06 жовтня 2008 року по справі № 2-а-271/08 за
позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Артемівської районної в м. Луганську
ради, третя особа - Головне Управління Державного казначейства України в Луганській
області про визнання дій неправомірними,
стягнення недоотриманих сум на оздоровлення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення; може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий: Ястребова
Л.В.

Судді: Колеснік
Г.А.

Ляшенко
Д.В.