Справа № 22-а-5041/08
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуюча у I інстанції: Перегінець Л.В. Справа № 22-а-5041/08
міський суд
ряд. стат. звіту №
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Улицького
В.З., Багрія В.М.,

при секретарі судового засідання - Гідеї К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника
Генеральної прокуратури України на постанову Івано-Франківського міського суду
від 09 листопада 2008 року у справі № 2-а-732/07 за позовом ОСОБА_1 до
Генеральної прокуратури України, Державного казначейства України, третя особа
НАСК “Оранта” про зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у
якому просив зобов'язати Генеральну прокуратуру України протягом 10 днів
перерахувати страхові кошти у сумі 33480 грн. страховій компанії НАСК “Оранта”
для наступної виплати йому, а також зобов'язати Державне казначейство України
при надходженні платіжних документів від Генеральної прокуратури України їх
задовольнити та не чинити перешкод та провести реєстрацію фінансових
зобов'язань по перерахуванню коштів НАСК “Оранта”, поклавши судові витрати на
відповідача.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 09
листопада 2007 року позов задоволено
частково, зобов'язано Генеральну прокуратуру України перерахувати страхові
кошти у сумі 33 480 грн. страховій компанії НАСК “Оранта” для подальшої виплати
позивачу та зобов'язано Державне казначейство України при надходженні платіжних
документів із Генеральної прокуратури України їх задовольнити та провести
реєстрацію фінансових зобов'язань у перерахуванні коштів НАСК “Оранта”. Одночасно
з Державного казначейства України та Генеральної прокуратури України стягнено
на користь держави судовий збір у сумі 3,40 грн.

У поданій апеляційній скарзі представник відповідача
Генеральної прокуратури України просить
зазначену постанову в частині зобов'язання Генеральної прокуратури України
перерахувати спірні кошти страховій компанії НАСК “Оранта” для наступної
виплати позивачу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у цій частині
позову ОСОБА_1 відмовити. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції не була надано належну оцінку тому факту, що Генеральною
прокуратурою України у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №
486 від 19.09.1992 року двічі вчиняла дії на проведення виплати страхових коштів
ОСОБА_1, що не заперечується самим позивачем. Оскільки відмову у реєстрації цих
фінансових вимог двічі проведено Державним казначейством України, то жодної
неправомірної бездіяльності Генеральна прокуратура України не допустила, а отже
позовні вимог ОСОБА_1 безпідставні, а оскаржуване судове рішення -
необґрунтоване.

Особи, які беруть участь у справі, на виклик апеляційного
суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із
ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив із того, що постановою Івано-Франківського міського суджу від
24.05.2006 року у справі № 2а-126/2006 було визнано дії Генеральної прокуратури
України по відмові у погодженні ОСОБА_1 заяви із визначенням у ній розміру
грошового забезпечення прокуратурою Івано-Франківської області для отримання
страхової виплати неправомірними та зобов'язано прокуратуру Івано-Франківської
області надати ОСОБА_1 довідку про розмір грошового утримання в заяві за
формою, встановленою додатком № 2 до постанови КМ України № 486 від 19.08.1992
року “Про затвердження Порядку та умов державного обов'язкового особистого
страхування працівників прокуратури” із визначенням у ній грошового
забезпечення за останньою посадою для пред'явлення страховику. На виконання
вказаної постанови суду 11.08.2006 року прокуратурою Івано-Франківської області
ОСОБА_1 було видано встановленої форми заявку з довідкою про місячне грошове
утримання для обчислення і виплати через страхову компанію НАСК “Оранта”
страхової суми у зв'язку із втратою працездатності. Генеральною прокуратурою
двічі було пред'явлено до оплати Державному казначейству України платіжні
доручення на виконання вказаного судового рішення від 24.05.2006 року, однак
13.11.2006 року та 24.07.2007 року у реєстрації фінансових зобов'язань Генеральної
прокуратури України було відмовлено у зв'язку з відсутністю пакету підтвердних
документів щодо проведення відповідних процедур закупівлі, передбачених Законом
України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”. Із
врахуванням того, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим
для виконання, постанова суду від 24.05.2006 року була пред'явлена до виконання
у встановленому порядку і на момент пред'явлення та видачі прокуратурою
Івано-Франківської області у серпні 2006 року відповідної заявки страхова
компанія НАСК “Оранта” була страховиком і мала право здійснювати страхове
відшкодування у порядку, визначеному постановою КМ України № 486 від 19.08.1992
року “Про затвердження Порядку та умов державного обов'язкового особистого
страхування працівників прокуратури”, наступні несвоєчасні дії Генеральної
прокуратури України щодо забезпечення перерахування коштів не можуть порушувати
право особи та бути підставою для невиконання рішення суду. Одночасно судом
було прийняте рішення про стягнення з відповідачів у дохід держави 3,40
грн. судового збору.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії
суддів, частково відповідають нормам матеріального та процесуального права та
фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС
України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою
це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для
прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це
рішення (дія); своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів
справи, право позивача ОСОБА_1 на отримання страхового відшкодування на
підставі приписів ст. 50 Закону України “Про прокуратуру” та постанови Кабінету
Міністрів України № 486 від 19.08.1992 року “Про затвердження Порядку та
умов державного обов'язкового особистого страхування працівників прокуратури” у розмірі 33480 грн. учасниками судового
розгляду не оспорюється.

На час виникнення у позивача
ОСОБА_1 такого права страхова компанія НАСК “Оранта” була належним страховиком,
якій Генеральна прокуратура Україна повинна була перерахувати відповідні
страхові платежі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71
КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Неузгодженість дій відповідачів Генеральної прокуратури України і Державного казначейства України та подальша зміна законодавства України не
позбавляє права позивача ОСОБА_1 на отримання страхового відшкодування за
рахунок бюджетних коштів і ставить його у скрутне матеріальне становище.

Сам факт неодноразового пред'явлення Генеральною прокуратурою України до оплати Державному
казначейству України платіжних доручень на виконання вказаного судового рішення
від 24.05.2006 року без врахування вимог Закону України “Про закупівлю товарів,
робіт і послуг за державні кошти” не є незаперечним доказом того, що нею таким
чином не було допущено порушення прав позивача.

З огляду на наведене колегія
суддів погоджується із викладеним у оскаржуваному судовому рішенні способом
захисту прав позивача ОСОБА_1 шляхом покладення на відповідачів відповідних
обов'язків щодо поетапного перерахування та виплати на його користь страхового
відшкодування у розмірі 33480 грн.

Разом з тим, покладений на відповідачів
обов'язок по сплаті на користь держави судового збору суперечить встановленому
ст. 94 КАС України порядку розподілу судових витрат, а відтак у цій частині
оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню з віднесенням судових витрат за
рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.
94, 195, 196, 198, 202 п.3, 4, 205, 207, 254 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову Івано-Франківського міського суду від
09 листопада 2008 року у справі № 2-а-732/07 у частині стягнення з відповідачів
Державного казначейства України та Генеральної прокуратури України на користь
держави судового збору у розмірі 3,40 грн., віднісши ці судові витрати за
рахунок Державного бюджету України.

У решті постанову Івано-Франківського міського суду від
09 листопада 2008 року у справі № 2-а-732/07 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді
В.З.Улицький

В.М.Багрій