Справа № 22-а-13848/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 листопада 2008 року Справа
№ 22-а-13848/08

Колегія суддів Донецького апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Василенко Л.А.,

суддів: Ханової Р.Ф.,

Старосуда
М.І.,

при секретареві Кірсановій М.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1., представника відповідача Жорової Н.А.,

розглянула апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради на постанову
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 вересня 2008 року
у справі № 2-а-60/08 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального
захисту населення Добропільської міської ради про визнання неправомірними дій
та стягнення заборгованості з виплати одноразової допомоги, і

В С Т А Н О В И Л
А :

Постановою
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 вересня 2008 року
позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення
Добропільської міської ради (далі УПСЗН) про визнання неправомірними дій та стягнення
заборгованості з виплати одноразової допомоги задоволено частково: стягнуто з
відповідача заборгованість з виплати щорічної разової грошової допомоги до 05
травня 2007, 2008 років в сумі 5559,00 грн., в задоволенні позовних вимог за
2004-2006 роки відмовлено.

Не погодившись з
таким судовим рішенням УПСЗН подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову
суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права.

Представник
відповідача при апеляційному перегляді справи підтримала доводи апеляційної
скарги, просила постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову
постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2. відмовити в повному обсязі.

Позивач в судове
засідання не з'явився. про час, дату та місце апеляційного перегляду сповіщений
належним чином, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його
відсутність.

Представник
позивача в судовому засіданні вважала доводи апеляційної скарги такими, що
задоволенню не підлягають, просила постанову суду першої інстанції залишити без
змін.

Суд першої
інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є інвалідом 3
групи і згідно ч. 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» має право на отримання разової щорічної
грошової допомоги до 5 травня у розмірі 7 мінімальних
пенсій за віком, з відповідача на
користь позивача необхідно стягнути недоплачену разову грошову щорічну допомогу
до 5 травня за 2007р. та 2008 роки в сумі 5559,00 грн., керуючись Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».Суд першої
інстанції прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за 2004-
2006 роки за пропуском строку звернення до суду.

Колегія суддів
заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірила
доводи апеляційної скарги за матеріалами справи і вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
постанова зміні з наступних підстав.

Суд апеляційної
інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є ветераном війни -
інвалідом війни 3 групи, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с. 10),
у зв'язку з чим та відповідно до вимог 13 Закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” має право на отримання щорічної разової
грошової допомоги до 9 травня (яка повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі
7 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 2 Закону
України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” визначено, що законодавство України про статус
ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього закону та інших
актів законодавства України; права та пільги для ветеранів війни, встановлені
раніше законодавством України, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної
заміни; нормативні акти органів державної влади, які обмежують права і пільги
ветеранів, передбачені цим законом є недійсними

Крім того, ч. 2, 3
ст. 22 Конституції України передбачено, що «Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів, або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод»

Положення пункту
13 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким на
2007 рік зупинено дію частини п'ятої ст. ст. 12, 13, 14, 15 Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України у справі
№ 6-рп від 09.07.2007 р.

Зміни, внесені підпунктом
"б" підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону України від 28.12.2007 р.
N 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України" в ч. 5 ст. 13 “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” про виплату разової грошової допомоги у
розмірі визначеним Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний бюджет України, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008.

Посилання
відповідача на необхідність застосування Закону „Про державний бюджет» на 2007
та 2008 роки та на вищу юридичну силу даного Закону над Законом, який надав
позивачеві певне майнове право, є безпідставним, таким, що суперечить діючому
законодавству і Конституції, засадам адміністративного судочинства, оскільки
ст. 22 Конституції України передбачає, що
конституційні права та свободи гарантуються законом і не можуть бути скасовані.
При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Посилання відповідача на ту обставину, що виплата вказаної грошової
допомоги здійснена в межах фінансування, передбаченого державним бюджетом на 2007 та 2008
роки, є також безпідставним, оскільки факт відсутності коштів не є сам по собі
підставою для звуження змісту існуючого у позивача права на отримання грошової
допомоги і не є підставою для звільнення відповідача від виплати допомоги у
передбаченому законом розмірі.

В даному випадку є
суперечність стосовно визначеності розміру даної грошової допомоги в двох
різних Законах. Враховуючи рішення
Конституційного суду, наведене вище, а також приймаючи до уваги вимоги Конституції України щодо верховенства права і
заборони щодо звуження іншими законами змісту вже встановлених законом
прав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку має
виконуватись Закон, який встановив конкретне право, і таке право не може бути
обмежене іншим законом, в тому числі і законом „Про державний бюджет".

Посилання
відповідача на ту обставину, що Законом „Про Державний бюджет на 2007 рік"
було зупинено дію ч. 5 ст. 13 Закону „Про статус ветеранів війни гарантії їх
соціального захисту" в частині визначення розміру допомоги до Дня
Перемоги, також суперечить закону, з наведених вище підстав.

Отже, суд першої
інстанції правильно стягнув з відповідача на користь позивача недоплачену суму
разової щорічної грошової допомоги, застосував ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ч. 5 ст. 13 Закону України
«“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Відповідно до ст.
3 Конституції України «Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою
діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним
обов'язком держави».

Згідно ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судова колегія не
приймає посилання відповідача щодо пропуску звернення до суду з адміністративним
позовом про неправомірні дії відповідача щодо відмови у виплаті заборгованості по щорічній допомозі
за 2007 рік, оскільки позивач мав право звернутися з відповідною заявою до
суду, починаючи з 30 вересня 2007р., тобто після закінчення строку для звернення
з заявою про незгоду з отриманою сумою безпосередньо до відповідача. Позивач
звернувся до суду за захистом своїх прав
01.08.2008р., тобто до закінчення річного строку.

Колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і
ухвалене судове рішення з додержанням норм матеріального права, але суд,
обгрунтувавши в мотивувальній частині постанови неправомірність дій
відповідача, за 2007, 2008 роки, не зазначив про це в резолютивній, тобто
вирішив не всі позовні вимоги, тому до резолютивної частини постанови необхідно внести зміни.

Апеляційний
перегляд здійснений в межах заявленої апеляційної скарги, позивачем постанова
суду не оскаржена.

Керуючись
ст.ст.195, 196, 198 ч.1 п.2, 201, 205 ч.2, 207 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія судів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Добропільської міської ради задовольнити частково.

Постанову
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 вересня 2008 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту
населення Добропільської міської ради про визнання неправомірними дій та
стягнення заборгованості з виплати одноразової допомоги змінити: доповнити резолютивну частину постанови суду першої
інстанції другим абзацем наступного
змісту:

« Визнати
неправомірними дії Управління праці та
соціального захисту населення Добропільської міської ради щодо відмови у
виплаті заборгованості по одноразовій щорічній допомозі до Дня перемоги ОСОБА_2
за 2007, 2008 роки».

В решті постанову
суду залишити без змін.

Постанова суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: