Справа № 22-а-13329/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 листопада 2008 року Справа
№ 22-а-13329/08

Колегія суддів Донецького апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Василенко Л.А.,

суддів:
Старосуда М.І.,

Юрченко В.П.,

при секретареві Кірсановій М.В.,

розглянула апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Луганська на постанову
Луганського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2008р. у справі №
2а-13896/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в
Жовтневому районі м. Луганська про визнання бездіяльності протиправною та
зобов'язання виплатити підвищення до пенсії, і

В С Т А Н О В И Л
А :

16 липня 2008р.
ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного Фонду України ( далі УПФУ) в Жовтневому районі м.
Луганська та зобов'язання УПФУ в
Жовтневому районі м.Луганська
перерахувати їй пенсію, підвищивши її як дитині війни на 30 %
мінімальної пенсії за віком з липня по грудень 2007 р.

Постановою
Луганського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2008р. позов задоволений за період, починаючи з дати
прийняття Конституційним Судом України рішення про неконституційність Закону
України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”: визнані незаконними дії
УПФУ у Жовтневому районі м. Луганська, стягнути з відповідача на користь
позивача виплату підвищення до пенсії позивача у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком як дитині війни з 09 липня 2007 року до 31 грудня
2007 року.

Не
погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, яку
обґрунтовує неправильним застосуванням судом норм матеріального права і просить
постанову суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволені позову
відмовити повністю.

Сторони в судове
засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду повідомлені
належним чином.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи
апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу задовольнити частково,
постанову суду змінити з
наступних підстав.

Судами
першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

ОСОБА_1.
відноситься до соціальної групи «Діти війни» відповідно до вимог ст.1 Закону
України «Про соціальний захист дітей війни», що підтверджується копією паспорта
громадянина України (а. с.7),
копією пенсійного посвідчення (а.с.4). 10 липня 2008 року позивач звернулася з
заявою про виплату їй заборгованості з підвищення до пенсії як дитині війни
(а.с.5). Листом від 18.06.2008 року позивачеві відмовлено у виплаті підвищення
до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком у зв'язку з тим, що на законодавчому рівні
порядок виплати зазначеного підвищення до пенсії не встановлено (а.с.6).

Згідно до ст. 6
Закону України “Про соціальний захист дітей війни” в редакції, яка діяла до
01.01.2007 р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Законом
України “Про Державний бюджет України на 2007 рік” від 19.12.2006 р., який
набрав чинності з 1.01.2007 р., ст. 111
було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання
чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії,
відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей
війни" (2195-15) виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України ( 3551-12 ) "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру
надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням
Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 р. положення ст. 111 Закону
України “Про Державний бюджет України на 2007 рік” визнане неконституційним.

На
час розгляду цієї справи судом розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише
ст. 28 Закону України “Про загальнообов'язкове соціальне страхування” і згідно
цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму
встановленого для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1
ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року
№ 966-14, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів
мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Статтею 62 Закону
України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006
року № 489-5, був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила
працездатність з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1 жовтня -
395 гривень.

Зазначена стаття
була змінена Законом України від 15 березня 2007 року № 749-5 та існує в новій
редакції з 28 березня 2007 року, якою прожитковий мінімум для особи, яка
втратила працездатність, визначений з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406
гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. При цьому, зазначена стаття доповнена
абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру
пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня та
з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили
працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті,
збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410 грн. 06 коп.; 415 грн. 11
коп.

Враховуючи
положення ст. 6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни”, керуючись
таким принципом адміністративного судочинства як верховенство права, з метою
забезпечення передбаченого Конституцією України права позивача на належне
соціальне забезпечення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального права.

Водночас суд
першої інстанції допустив помилку, зазначивши в резолютивній частині постанови
про стягнення з Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м.
Луганська на користь позивача виплату підвищення до пенсії, тоді як в
мотивувальний частині постанови вказує про необхідність задоволення позовних
вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату
підвищення і тому до резолютивної частини необхідно внести відповідні
зміни.

Крім того, судом
першої інстанції в постанові допущена описка щодо зазначення по-батькові
позивача: за матеріалами справи та паспортом вона ІНФОРМАЦІЯ_1, а в рішенні
суду ІНФОРМАЦІЯ_1, тому слід вважати, що оскаржуване рішення постановлено
відносно ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст.
195, 196, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія судів,

П О С Т А Н О В И
Л А:

Апеляційну
скаргу Управління Пенсійного Фонду
України в Жовтневому районі м.Луганська задовольнити частково.

Постанову
Луганського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2008р. за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому м. Луганська про
визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання виплатити підвищення до
пенсії змінити.

Третій абзац
резолютивної частині постанови викласти в наступній редакції: «Зобов'язати
Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м.Луганська здійснити
перерахунок та виплату підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком ОСОБА_1 як дитині війни з 09.07.2007року до 31 грудня 2007 року
включно.

В решті постанову
суду 1 інстанції залишити без змін.

Постанова суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення
і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий:

Судді: