Справа № 22-а-5267/08
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Сливка Л.М. Справа № 22-а-5267/08
міськрайонний суд ряд. стат. звіту № 48
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Улицького
В.З., Багрія В.М.,

при секретарі судового засідання - Неміш О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління
праці та соціальної політики Тернопільської міської ради на постанову
Тернопільського міськрайонного суду від 28 листопада 2007 року у справі №
2-а-544/07 за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України
в Тернопільській області, управління праці та соціальної політики Тернопільської
міської ради, головного управління Державного казначейства України у
Тернопільській області про зобов'язання виплатити одноразову грошову допомогу,
-

в с т а н о в и л а :

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 28
листопада 2007 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до
головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області,
управління праці та соціальної політики Тернопільської міської ради (далі -
УПСП Тернопільської міськради), головного управління Державного казначейства
України у Тернопільській області про зобов'язання здійснити виплату
недоплаченої разової щорічної грошової допомоги, передбаченої ст. 12 Закону
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, як
учаснику бойових дій, і вирішено стягнути з УПСП Тернопільської міськради на
його користь 1750 грн. спірної виплати за 2007 рік.

У поданій апеляційній скарзі відповідач УПСП
Тернопільської міськради просить зазначену постанову скасувати і ухвалити нову
про відмову у задоволенні вимог позивача, покликаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального і процесуального права та неврахування
істотних обставин справи. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що
управління належним чином і відповідно до вимог Закону України “Про Державний
бюджет України на 2007 рік” та постанови Кабінету Міністрів України № 177 від 18.02.2004 року виконало свій
обов'язок перед позивачем щодо виплати щорічної разової грошової допомоги у
сумі 280 грн. Просить врахувати, що рішення Конституційного Суду України №
6-рп/2007 датоване 09 липня 2007 року, тобто після завершення виплати спірної
допомоги у травні 2007 році, і що передбачені Законом України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” розміри щорічної грошової
допомоги не підтвердженні державним бюджетом, як основним фінансовим
документом. Стверджує, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення не були
враховані положення бюджетного законодавства України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на
виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності
згідно із ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що він є учасником бойових дій, якому відповідно до
вимог ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнано таким, що не відповідає
Конституції України, положення ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет
України на 2007 рік”, яким обмежувався розмір щорічної разової допомоги,
передбаченої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, у тому числі й учасникам бойових дій. Розмір отриманої
позивачем у 2007 році грошової допомоги до 5 травня в сумі 280 грн. не
відповідає вимогам зазначеного Закону і сума заборгованості перед ним, виходячи
із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком і прожиткового
мінімуму у 2007 році, становить 1750 грн.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії
суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Безспірно встановлено, що позивач є учасником бойових
дій, якому відповідно до вимог ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня виплачується
грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет
України на 2007 рік”, якими було обмежено розмір щорічної допомоги до 5 травня,
встановленої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду
України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

За таких обставин, колегія суддів приходить до
переконання про підставність вимог позивача у частині заборгованості з виплати
спірної щорічної допомоги за 2007 рік.

Розмір такої заборгованості судом першої інстанції
правильно визначений виходячи із розмірів мінімальної пенсії за віком та
прожиткового мінімуму, встановлених законами України на 2007 рік.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції про необхідність стягнення спірної виплати саме із УПСП
Тернопільської міської ради в силу вимог ст. 171 Закону України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Покликання апелянта на відсутність бюджетного
фінансування передбачених Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту” розмірів щорічної грошової допомоги, як на причину
невиконання державою взятих на себе зобов'язань, до уваги колегією суддів не
приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського
суду з прав людини у справі “Кечко проти України”).

З огляду на викладене колегія суддів приходить до
висновку про те, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної
скарга не спростовують висновків суду і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціальної політики
Тернопільської міської ради залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду від 28 листопада 2007 року у справі №
2-а-544/07 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді
В.З.Улицький

В.М.Багрій