Справа № 22-а-11606/08
Суддя: Дяченко С.П.
Дата ухвалення: 2008-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий суддя
1 - ї інстанції Пащенко Л.В. справа №
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2008 року м. Донецьк

зал судового засідання №3 у
приміщенні суду за адресою: м. Донецьк,
бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Дяченко С.П.,

суддів: Сіваченко І.В.,

Нікулін О.А.,

при секретарі судового засідання:

Шептульовій
С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської
області

на постанову Первомайського міського суду Луганської області

від

13 серпня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-120/08 (суддя Пащенко Л.В.).

за позовом

ОСОБА_1 м. Первомайськ

до

Управління праці
та соціального захисту населення
Первомайської міської ради Луганської області

про

визнання дій відповідача з відмови в проведенні
нарахування недовиплаченої частини щорічної грошової допомоги на оздоровлення
та стягнення недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської
області про визнання дій
відповідача з відмови в проведенні нарахування недовиплаченої частини щорічної
грошової допомоги на оздоровлення та стягнення недоплаченої щорічної допомоги
на оздоровлення за 2000-2007
роки.

Постановою Первомайського міського суду Луганської області від 13 серпня 2008 року позовні вимоги задоволені частково.
Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської
області доплатити ОСОБА_1 щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2007 роки в
сумі 6203,20 гривень, за рахунок коштів Державного бюджету України.

З постановою Первомайського міського суду Луганської області відповідач не погодилося, та подав апеляційну скаргу, в апеляційній
скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити,
та розглянути апеляційну скаргу у
відсутності представника скаржника.

Сторони
у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи
повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідно до статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін
належним чином повідомлених не є
перешкодою для апеляційного розгляду справи.

Позивач в
запереченнях на апеляційну скаргу просив постанову суду першої інстанції
залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, та розглядати справу
за його відсутності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді -
доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, заперечення на скаргу, встановила наступне.

Позивач віднесений до 1 категорії осіб,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується
посвідченням НОМЕР_1 та є інвалідом 2 групи.

Перебуває на
обліку у відповідача як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції, категорія 1, у зв'язку з чим
користується правами та пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Статтею 48
Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачена щорічна допомога на
оздоровлення, зокрема, інвалідам ІІ групи - п'ять мінімальних заробітних
плат, при цьому розмір мінімальної заробітної плати встановлюється на
момент виплати.

Фактично
відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення:

за 2000 рік - в
сумі 26 грн. 70 коп.,

за 2001 рік - в
сумі 26 грн. 70 коп.,

за 2002 рік - в
сумі 26 грн. 70 коп.,

за 2003 рік - в
сумі 26 грн. 70 коп.,

за 2004 рік - в
сумі 26 грн. 70 коп.,

за 2005 рік - в
сумі 120 грн.,

за 2006 рік - в
сумі 120 грн.,

за 2007 рік - в
сумі 120 грн.

Між сторонами
немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції та
апеляційним судом, в апеляційній скарзі вказується на порушення норм
матеріального права.

Як вважає
Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської
області, при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення треба керуватись
розміром такої допомоги, який встановлений Постановою Кабінету Міністрів
України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а з 2005 року - Постановою
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів
вважає такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою, що підлягає
задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів
державної влади.

Статтею19
Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до
статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я
довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Статтею 63
Закону передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного
бюджету України.

Відповідно до
ст. 48 спеціального Закону щорічна допомога на оздоровлення сплачується
органами соціального захисту населення за місцем проживання громадянина.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою затверджений
Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій
з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих
органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту
населення.

Таким чином,
відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок
субвенцій з державного бюджету та на нього покладений обов'язок щодо реалізації
механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема, пільг
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів
вважає необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті щорічної допомоги
на оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та з 2005 року -
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Статтею 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена щорічна допомога на
оздоровлення особам, зокрема, інвалідам ІІ групи - п'ять мінімальних заробітних
плат.

Розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Тобто, нормами
спеціального Закону визначений розмір щорічної допомоги як величина, кратна
розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на час здійснення
виплати.

Всупереч нормам
спеціального закону, зазначеними постановами встановлені конкретні розміри
такої допомоги в твердій грошовій сумі, зокрема, для інвалідів ІІ групи - 26
грн. 70 коп., та з 2005р. - в сумі 120
грн.

Відповідно до
ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства
права.

Згідно частини 4
статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу у
відповідності до пункту 2 Указу Президента України «Про Єдиний державний реєстр
нормативних актів» від 27.06.1996 року стосовно преюдиції нормативних актів.

Виходячи із
загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при
вирішенні даного спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної
плати на 2003, 2004, 2005, 2007 роки, а
не вказані Постанови КМУ.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 26 грн. 70 коп. за 2003, 2004 роки та у розмірі 120 грн. за 2005, 2007
роки, суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними.

Суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку, в частині стягнення недоотриманих
грошових коштів на оздоровлення за 2006 рік у розмірі 1630 грн., оскільки дія абзацу другого та третього
частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати компенсацій і
допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік
згідно із п. 37 ст. 77 Закону України № 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005р. «Про
Державний бюджет України на 2006 рік», який до теперішнього часу не визнаний
неконституційним Конституційним Судом України.

Тому колегія
суддів вважає за необхідне відмовити в
задоволені позовної заяви в частині стягнення недоотриманих грошових коштів на
оздоровлення за 2006 рік.

Наряду з
викладеним, колегія суддів враховує наступне.

Суд першої інстанції
вірно встановив, що за 2000 - 2002 роки позивачу, також, не доплачені суми на
оздоровлення відповідно до вимог спеціального Закону, але дійшов помилкового
висновку про стягнення зазначених коштів за 2000 - 2002 роки саме з цього
відповідача, оскільки виплату щорічної допомоги на оздоровлення хоча і здійснюють органи соціального захисту
населення, але починаючи тільки з 29 жовтня 2003 року, відповідно до п. 2
Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій
з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002 року № 256.

Тобто, в частині
стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за 2000 - 2002 роки позивач
пред'явив вимоги до неналежного відповідача у справі, тому колегія суддів
вважає за необхідне відмовити позивачу в
стягненні коштів за 2000, 2001, 2002 рр. саме з цього відповідача.

Постанова у
повному обсязі виготовлена 27 жовтня 2008 року.

Керуючись ст. 2,
ст. 9, ст. 160, ст. 167, ст. 195, ст. 196, п.3 ст. 198, п. 1 ст. 202, ст. 205,
ст. 207, ст. 211, ст. 212, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В
И ЛА :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської
області - задовольнити частково.

Постанову
Первомайського міського суду Луганської області від 13 серпня 2008 року у справі № 2-а-120/08 за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської
області про визнання дій відповідача з відмови в проведенні нарахування
недовиплаченої частини щорічної грошової допомоги на оздоровлення та стягнення
недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007 роки
в сумі 6203,20 грн. - скасувати.

Позовну
заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Первомайської міської ради
Луганської області про стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за 2000 -
2007 роки - задовольнити частково.

Стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської
області за рахунок Державного бюджету на користь ОСОБА_1 недоотриману щорічну
допомогу на оздоровлення за 2003, 2004,
2005, 2007 роки в сумі 5801 грн. 30 коп.

В іншій
частині позовних вимог - відмовити.

Постанова суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення; може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом місяця з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий: Дяченко С.П.

Судді:
Сіваченко І.В.

Нікулін О.А.

З оригіналом
вірно:

Суддя - доповідач
Дяченко С.П.