Справа № 22а-11849/08
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2008-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2008 року
м.
Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі:

головуючого-судді - Яворського І.О.,

суддів - Носа С.П.,. Попка Я.С.,

при секретарі судового засідання - Петлеваній Н.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційною скаргою Управління
Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області

на постанову Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 22 липня 2008 року в справі № 2-а-1123/08

за позовом ОСОБА_1

до Управління
Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про
скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

25 лютого 2008 року Позивач звернувся до Івано-Франківського окружного
адміністративного суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ
України в Івано-Франківській області про визнання неправомірним рішення,
скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного
заробітку. З адміністративного позову вбачається, що наказом УМВС України в
Івано-Франківській області №12 о/с від 29 січня 2008 року позивача звільнено з
органів внутрішніх справ за ст. 64 п. «є» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким
складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни). 28 серпня 2007 року
керівництвом Тисменицького РВ УМВС встановлено, що позивач у робочий час
перебував на робочому місці з явними ознаками алкогольного сп'яніння.

21 квітня 2008 року позивач уточнив позовні вимоги і просив суд першої
інстанції визнати нечинним та скасувати
наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській
області №12 о/с від 29 січня 2008 року про звільнення з органів внутрішніх справ; поновити на
роботі в органах внутрішніх справ
України на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача на користь позивача
середньомісячну заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22
липня 2008 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано наказ
Управління МВС України в Івано-Франківській області №12 о/с від 29 січня 2008
року про звільнення ОСОБА_1. з органів внутрішніх справ. Поновлено ОСОБА_1. на
роботі в органах внутрішніх справ України на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто з
УМВС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1. 9 940,53 гривень за час
вимушеного прогулу.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що дійсно позивач знаходився
на роботі в робочий час у стані алкогольного сп'яніння, проте, була порушена
процедура звільнення через відсутність згоди профспілкового органу. Крім того,
при звільненні керівництвом УМВС допущено порушення ст. 18 Дисциплінарного
Статуту.

Згадана постанова оскаржена в апеляційному порядку УМВС України в Івано-Франківській області.
Апелянт, зокрема, вказує на те, що суд неповно з'ясував обставини справи,
порушив норми матеріального права.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні повноту встановлення обставин
справи та правильність їх юридичної оцінки в судовому рішенні, колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про підставність
апеляційної скарги та незаконність рішення суду першої інстанції.

При цьому колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, згідно яких
ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами
України.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист
прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративного суду можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи Законами України встановлено інший порядок судового
провадження.

На підставі ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом
на підставі пояснень, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі,
або з власної ініціативи.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним
і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції не враховано, що рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового
договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування
відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без
згоди виборного органу профспілки. Колегія суддів вважає доведеним факт
звернення керівництва УМВС області до
профспілкового органу з приводу укладення договору про співпрацю.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного
Суду України, викладеними в п.15 постанови від 06 листопада 1992 року №9, суд,
встановивши, що згода профспілкового органу на звільнення працівника з
ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним
органу не має юридичного значення, зупиняє провадження у справі, запитує згоду
профспілкового органу і після одержання згоди або відмови розглядає спір по
суті. За належною згодою до профспілкового органу в таких випадках може
звернутися також суддя при підготовці справи до судового розгляду або власник
підприємства чи уповноважений ним орган. У випадках, коли звільнення з
ініціативи власника чи уповноваженого ним органу було проведено без звернення
до профспілкового органу і цим органом (його президією) вирішується питання щодо
згоди на звільнення після його проведення, суд не може вважати, що звільнення
не відповідає вимогам ст. 43 КЗпП лише з тих підстав, що профспілковий орган у
прийнятому з цього приводу рішенні не дав згоди на звільнення, а погодився з
уже проведеним звільненням. За змістом такі рішення є тотожними.

Матеріалами справи доведено, що
первинна профспілкова організація Тисменицького РВ УМВС 27 вересня 2007 року
розглядала заяви членів профспілки, в тому числі, ОСОБА_1. про внесення
клопотання до УМВС про пом'якшення покарання.

Згідно витягу з протоколу № 3 засідання
профспілкового комітету від 01 листопада
2007 року ухвалено дати згоду на
звільнення у зв'язку із звільненням з ОВС за порушення службової дисципліни
ОСОБА_1. працівника Тисменицького РВ УМВС (а.с.7).

На підставі ст. 18 Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ України
дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його
накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького
складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після
закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується. Такі
дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів
внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які
тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються
після їх прибуття до місця проходження служби. Такі дисциплінарні стягнення, як
звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються
виконаними після видання наказу по особовому складу.

Згідно листа головного лікаря обласного клінічного дермато-венерологічного
диспансеру Управління охорони здоров'я Івано-Франківської обласної державної
адміністрації від 19 березня 2008 року №01/95 ОСОБА_1. 26 вересня 2007 року
перебував у лікаря і йому призначено амбулаторне лікування. Крім того, ОСОБА_1.
лікувався стаціонарно в ОКДВД з 31 жовтня 2007 року по 03.12.2007 року; з 18
грудня 2007 року по 29 грудня 2007 року; з 02 січня 2008 року по 25 січня 2008
року (а.с.55).

Враховуючи факт перебування позивача
на лікуванні, колегія суддів вважає, що адміністрація УМВС в Івано-Франківській області не
пропустила строк накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1. На підставі
ст. 16 Дисциплінарного Статуту дисциплінарне стягнення не може бути накладено,
якщо з дня вчинення поступку минуло більше як пів року. З часу вчинення
проступку до накладення стягнення 29 січня 2008 року, пройшло менше необхідного
часу.

Позиція суду першої інстанції не є обґрунтованою і в частині поновлення
ОСОБА_1. на тій самій посаді. Судом допущена помилка і в тому, що вказана
неправильна сума стягнення коштів, оскільки в неї ввійшла і частина грошей , як
надбавка за особливі умови служби та преміальні надбавки за високі результати у
службовій діяльності. Так як факт знаходження на робочому місці в робочий час
доведений, є алогічним нараховувати за це ще і надбавки.

З врахуванням викладеного вище, судом першої інстанції прийнято незаконне
рішення, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Рішення ухвалене не на
підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи. Постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову позивачу в задоволенні
позовних вимог за безпідставністю

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202, ч.2 ст. 205,
ст.ст. 207,254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного
адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И
Л А :

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ у
Івано-Франківській області - задовольнити.

Постанову Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 22 липня 2008 року
скасувати і прийняти нову постанову про відмову позивачу ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог повністю.

Постанова апеляційного
адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може
бути оскаржена до касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання
нею законної сили.

Суддя-доповідач І.О.Яворський

Суддя
С.П.
Нос

Суддя
Я.С.Попко