Справа № 2-а-24696/08
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2008-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2008 р. м.Житомир

Житомирський
окружний адміністративний суд у складі:

головуючого
- судді Хаюка С.М. ,

при
секретарі - Савчук Є.С. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації

про
стягнення 28837,50 грн.,-

встановив:

Позивач звернувся
з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що протягом
1996-2008 років їй не було проведено
у повному обсязі виплати, передбачені ст.37,39 Закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, що призвело до порушення її прав. Заборгованість по доплаті до
заробітної плати особам, які працюють на
територіях радіоактивного забруднення (ст.39) визначила в розмірі 24007,70грн.,
доплати в зв”язку з обмеженням споживання продуктів харчування (ст..37) в розмірі
4759,80грн. Посилається на те, що
отримувала відповідні доплати та
допомоги у розмірах, передбачених
Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді
як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди.

Позивач просить
справу розглядати без його участі.

Представник
відповідача та третьої особи в судове
засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у передбаченому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Встановлено , що позивачка з 1996 року по даний час працює та проживає в
м.Овруч, Житомирської області, яке
віднесено до зони гарантованого добровільного відселення і є потерпілою від аварії на ЧАЕС 3 категорії.

Відповідно до ст.39 Закону, заробітна плата особам, які
працюють на території гарантованого добровільного відселення, повинна була
підвищуватись на дві мінімальні зарплати, а щомісячна грошова допомога в зв”язку з обмеженням споживання
продуктів місцевого виробництва (ст.37) виплачується в розмірі 40% мінімальної
заробітної плати.

Проте в спірний період часу ці доплати
та допомоги виплачувались
частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів
України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до
мінімальної зарплати.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і
діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою
Кабінету Міністрів України.

Виплатою доплат
в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №
836 від 26 липня 1996 року, порушені
права позивача.

Однак, позов підлягає частковому задоволенню, оскільки
дію ст.37 , абзацу третього частини першої статті 39 зупинено на 2007 рік
дію цих норм зупинено згідно
із Законом N 489-V (
489-16 ) від
19.12.2006, на 2008 рік в зв”язку з внесенням змін Законом України „Про державний Бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України”
і лише з 9 липня 2007 року та з 22 травня 2008 року рішеннями Конституційного Суду України N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від
09.07.2007 та №10-рп від 22.05.2008 року
їх дію відновлено.

Заборгованість по
ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП
України незалежно від часу її
виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до
ст.2 Закону України „Про оплату праці” є
складовою структури заробітної плати, а
заборгованість по ст..37 Закону з моменту прийняття рішення Конституційним
Судом України , а саме з 9 липня 2007 року.

З врахуванням викладеного вище та розмірів мінімальної
заробітної плати в Україні в спірний
період часу, а саме :

Розмір мінімальної заробітної плати становив: з 2
вересня 1996 року -15 грн., з 1 січня 1998 року -45 грн., з 1 липня 1998 року -55 грн., з 1 січня 1999
року -74 грн., з 1 квітня 2000 року -90 грн., з 1 липня 2000 р.- 118 грн., з 1 січня 2002 року -140
грн., з1 липня 2002 року -165 грн., з1 січня 2003 року -185 грн., з 1 грудня
2003 року- 205 грн., з 1 вересня 2004 року 237 грн., з 1 січня 2005 року 262
грн., з 1 квітня 2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005 р.- 310 грн., з 1 вересня
2005 року -332 грн., з 1 січня 2006 року- 350 грн., з 1 липня 2006 р.- 375
грн., з 1 грудня 2006 року 400грн, з 1квітня 2007 року -420 грн., з 1 липня
2007 року- 440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн.., з 1 січня 2008 року 515 грн.
з 1 квітня 2008 року 525грн., з 1 жовтня 2008 року 545 грн., з 1 грудня 2008
року 605 грн.

Заборгованість за період з вересня 1996 року по червень 2008 року
включно становить ( по ст.39 Закону):

---- за 1996рік -120грн. (15грн.х2х4=120грн.)

-- за 1997рік -
360грн ( 15грн.х2х12=360грн.)

-- за 1998рік -1200грн. ( 45грн.х2х6=540грн.,
55х2х6=660грн.)

-- за 1999 рік -1776грн. ( 74грн. х2х12=2072грн.)

-- за 2000рік
-2400грн.(74грн.х2х3=444грн.,90грн.х2х3=540грн., 118грн. х2х6=1416грн)

-- за 2001рік -2832грн. (118грн. х2х12=2832грн)

-- за 2002рік -3660грн. ( 140грн.х2х6=1680грн.,
165грн.х2х6=1980грн.)

-- за 2003рік -4480грн. (185грн. х2х11=4070грн., 205грн.
х2х1=410грн.)

-- за 2004рік
-5176грн. ( 205грн.х 2 х 8=3280грн.,
237грн.х2х4=1896)

--за 2005 рік -7208 грн. (262грнх2х3=1572грн.,
290грн.х2х3=1740грн., 310грн.х2х2=1240грн., 332грн.х2х4= 2656грн.);

-- за
липень-грудень 2007 року-5400грн.(440грн.х2х3=2640грн.,
460грн.х2х3=2760грн.)

--за червень 2008
року - 1050 грн.(525грн.х2х1=1050грн. ),

а всього 34694,52 грн ( 35662грн. - 967,48грн.)(отриманих згідно ПКМ України) .

Заборгованість по
допомозі в зв”язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого
виробництва на позивачку (ст..37) підлягає стягненню в межах одного року
позовної давності з липня по грудень
2007 року і становить: 1067,40грн. (440грн.х3х40%=528грн.,
460грн.х3х40%=552грн.+528грн.=1080грн.-12,6грн.(отримані по постанові КМ).

Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період
часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Овруцької
районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього.

Відповідно до ст.11 КАС України суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Керуючись ст. ст. 37, 39 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, ст. ст. 94, 158 -163, 167,
254 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії відповідача неправомірними.

Стягнути з Управління праці і соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 34694,52грн. доплати до заробітної
плати (ст.39), 1067,40 грн. допомоги в зв”язку з обмеженням споживання
продуктів(ст..37).

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Згідно ст. 254 КАС України, постанова, якщо інше не
встановлено КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова Житомирського окружного адміністративного суду
набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне
оскарження та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження подається
через Житомирський окружний адміністративний суд до Київського апеляційного
адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення постанови.
Апеляційна скарга подається у тому ж порядку протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя: С.М.
Хаюк