Справа № 22-а-11988/08
Суддя: Дяченко С.П.
Дата ухвалення: 2008-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у першій інстанції - Ченченко
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 жовтня 2008 року справа №
22-а-11988/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого

Дяченко С.П.,.

суддів при секретарі судового
засідання за участю позивача
представника відповідача

Сіваченко І.В., Нікуліна О.А.,
Шептульовій С.Ю., ОСОБА_1, Маричевої Л.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційні скарги

ОСОБА_2,
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Димитровської міської ради Донецької області

на постанову

Димитровського міського суду Донецької області

від

13 серпня 2008 року

по справі

№ 2-а-26/08

за позовом

ОСОБА_2

до

Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Димитровської міської ради Донецької області

про

визнання неправомірною відмову відповідача у перерахунку та виплаті одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А :

10.12.2007 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Димитровської міської ради Донецької області про визнання неправомірною відмову відповідача у перерахунку
та виплаті одноразової компенсації
та щорічної допомоги на
оздоровлення.

Постановою Димитровського міського суду Донецької області
від 13.08.2008 року позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Димитровської міської
ради Донецької області про визнання
неправомірною відмову відповідача у перерахунку
та виплаті одноразової компенсації
та щорічної допомоги на
оздоровлення, задоволений частково.
Визнана неправомірною відмова
відповідача у перерахунку та виплаті позивачеві недонарахованої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2000-2005 роки та
2007-2008 роки.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету
Димитровської міської ради Донецької області на користь ОСОБА_2 недоплачену суму щорічної допомоги
на оздоровлення за 2000-2005 роки
та 2007-2008 роки. В інший частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким
рішенням, позивач, відповідач надали
апеляційні скарги, в яких просили
скасувати постанову суду,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права. Позивач
- ОСОБА_2 просив задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі; Управління праці та
соціального захисту населення виконавчого комітету Димитровської міської ради Донецької області просить постанову суду скасувати, у
задоволенні позовних вимог відмовити.

При
розгляді апеляційних скарг, сторони підтримали
доводи апеляційних скарг.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, сторін по
справі, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів встановила :

ОСОБА_1
є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 1
категорії, інвалід 2 групи.

Відповідно до ч. 2 статті 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від
28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена одноразова
компенсація при встановленні групи інвалідності. Зокрема, при встановленні другої групи інвалідності передбачена
компенсація у розмірі 45 мінімальних заробітних плат; інвалідам
третьої групи - 30
мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент встановлення групи.

Розміри
вказаних одноразових компенсацій
визначені постановою Кабінету Міністрів
України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам другої групи - 284 грн. 40 коп., інвалідам третьої групи - 189,60 грн.

У
разі встановлення інвалідності вищої
групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях.

Позивач з 1 січня 2000 року перебуває на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення виконавчого комітету Димитровської
міської ради Донецької області, як учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС 1 категорії .С. З 27 грудня 1994 року
позивачу встановлена 3 група
інвалідності ;13 грудня 1999 року - друга група інвалідності.

За даними Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету
Димитровської міської ради Донецької
області, Пенсійного Фонду ОСОБА_1
не отримував одноразову компенсацію у
зв'язку з встановленням 27 грудня 1994 року 3 групи інвалідності
; 13 грудня 1999 року - 2
групи інвалідності , а також
різницю в компенсації у зв'язку з
встановленням вищої групи інвалідності.

Редакцією Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,
потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 29 червня 1993 року,
яка діяла на час встановлення позивачу третьої групи інвалідності, передбачена
виплата одноразової компенсації особам, які стали інвалідами 3 групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи у розмірі 30
мінімальних заробітних плат, але не менше 5 тисяч карбованців.

Пунктом 3.1 Положення про порядок надходження і використання коштів
Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
та соціального захисту
населення, затвердженого
наказом Міністерства України
у справах захисту
населення від наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС і
Міністерства фінансів України від 2 грудня 1994 року N 184/121 3.1.
передбачено, що виплата допомоги і компенсацій, передбачених Законом України
"Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи", проводиться: працюючим громадянам (у тому
числі і працюючим пенсіонерам за умови подання ними довідки про
неодержання пільг і компенсацій в органах, які виплачують пенсію)
- підприємствами, установами,
організаціями, військовими частинами,
де громадяни працюють, навчаються
або несуть службу;
непрацюючим пенсіонерам -
органами, які виплачують пенсію.

Як видно з матеріалів справи ,
позивач на момент встановлення йому третьої групи інвалідності 27 грудня 1994
року працював ектрослюсарем підземним в Управлінні по монтажу, демонтажу і
ремонту ГШО в/о «Красноасноармійськвугілля».

Відповідно Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 25
березня 1999 року, яка діяла на час встановлення позивачу другої групи
плідності, передбачена виплата різниці у компенсаціях між третьою та другою
групою інвалідності у розмірі 15 мінімальних заробітних плат. Виплата
одноразової компенсації здійснюється протягом місяця з дня встановлення особі
групи інвалідності.

Пунктом 24 Порядку зарахування збору до Фонду для здійснення заходів
щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту
населення і використання його коштів, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30березня 1998 р. № 396 передбачено, що виплата допомоги
і компенсацій, передбачених Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян, потерпілих
внаслідок Чорнобильської катастрофи" провадиться: працюючим громадянам (у тому
числі працюючим

пенсіонерам за умови подання ними довідки про неодержання
допомоги і компенсацій в органах, які
виплачують пенсію), -
підприємствами, установами, організаціями, військовими
частинами, в яких громадяни працюють,
навчаються або несуть
службу; непрацюючим пенсіонерам
- органами, які виплачують пенсію.
За пунктом 28
цього Порядку виплати
громадянам допомоги і
компенсацій провадяться від дня
набуття права на них, але не раніше дня одержання посвідчення встановленого
зразка , або інших документів, що
підтверджують статус постраждалих, та з дня подання письмової заяви.

Судом
першої інстанції встановлено ,
що позивач на момент встановлення
йому другої групи інвалідності - 13 грудня 1999 року працював ектрослюсарем
поверхні в Державному відкритому акціонерному товаристві Гірничо-монтажне управління "Монтажник" до 27 грудня
1999 року.

Відповідно до статті 20
Постанови Кабінету Міністрів
України « Про затвердження
Порядку ви користування коштів Фонду
для здійснення заходів . щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення « № 987 від
20 червня 2000 року ,виплата компенсації і допомоги , передбачених
Законом України

« Про статус і
соціальний захист громадян , які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи», працюючим громадянам проводяться підприємствами, установами, організаціями,
військовими частинами, в яких громадяни
працюють, навчаються., або несуть службу. Відповідно статті 27 цієї Постанови, підприємства , установи,
зазначені у пунктах 20,23,24
цього Порядку . виплату компенсацій і допомоги здійснюють за
рахунок власних коштів з наступним
відшкодуванням їх за рахунок
коштів Фонду за поданням органам Державного казначейства
розрахунків витрат протягом двох тижнів
від дня проведення виплати.

Відшкодування підприємствами,
установами та організаціями витрат , пов'язаних з виплатою компенсацій і
допомоги та надання пільг
провадиться територіальними
органами Державного казначейства у
межах коштів , що надійшли
на рахунок фінансування цих витрат.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині
стягнення з Управління праці і соціального захисту населення Димитровської міської ради недоотриманої суми
одноразової компенсації у зв'язку з встановленням другої групи
інвалідності , не підлягає задоволенню, оскільки заявлені не до належного відповідача.

Суд першої інстанції вірно визначився, що відповідно до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі Закон №3054-III), передбачена щорічна допомога на оздоровлення інвалідам
першої і другої груп - п'ять мінімальних
заробітних плат, інвалідам третьої групи - чотири мінімальних заробітних плат.
Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Управління праці і соціального захисту населення
виплачувало позивачу щорічну допомогу на оздоровлення з 2000-2004 року у розмірі 26 грн. 70 коп., яка
була встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року
№836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». В подальшому виплати збільшились інвалідам 2-ї
групи до 120 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від
12.07.2005 року № 562.

Відповідно
до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України. Постановою №836, на яку посилається відповідач, всупереч Закону
№3054-III, (який встановив розмір
щорічної допомоги як величину кратну відносно до розміру мінімальної заробітної
плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні
розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі, зокрема, для інвалідів 2 групи - 26 грн. 70 коп. (за грошовою
реформою 1996 року). Між тим, з моменту прийняття постанови №836 встановлені
нею розміри щорічної допомоги на оздоровлення залишалися незмінними, у той час
як Верховною Радою України неодноразово змінювався розмір мінімальної
заробітної плати, щорічно затверджувався новий державний бюджет.

Суд
першої інстанції дійшов правильного висновку, що виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного
спору підлягають застосуванню ст.48 Закону України №3054-III та Закони
України « Про державний бюджет на 2003,
2004, 2005, 2007 роки, тобто, суд правильно
задовольнив позов в цієї частині і зобов'язав зробити перерахунок щорічної
грошової допомоги з урахуванням отриманих позивачем коштів.

Проте, суд першої інстанції допустив помилку щодо зобов'язання
Управління праці та соціального захисту населення Димитровського міської ради провести перерахунок щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення за
2000, 2001, 2002 роки.

Вказані вимоги задоволенню не підлягають,
оскільки виплату щорічної допомоги на
оздоровлення хоча і здійснюють органи соціального
захисту населення, але починаючи тільки
з 29 жовтня 2003 року, відповідно до п. 2 Порядку фінансування видатків
місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету,
затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002 року № 256 (із змінами та
доповненнями).

Колегія суддів вважає, що оскільки позивач пред'явив позовні вимоги до
неналежного відповідача у справі, тому в частині стягнення щорічної допомоги на
оздоровлення за 2000, 2001, 2002 роки,
саме з цього відповідача, слід
відмовити.

З огляду на наведене, колегія
суддів вважає, що постанову суду слід
скасувати.

Постанова в повному обсязі виготовлена 24 жовтня 2008 року

Керуючись 2, 11, 21, 70,
71, 159, 160, 184, 195, 196, 198, 202, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Димитровської міської ради
Донецької області - задовольнити
частково

Апеляційну скаргуОСОБА_2- залишити без задоволення.

Постанову Димитровського міського суду Донецької області від 13 серпня 2008 року у справі № 2-а-26/08 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Димитровської
міської ради Донецької області про визнання
неправомірною відмову відповідача у перерахунку
та виплаті одноразової компенсації
та щорічної допомоги на
оздоровлення - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення виконавчого комітету Димитровської міської ради Донецької області
про визнання неправомірною відмову відповідача у перерахунку
та виплаті одноразової компенсації
та щорічної допомоги на
оздоровлення - задовольнити
частково.

Визнати неправомірною відмову Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету
Димитровської міської ради Донецької області в перерахунку та виплаті
ОСОБА_2 не донарахованої щорічної
допомоги на оздоровлення за 2003-2005 , 2007 - 2008 роки.

Стягнути з Управління праці
та соціального захисту населення виконавчого комітету Димитровської міської ради Донецької області
за рахунок Державного бюджету на
користь ОСОБА_2 не доплачену суму
щорічної допомоги на
оздоровлення за 2003- 2005 , 2007 - 2008 роки.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками
перегляду набирає законної сили з моменту проголошення; може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня
складення постанови в повному обсязі.

Головуючий: /підпис/
Дяченко С.П.

Судді /підпис/
Сіваченко І.В.

/підпис/
Нікулін О.А.

З
оригіналом вірно:

Суддя -
доповідач
С.П. Дяченко