Справа № К-19973/06
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2007-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ
СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА
Іменем України

“20” березня 2007 р.

Справа № 11/105

Вищий адміністративний су
д України у складі колегії су
ддів:
Головуючого
Федорова М.О.
Суддів
Рибченка А.О.

Брайка А.І.

Костенка М.І.

Голубєвої Г.К.

секретар судового засідан
ня Сорокіна
Л.В.
за участю представників ст
орін, згідно протоколу судов
ого засідання від 20.03.2007 року (в м
атеріалах справи)
розглянувши касаційну ск
аргу Державної податково
ї інспекції у Печерському ра
йоні м. Києва на ухвалу Київсь
кого апеляційного господарс
ького суду від 18.05.2006р. та постан
ову господарського суду м. Ки
єва від 14.02.2006р.
у справі № 11/105
за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
НК «Альфа-Нафта», м. Київ
до Державної податк
ової інспекції у Печерському
районі м. Києва
про визнання недійсн
им податкового повідомлення
-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмежено
ю відповідальністю НК «Альфа
-Нафта» (далі по тексту пози
вач, ТОВ НК «Альфа-Нафта») звер
нулось до Господарського суд
у м. Києва з позовом до Державн
ої податкової інспекції у Пе
черському районі м. Києва, (дал
і по тексту - відповідач, ДПІ) п
ро визнання недійсним податк
ового повідомлення-рішення.

Постановою господарського
суду м. Києва від 14 лютого 2006 рок
у, яка залишена без змін ухвал
ою Київського апеляційного г
осподарського суду від 18.05.2006 ро
ку позов товариства з обмеже
ною відповідальністю "НК Аль
фа - Нафта" до Державної податк
ової інспекції у Печерському
районі м. Києва про визнання н
едійсним податкового повідо
млення-рішення було задоволе
но.
Не погоджуючись з вказаним
и рішеннями судів попередніх
інстанцій, ДПІ звернулась із
касаційною скаргою до Вищог
о адміністративного суду Укр
аїни, в який просить їх скасув
ати, та прийняти нове рішення
, яким відмовити позивачу в за
доволенні позовних вимог в п
овному обсязі.
Касаційна скарга вмотивов
ана тим, що судом першої та ап
еляційної інстанції при вирі
шені спору по даній справі по
рушено норми матеріального п
рава. Обґрунтовуючи свою кас
аційну скаргу, відповідач по
силається на те, що суди непра
вомірно не застосували Закон
України «Про тимчасовий пор
ядок оподаткування операцій
з виготовлення та продажу на
фти сирої та деяких паливно-м
астильних матеріалів» № 1521 ві
д 02.03.2000р., оскільки строк його за
стосування не обмежений і пі
длягає застосуванню незалеж
но від дати ввезення чи дати в
иготовлення нафти та важких
дистилятів (дизельного пальн
ого). Крім цього, господарськи
й суд м. Києва не застосував аб
з. 2 п. 9 Інструкції про порядок з
астосування сум штрафних (фі
нансових) санкцій органами д
ержавної податкової служби,
затвердженої наказом Держав
ної податкової адміністраці
ї України від 17.03.2001р. № ПО та заре
єстрованої в Міністерстві юс
тиції України 23.03.2001р. за № 268/5459, яки
й визначає використане від
ємне значення обєкта опода
ткування податковим зобов
язанням та передбачає нараху
вання штрафних (фінансових) с
анкцій у звязку з таким вик
ористанням.
Заслухавши суддю-доповіда
ча, пояснення представників
сторін, розглянувши надані п
исьмові докази в їх сукупнос
ті, Вищий адміністративний с
уд України вважає, що касацій
на скарга ДПІ у Печерському р
айоні задоволенню не підляга
є з наступних підстав.
Судами першої та апеляційн
ої інстанцій встановлено, що
на підставі акту перевірки в
ід 17.08.2004р. № 46/23-3/31088169 «Про результат
и позапланової документальн
ої перевірки ТОВ «НК Альфа-На
фта» з питань достовірності
заявленого до відшкодування
податку на додану вартість з
бюджету за січень, березень 20
04 року ДПІ у Печерському район
і м. Києва 19.08.2004 року прийнято по
даткове повідомлення-рішенн
я № /0, яким визначено податк
ове зобовязання за штрафни
ми (фінансовими) санкціями по
ПДВ у сумі 2 325 337 грн.
Судом першої інстанції так
ож встановлено, що позивач пр
отягом січня та березня 2004 рок
у придбавав нафту сиру (код ГС
27 09 00 000), ввезену на митну територ
ію України після 31.12.2001р., та важк
і дистиляти (код ГС 2710 00 690), виробл
ені нафтопереробними завода
ми України після 01.10.2000р.
Задовольняючи позовні вим
оги, судові інстанції дійшли
висновку, що позивач у відпов
ідності з пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону У
країни «Про податок на додан
у вартість» правомірно форму
вав податковий кредит по пер
шій події, а саме по даті отрим
ання від контрагентів податк
ових накладних, які виписува
лись в момент поставки товар
ів, а не по даті оплати товарів
, як цього вимагає стаття 3 Зак
ону України «Про тимчасовий
порядок оподаткування опера
цій з виготовлення та продаж
у нафти сирої та деяких палив
но-мастильних матеріалів» №
5121 від 02.02.2000р. Вказаний Закон зас
тосуванню не підлягає, оскіл
ьки діяв тимчасово, протягом
2000 року і тільки щодо операцій
з продажу (ввезення) нафти сир
ої ( код ГС 2709 00 000) - до 01.01.2001р. та важки
х дистилятів (дизельного пал
ьного, код ГС 2710 00 610, 2710 00 650, 2710 00 690) - до 01.06.
2000р. Відповідач в порушення ст
. 71 КАСУ не довів, що Позивач зді
йснював операції з придбання
нафти сирої та важких дистил
ятів (дизельного палива), прод
аних (відчужених) до 01.01.2001р.та до
01.06.2000р. відповідно. Крім цього, с
таття 3 Закону України «Про ти
мчасовий порядок оподаткува
ння операцій з виготовлення
та продажу нафти сирої та дея
ких паливно-мастильних матер
іалів» надає право покупцю ф
ормувати податковий кредит з
а датою оплати товарів тільк
и у тому випадку, коли продаве
ць нараховує податкові зобов
язання за датою оплати тов
арів, на підтвердження чого в
иписує податкові накладні. П
о господарських операціях з
купівлі-продажу нафтопродук
тів податкові накладні були
виписані продавцями саме по
даті відвантаження товарів,
що свідчить про нарахування
податкових зобовязань так
ож по даті відвантаження тов
арів, а не по даті оплати. Тако
ж податкове зобовязання за
штрафними (фінансовими) санк
ціями визначено Відповідаче
м в порушення пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Зак
ону України «Про порядок пог
ашення зобовязань платник
ів податків перед бюджетами
та державними цільовими фонд
ами» № 2181 від 21.12.2000р., який передба
чає застосування штрафних (ф
інансових) санкцій тільки у в
ипадку донарахування податк
ового зобовязання за основ
ним платежем, який Відповіда
чем визначений не був.
Судова колегія підтримує п
озицію судів першої та апеля
ційної інстанці.
Відповідно до статті 3 Закон
у України «Про тимчасовий по
рядок оподаткування операці
й з виготовлення та продажу н
афти сирої та паливно-мастил
ьних матеріалів» від 02.03.2000р. №1521-
111 (далі Закон №1521-111), податкові
зобовязання з податку на д
одану вартість, що виникають
у звязку з продажем товарі
в, визначених статтями 1 та 2 ць
ого Закону, нараховуються за
наслідками податкового пері
оду, на який припадає отриман
ня продавцем коштів або інши
х видів компенсацій вартості
таких товарів від покупця.
Законом України від 21.09.2000р. № 19
62-111 до Закону № 1521-111 статтю 4 Закон
у № 1521-111, якою було передбачено,
що такий порядок діяв тимчас
ово, стосовно нафти сирої - до
01.01.2001р., та стосовно важких дист
илятів (дизельного пального)
- до 01.06.2000р.,- виключено.
Разом з тим, преамбула Закон
у № 1521-111, яка передбачала , що вка
заний Закон спрямований на с
творення умов для безперебій
ного забезпечення сільськог
осподарських працівників па
ливно-мастильними матеріала
ми та запобігання збільшенню
цін на них у період підготовк
и та проведення весняно-поль
ових робіт у 2000 році, залишилас
ь незмінною. Таким чином, стро
к дії Закону № 1521-111, а саме 2000-й рік
, встановлений у тексті преам
були, і не може застосовувати
сь до господарських операцій
, здійснених у 2004 році. З врахув
анням викладеного, висновок
судів в цій частині відповід
ає вимогам законодавства.
Крім цього, відповідно до ч.
3 ст. 1 Закону України «Про сист
ему оподаткування» від 25.01.1991р. №
1251-Х11 ставки, механізм справля
ння податків і зборів (обов
язкових платежів), за винятко
м особливих видів мита та збо
ру у вигляді цільової надбав
ки до затвердженого тарифу н
а природний газ для споживач
ів усіх форм власності, і піль
ги щодо оподаткування не мож
уть встановлюватись або змін
юватись іншими законами Укра
їни, крім законів про оподатк
ування.
Згідно з преамбулою Закону
України «Про податок на дода
ну вартість» саме цей Закон в
изначає платників податку на
додану вартість, обєкти, ба
зу та ставки оподаткування, п
ерелік неоподатковуваних та
звільнених від оподаткуванн
я операцій, особливості опод
аткування експортних та імпо
ртних операцій, поняття пода
ткової накладної, порядок об
ліку, звітування та внесення
податку до бюджету.
Пунктом 11.4 ст. 11 цього Закону (
в редакції, яка діяла як на мо
мент дії Закону № 1521-111, так і на м
омент здійснення господарсь
ких операцій Позивачем) вста
новлено, що зміни порядку опо
даткування податком на додан
у вартість можуть здійснюват
ись лише внесенням змін до ць
ого Закону. Якщо іншим законо
м, незалежно від дати його при
йняття, встановлюються прави
ла обкладення податком, відм
інні від указаних в цьому Зак
оні, пріоритет мають норми ць
ого Закону.
Зміни порядку оподаткуван
ня до Закону України «Про под
аток на додану вартість у зв
язку з прийняттям Закону № 1521-11
1 не вносились.
Відповідно до пп. 4.4.1 п. 4.4 ст. 4 За
кону України «Про порядок по
гашення зобовязань платни
ків податків перед бюджетами
та державними цільовими фон
дами» № 2181 від 21.12.2000р. у разі, коли
норма закону чи іншого норма
тивно-правового акта, видано
го на підставі закону, або кол
и норми різних законів чи різ
них нормативно-правових акті
в припускають неоднозначне (
множинне ) трактування прав т
а обовязків платників пода
тків або контролюючих органі
в, внаслідок чого є можливіст
ь прийняти рішення на корист
ь як платника податків, так і к
онтролюючого органу, рішення
приймається на користь плат
ника податків.
Оскільки Закон України «Пр
о податок на додану вартість
та Закон № 1521-111 припускають нео
днозначне (множинне) трактув
ання прав покупця щодо визна
чення дати виникнення права
на податковий кредит, суди пр
авомірно застосували п.п.4.4.1 п.
4.4. ст. 4 Закону № 2181 від 21.12.2000р. і прий
няли рішення на користь плат
ника податків.
Відповідно до абз. 2 п. 9 Інстр
укції про порядок застосуван
ня сум штрафних (фінансових) с
анкцій органами державної по
даткової служби від 17.03.2001р. № ПО
у разі, коли за наслідками пер
евірки виявляється факт зави
щення суми бюджетного відшко
дування, заявленого в податк
овій декларації про податок
на додану вартість, сума тако
го завищення вважається сумо
ю податкового зобовязання
, прихованою від оподаткуван
ня. Якщо внаслідок такого зав
ищення отримано бюджетне від
шкодування, платник податку
визнається таким, що ухиляєт
ься від оподаткування і до нь
ого застосовуються санкції в
ідповідно до законодавства.

Разом з тим, як на підставу з
астосування штрафних (фінанс
ових) санкцій Відповідач пос
илається на ст. 17 Закону Украї
ни "Про порядок погашення зоб
ов'язань платників податків
перед бюджетними та державни
ми цільовими фондами" № 2181-111 від
21.12.2000р., про що зазначив у податк
овому повідомленні-рішенні в
ід 19.08.2004р. № /0
Відповідно до пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 З
акону № 2181 у разі, коли контролю
ючий орган самостійно донара
ховує суму податкового зобов
язання платника податків з
а підставами, викладеними у п
ідпункті “б” пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 вказ
аного Закону, такий платник п
одатків зобовязаний сплат
ити штраф у розмірі десяти ві
дсотків від суми недоплати (з
аниження суми податкового зо
бовязання) за кожний з пода
ткових періодів, установлени
х для такого податку, збору (об
овязкового платежу), почин
аючи з податкового періоду, н
а який припадає така недопла
та, та закінчуючи податковим
періодом , на який припадає от
римання таким платником пода
тків податкового повідомлен
ня від контролюючого органу,
але не більше пятдесяти ві
дсотків такої суми та не менш
е десяти неоподатковуваних м
інімумів доходів громадян су
купно за весь строк недоплат
и, незалежно від кількості по
даткових періодів, що минули
.
Відповідно до п. 1.1. Закону №2181
податкове зобов'язання - зобо
вязання платника податків
сплатити до бюджетів або дер
жавних цільових фондів відпо
відну суму коштів. У оспорюва
ному податковому повідомлен
ні-рішенні не зазначено суму
основного платежу за податк
овим зобовязанням, що свід
чить про відсутність недопла
ти податкового зобов'язання.
У акті документальної перев
ірки зазначено тільки про зм
еншення чи збільшення суми п
одаткового кредиту у відпові
дних періодах, однак не вказа
но, яким чином це вплинуло на о
бсяг податкових зобов'язань
Позивача. За таких обставин п
ідстава для застосування штр
афних санкцій відсутня.
Положення абз. 2 п. 9 Інструкці
ї № 110 застосуванню не підляга
ють, оскільки суперечать п. 1.1 с
т. 1 та пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону №2181-111 в
ід 21.12.2000р.
Враховуючи вищевикладе
не, Вищий адміністративний с
уд України дійшов висновку п
ро те, що касаційна скарга Дер
жавної податкової інспекції
у Печерському районі м. Києва
не підлягає задоволенню, а ух
вала Київського апеляційног
о господарського суду від 18.05.
2006р. та постанова господарськ
ого суду м. Києва від 14.02.2006р. зали
шаються без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 221 ,223 ,230
Кодексу адміністративного с
удочинства України, суд
УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Держа
вної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва з
алишити без задоволення, ухв
алу Київського апеляційного
господарського суду від 18.05.2006
р. та постанову господарсько
го суду м. Києва від 14.02.2006р. бе
з змін

Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення і о
скарженню не підлягає, крім в
ипадків, встановлених статте
ю 237 Кодексу адміністративног
о судочинства України.

Головуючий
(підпис)

М.О.Федоров

Судді
(підпис)

А.О Рибченко

(підпис)

А.І.Брайко

(підпис)

М.І.Костенко

(підпис)

Г.К.Голубєва