Справа № 2-а-20191/08
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2008-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2008 р. м.Житомир

Житомирський
окружний адміністративний суд у складі:

головуючого
- судді Євпак В.В. ,

при
секретарі - Новицькому Є.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації(м. Овруч)

про
стягнення 19030,29 грн.,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся
з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що протягом 1996-2008 років йому не були проведені у повному обсязі виплати, передбачені ст.ст.
37,39, 48, 51 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Зазначає, що отримував відповідні доплати та
допомоги у розмірах, передбачених
Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді
як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі та мінімальній пенсії за
віком у відповідні періоди. Таким чином
його права були порушені.

Заборгованість по виплаті компенсації за проживання на
території радіоактивного забруднення (ст. 37) за період з 01.07.2007 року по
31.12.2007 року та за період з 01.05.2008 року по 30.06.2008 року позивач
визначив в розмірі 1483 грн. 20 коп., заборгованість по доплаті громадянам, які
працювали на території радіоактивного забруднення (ч. 1 ст. 39) за періоди
з 01.09.1996 року по 28.06.2001 року, з
01.07.2007 року по 31.12.2007 року та за період з 01.05.2008 року по 30.06.2008
року, позивач визначив в розмірі 14304
грн. 35 коп., заборгованість по доплаті працюючим пінсіонерам (ч.2 ст. 39
закону) за період з 01.12.2000 року по 28.06.2001 року позивач визначив в розмірі
206 грн. 50 коп., заборгованість по виплаті щорічної допомоги на оздоровлення
(ст. 48) за 2007 рік, позивач визначив в розмірі 2100 грн., заборгованість по
додатковій пенсії, як особі віднесеної до 2 категорії (ст. 51) за період з
01.04.2007 року по 31.12.2007 року та за період з 01.05.2008 року по 30.06.2008
року, позивач визначив в розмірі 936
грн. 24 коп.

Позивач в судове засідання не з”явився, просить справу
розглядати у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з”явився.
Про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином,
про що свідчить розписка в отриманні судової повістки. Суду надали письмові
заперечення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив: позивач
ОСОБА_1, який відноситься до потерпілого 3-ї категорії внаслідок аварії на ЧАЕС,
проживав та проживає в м. Овручі Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого
добровільного відселення та до 28.06.2001 року працював в ВАТ
„Райагропромтехніка” (з 01.12.2000 року є пенсіонером).

Згідно ст. 37 Закону України “Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі
Закон), громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення,
повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного
господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону, доплата громадянам, які
працюють у зоні гарантованого добровільного відселення, повинна була підвищуватись на дві мінімальні
зарплати.

Відповідно до ч.2 ст. 39 Закону, пенсіонерам, які
працюють в зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується
на 25% від розміру мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до ст. 48 Закону щорічна допомога на
оздоровлення учасникам ліквідації від наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії
виплачується в розмірі п”яти мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ст. 51 Закону додаткова пенсія особам, віднесеним до 2-ї категорії повинна
призначатись в розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Проте в спірний
період часу ці доплати та допомоги
виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному
відношенні до мінімальної зарплати.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і
діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою
Кабінету Міністрів України.

Виплатою допомоги
та доплат в твердих сумах, встановлених
постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача.

Однак позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 статті 39 Закону зазначені
виплати є складовою частиною заробітної плати позивача, строк давності, на
виплати, які стосуються заробітної плати - не розповсюджується, а тому суд на користь позивача стягує
доплату за вказаний період з вересня 1996 року
по червень 2001 року.

Що стосується заявлених позивачем вимог щодо проведення йому виплати
компенсації компенсації (ст.51 Закону) з липня по грудень включно 2007 року та
за період 01.05.2008 року по 30.06.2008 року,
судом встановлено, що позивач звернувся
з позовом про стягнення недоплачених йому коштів 13.08. 2008 року. Річний строк звернення до
суду, передбачений ст. 99 КАС України, позивач пропустив.

Позивач не просить поновити пропущений ним строк
звернення до суду щодо стягнення коштів за зазначений період. Не надав доказів
поважності пропущення ним зазначеного строку. Тому суд в позові позивачу про
стягнення недоплачених коштів у відповідністю
зі ст. 51 Закону за липень 2007
року відмовляє у зв”язку з пропуском
строку звернення до суду.

Крім того дію абзацу другого, третього, четвертого
частини першої статті 37 Закону та абзацу третього, четвертого частини першої
статті 39 Закону зупинено на 2006 рік в
частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати згідно
із Законом N 3235-IV(
3235-15 ) від 20.12.2005. На 2007
рік дію цих норм зупинено згідно
із Законом N 489-V (
489-16 ) від
19.12.2006.

Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 (
v0a6p710-07 ) від 09.07.2007 року п. 30 ст. 71 Закону України „Про державний
бюджет України”, яким зупинено дії ст.ст. 37, 39 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, визнано неконституційним.

Зазначені положення ст. 71 Закону України „Про державний
бюджет України на 2007 рік”, як неконституційні втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього
рішення, тобто з 09.07.2007 року.

Закон України „Про Державний бюджет України на 2006
рік”, яким зупинена дію ст. 37 Закону в частині виплати компенсації і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, не визнаний
неконституційним. Положення зазначеного закону на даний час є чинними.

На 2008 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом
України №107-у1 від 28.12.2007 року і лише з 22 травня 2008 року відновлено рішенням Конституційного суду
України №10-рп/2008.

Таким чином стягненню на користь позивача підлягає
компенсація та доплата у розмірах
визначених саме Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, але компенсація передбачена
ст. 37 Закону підлягає стягненню з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22
травня 2008 року по 30.06.2008 року.

Компенсація передбачена ч.1 ст. 39 Закону підлягає
стягненню за період з 01.09.1996 року по 28.06.2001 року. Підстав для стягнення
позивачу коштів передбачених ч.1 ст. 39 Закону, як працюючому на території
радіоактивного забруднення, за період з
01.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 01.05.2008 року по 30.06.2008 року
немає, оскільки позивач у цей час не працював.

Компенсація передбачена ч.2 ст. 39 Закону підлягає
стягненню за період з 01.12. 2000 року по 28.06.2001 року.

Компенсація передбачена ст. 48 Закону підлягає стягненню за 2007 рік

Компенсація передбачена ст. 51 Закону підлягає стягненню
за період з 13.08.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по
30.06.2008 року.

Виплата компенсації у розмірах передбачених Постановою
Кабінету Міністрів України за зазначений період позивачу була виплачена.

З врахуванням викладеного вище та розмірів мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії за віком в Україні в спірний період часу, а саме:
розмір мінімальної заробітної плати становив: з 2 вересня 1996 року -15 грн., з
1 січня 1998 року -45 грн., з 1 липня
1998 року -55 грн., з 1 січня 1999 року -74 грн., з 1 квітня 2000 року -90
грн., з 1 липня 2000 р.- 118 грн., з 1
січня 2002 року -140 грн., з1 липня 2002 року -165 грн., з1 січня 2003 року
-185 грн., з 1 грудня 2003 року - 205 грн., з 1 вересня 2004 року 237 грн., з 1
січня 2005 року 262 грн., з 1 квітня 2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005 р.- 310
грн., з 1 вересня 2005 року -332 грн., з 1 січня 2006 року - 350 грн., з 1
липня 2006 р.- 375 грн., з 1 грудня 2006 року 400грн, з 1квітня 2007 року -420
грн., з 1 липня 2007 року - 440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн., з квітня
2008 року -525 грн.; розмір мінімальної
пенсії за віком становив з 1 січня 2007 року -380 грн., з 1 квітня 2007 року
-410 грн. 06 коп., з 1 жовтня 2007 року - 415 грн. 11 коп., з 01.01.2008 року
-470 грн., з 01.04.2008 року -481 грн., з 01.07.2008 року -482 грн., з
01.10.2008 року -498 грн., суд стягує на користь позивача належну йому
компенсацію.

Заборгованість перед позивачем (ст. 37 Закону) за період
з липня по грудень 2007 року становить
1067 грн. 40 коп. (440грн х 3 х 40% = 528 грн.) + (460 грн. х 3 х 40% =
552 грн.) -12 грн. 60 коп. (отриманих згідно ПКМ України).

Заборгованість перед позивачем (ст. 37 Закону) за період
за травень-червень 2008 року, з 22 числа становить 273 грн. 85 коп. (525 грн. :
31 х 10 х 40% = 67 грн. 74 коп.) + (525 грн. х1х40% = 210) -4 грн. 20 коп.
(отриманих позивачем).

Заборгованість перед позивачем (ч. 1 ст. 39 Закону, як
працюючому в зоні гарантованого добровільного відселення) за період з
01.09.1996 року по 28.06.2001 року становить 6220 грн. 63 коп. (120 грн. за
1996 рік ( з вересня 1996 року) + 360 грн. за 1997 рік + 1020 грн. за 1998 рік +1320
грн. за 1999 рік +2400 грн. за 2000 рік
+ 1416 грн. за 2001 рік (по 28 червня 2001 року) = 6636 грн.) -415 грн. 37 коп.
(отриманих позивачем за зазначений період згідно ПКМ України).

Заборгованість перед позивачем (ч. 2 ст. 39 Закону, як
працюючому пенсіонеру в зоні
гарантованого добровільного відселення) за період з 01.12.2000 року по
28.06.2001 року становить 206 грн. 50 коп.
(118 грн. х 25% = 29 грн. 50 коп.+ 118 грн. х 6 х 25%=177 грн.).

Заборгованість перед позивачем (ст. 48 закону) за 2007 рік
становить 2000 грн. (420 грн. х 5-100 грн.).

Заборгованість перед позивачем (ст. 51 Закону) за період
з 13.08.2007 року по грудень 2007 року
та з 22.05.2008 року по 30.06.2008 року
становить -674 грн. 52 коп. (75 грн. 40
коп.)+(410 грн. 06 коп. х 1х 30% = 123 грн. 01 коп.)+(415 грн. 11 коп. х 3 х
30% = 373 грн. 60 коп.)+( 481 грн. х 1 х 30% =144 грн. 30 коп.)= 716 грн. 31
коп. -41 грн. 79 коп. (отриманих позивачем).

Загальна сума компенсації становить 10442 грн. 90 коп.
(1067 грн. 40 коп. + 273 грн.85 коп. + 6220 грн. 63 коп. + 206 грн. 50 коп. +
2000 грн. + 674 грн. 52 коп.).

Належні позивачу
кошти виплачені не були, тому управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації є неправомірними.

Зазначена заборгованість
підлягає стягнення з управління праці та соціального захисту населення
Овруцької районної державної адміністрації.

Заперечень щодо
правильності розрахунку та розміру виплат від відповідача до суду не
надійшло.

З урахуванням всіх обставин по справі суд позов
задовольняє частково.

Керуючись Законом України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” ст. ст. 86, 158 -163, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління праці та
соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації щодо
виплати позивачу компенсації в меншому розмірі ніж передбачено Законом.

Стягнути з управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 кошти,
передбачені Законом України “Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, в розмірі 10442 грн 90 коп. (ст. 37 Закону -1340 грн. 85 коп., ч.1 ст. 39
Закону -6220 грн. 63 коп., ч. 2 ст. 39
Закону -206 грн. 50 коп., ст. 48 Закону -2000 грн., ст. 51 Закону -674 грн. 52
коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає
законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження
та апеляційної скарги.

Заява про апеляційне оскарження подається через
Житомирський окружний адміністративний суд до Київського апеляційного
адміністративного суду протягом 10 днів
з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж порядку
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя: В.В.
Євпак