Справа № 22-а-3839/08
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2008-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2008 року
Онишкевича Т.В. Улицького В.З.
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого
суддів:
секретаря - Троцького Є.Г.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області на постанову
Любешівського районного суду Волинської області від 01 листопада 2007 року по
адміністративній справі №2-а-114/07 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі Волинської області про бездіяльність
органів виконавчої влади,-
в с т а н о в и л а :
Головуючий 1-ї інст. Гапончук В.В.
Рядок статзвіту № 28 Любешівський районний суд Волинської
Справа №22-а-3839/08 Доповідач : Обрізко І.М.
ОСОБА_1 звернулась 26.09.2007
року в місцевий суд з позовом про визнання протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі та просила
зобов'язати відповідача здійснити перерахування їй пенсії та забезпечити
виплату відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року.
Вимоги мотивовані тим, що
вона належить до категорії громадян, на яких поширюються соціальні пільги та
категорії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни».
Відповідно до чинного законодавства їй було призначено пенсію по віку, яка на
даний час становить 519,19 грн. У зв'язку з тим, що 09.07.2007 року рішенням
Конституційного Суду України було визнано такими, що не відповідають
Конституції України відповідні положення Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», якими була зупинена дія положень чинного законодавства
України, на підставі якого держава зобов'язувалась доплачувати їй щомісяця з 1
січня - 114 грн., з 1 квітня - 123,02 грн., з 1 жовтня - 124,53 грн., то
починаючи з 09.07.2007 року відповідач зобов'язаний був здійснити їй
перерахування пенсії, однак подібного ним зроблено не було.
Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 01 листопада
2007 року позовні вимоги задоволено. Суд виходив з того, що починаючи з 09
липня 2007 року, позивачці повинна була нараховуватись доплата до пенсії, однак
безпідставно через відсутність належного фінансового
забезпечення державних соціальних гарантій, цього відповідачем зроблено не
було, хоча подібне не доведено останнім, а також невиконання чи
неналежне виконання законів про виплати через відсутність грошей не є підставою
для виправдання дискримінуючої недоплати державної соціальної підтримки дітям
Не погодившись із зазначеними судовим рішенням управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі Волинської області подало апеляційну скаргу з якої через
порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити позивачу в
Покликання маються на те, що законодавчо не вирішено величину мінімальної
пенсії за віком, щодо застосування для обчислення підвищення пенсій особам,
яким встановлений статус дітей війни. Також не внесені зміни в Закон України
«Про Держаний бюджет України на 2007 рік» в частині збільшення видатків для
забезпечення державних соціальних гарантій, які були предметом розгляду в
рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 року. Невірно оцінено
місцевим судом розділ 2 «Положення про управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі».
Судова колегія, заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.
Відповідно до ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.
Розглядаючи спір, судова
колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по
справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.
Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є дитиною війни, у відповідності до ст. 1
Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що вбачається з відмітки в
її пенсійному посвідченні.
Згідно ст. 6 згаданого
Закону, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком, розмір якої у 2007 році визначається
прожитковим мінімумом для осіб, які втратили працездатність, що урегульовано ч.
1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
Статтею 62 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що прожитковий мінімум
осіб, які втратили працездатність, встановлюється на рівні: з 1 січня - 380
гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. Разом з тим, п. 12
статті 71 і ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»
дія норм закону, які передбачали вищевказані виплати, була призупинена.
09 липня 2007 року рішенням
Конституційного Суду України за № 6-рп у справі за конституційним поданням 46
народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини
другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29,
30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії
громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними)
положення п. 12 статті 71, ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік». З цього резюмується висновок, що зупинення законом про Державний
бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і
гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого
(додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України,
не відповідає статтям 1,3, частині другій статті 6, частині другій статті 8,
частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92,
частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України.
Місцевим судом
проведено аналіз вище вказаних правових норма, ст.ст. 8, 22 Конституції України
та з огляду на обставини справи зроблено вірний висновок, що позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню, позаяк починаючи з 9 липня 2007 року їй повинна була
нараховуватись доплата до пенсії, однак вона не була виплачена за помилкової
аргументації відповідача, а саме відсутність бюджетних асигнувань. Проте
подібного не доведено стороною відповідача у відповідності до ч.2 ст.71 КАС
України та разом з тим, невиконання чи неналежне виконання законів про виплати
через відсутність грошей для цього, не є підставою для виправдання дій
суперечить практиці Європейського суду з прав людини, що слід застосовувати у
відповідності до ч.2 ст.8 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини».
України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть
посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.
твердження відповідача, що управління Пенсійного фонду України у Любешівському
районі не є власником або розпорядником коштів Державного бюджету України, тому
не може бути належним відповідачем у даній справі, місцевим судом підставно не
взято до уваги, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки згідно п.2.1
«Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах
у містах» одним з основних завдань управління є забезпечення призначення і
З огляду на викладене, судова
колегія вважає, що доводи апеляційної скарги в цілому суттєвими не являються і
не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду
обставинам справи.
Керуючись статтями 195, 196, 198,
200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-
Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської області залишити без задоволення, а постанову
Любешівського районного суду Волинської області від 01 листопада 2007 без змін.
Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після набрання нею
законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Обрізко І.М.
Онишкевич
Т.В. Улицький В.З.

Головуючий суддя:

судді колегії:

Повний текст ухвали підписано

та виготовлено 04.11.2008 року.