Справа № 22-а-13545/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя - доповідач Арабей
Суддя - доповідач 1-ї
інстанції Христофоров А.Б.
апеляційний адміністративний суд
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2008 року справа
№ 22-а-13545/08

приміщення суду за адресою: м.Донецьк,
бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного
адміністративного суд у складі:

головуючого

Арабей
Т.Г.,

суддів
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача на
постанову від по справі
за позовом до про

Шаптала
Н.К., Міронової Г.М.

Управління Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька

Донецького
окружного адміністративного суду

07.10.2008
року

№ 2-а-17011/08

ОСОБА_1

Управління
Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька визнання неправомірною бездіяльності,
зобов'язання вчинити певні дії та сплатити недоотриману суму, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1
звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до
Управління Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька про визнання бездіяльності незаконною та
зобов'язання зробити перерахунок та виплату доплати до пенсії у розмірі 30% з
09.07.2007р.

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду від 07.10.2008 року по справі № 2а-17011/08 позовні вимоги
позивача задоволені частково. Визнано неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька щодо не
нарахування та невиплаті ОСОБА_1
підвищення до пенсії в розмірі 30 % за період з 09.07.2007р. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька
нарахувати ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсію в розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком, починаючи з 09 липня 2007 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність. В решті позовних вимог позивачу
було відмовлено.

Не погодившись з
рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій
він просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити
позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Доводи апеляційної
скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції норм
матеріального права. Статтею 7 Закону України «Про соціальний захист дітей
війни» передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій дітей війни здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Відповідно до
п.9 Положення про Пенсійний фонд України, передбачено вичерпний перелік
напрямків використання коштів ПФУ, які використовуються виключно за
призначенням і вилученню не підлягають.

Законом України
«Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансування по даному
закону проводиться із Державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного
фонду України.

Сторони до судового засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи
сторони повідомлені належним чином. Подали заяви про розгляд справи за їх
відсутності.

Колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання осіб, які були
належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних
підстав.

Судом першої і
апеляційної інстанції встановлено, що позивач відноситься до категорії „діти
війни” та знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька та отримує пенсію за віком /а.с.6/.

Відповідно до
статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни” , який набрав
чинності з 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"
передбачено, що фінансове забезпечення
соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету України.

Статтею 110
Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" було
встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону
України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються з 1
січня 2006 року, а статтею 6 -протягом 2006 року поетапно, за результатами
виконання бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань
бюджету.

Протягом 2006 року урядом не впроваджувався порядок
надання пільг, передбачених статтею
6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до статті 71 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік" з метою приведення окремих норм законів у
відповідність із цим законом, на 2007 рік зупинено,
зокрема, дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей
війни".

Поряд з
цим, 09.07.2007 року Конституційним Судом України у справі № 1-29/2007 (справа
про соціальні гарантії громадян) ухвалено Рішення № 6-рп/2007, відповідно до
якого, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення, зокрема, п. 12 ст. 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» № 489-V від 19.12.2006 року, а також
рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення
пункту 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»
Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року щодо внесення змін до
Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є неконституційними).

Конституційний Суд України
відзначив, що положеннями Закону України про Державний бюджет України не можуть
скасовуватися чи змінюватися обсяги прав і обов'язків, пільг, компенсацій і
гарантій громадян, передбачених іншими законами України, не можуть вноситися
зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше
(додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зробив висновок про те, що позовні
вимоги підлягають задоволенню за період з 09.07.2007 року.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.
200, п.1 ч. 1 ст.205, ст. 206, ст. 211,
ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька
на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07.10.2008
року у справі № 2-а-17011/08 - залишити
без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07.10.2008
року у справі № 2-а-17011/08 за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Пролетарському районі м.
Донецька про визнання незаконними дій та стягнення доплати до пенсії дитині
війни - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками
перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала суду може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.Г.Арабей

Судді Н.К.Шаптала

Г.М.Міронова