Справа № 22-а-2858/08
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2008-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача - КУШНЕРИКА М.П.

суддів: ОЛЕНДЕР І.Я.,
ПЛІША М.А.

при секретарі судового засідання - СТУПНИЦЬКІЙ Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Львові справу

за апеляційною скаргою - Чернівецького обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів

на постанову господарського суду Чернівецької області від 28 вересня 2007р. у
справі

за позовом прокурора м.Чернівці в інтересах держави в особі
Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Приватного підприємця ОСОБА_1

про стягнення штрафних санкцій в розмірі 1103,85 грн. за не створення робочих
місць для працевлаштування інвалідів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою господарського суду Чернівецької області від 28.09.2007р.
частково задоволено позов прокурора м.Чернівці в інтересах держави в особі
Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, якою
стягнено з Приватного підприємця ОСОБА_1. 551,92грн.
адміністративно-господарських санкцій та 23,51грн. пені за не створення робочих
місць для працевлаштування інвалідів.

Постанова
мотивована тим, що відповідачкою не надано доказів про створення та виділення
одного робочого місця у квітні-червні 2006р. для працевлаштування інвалідів,
відповідно до «Положення про робоче місце інваліда і про порядок
працевлаштування інвалідів», інформування місцевих органів соціального захисту
населення та відділення фонду соціального захисту інвалідів про створення
робочих місць для працевлаштування інвалідів та про вільні робочі місця і
вакантні посади, на яких може використовуватись праця інвалідів.

Також відповідачем самостійно до 15 квітня
року, наступного за роком, в якому відбулось порушення нормативу не сплачено
адміністративно-господарські санкції.

Чернівецьке обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів оскаржило дану постанову з підстав неповного
з'ясування обставин справи та неправильного застосування ст.19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», мотивуючи тим, що для
підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману
працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників
облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного
робочого місця.

Також судом взято до уваги не
середньооблікову чисельність штатних працівників за рік, як це передбачено
законом, а лише за три квартали 2006р.

Просить скасувати постанову та прийняти нову
про задоволення позову.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, виходячи з таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи, згідно із звітом про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2006 рік ПП ОСОБА_1 (форма №10-ПІ) річна середньооблікова
чисельність штатних працівників облікового складу в 2006 р. складала 13 осіб,
чисельність інвалідів, які повинні працювати - 1 особа.

У квітні 2006р. було працевлаштовано 10 осіб,
у травні 2006р. - 12 осіб, у червні 2006р. - 12 осіб, що працювали протягом
місяця.

Відповідно до ст.18 та 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», для підприємств
(об'єднань), установ і організацій, незалежно від форм власності і
господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової
чисельності працюючим. Працевлаштування здійснюється центральним органом
виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого
самоврядування, громадськими організаціями інвалідів. Обов'язок підприємства
щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується обов'язком
підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку і з таким погоджується колегія суддів, що відповідно до
ч.1 ст.19 зазначеного вище Закону, з квітня 2006р. при чисельності працюючих
від 8 до 25 осіб, відповідач повинно створити одне робоче місце для
працевлаштування інваліда.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до трудового договору між відповідачем та ОСОБА_2- інвалідом 3
групи, від 10.07.2006р. працевлаштовано одного інваліда, тобто з квітня по
червень 2006р. не дотримано нормативу кількості робочих місць.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що для
підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману
працю, на яких працює від 8 до 15 осіб розмір адміністративно-господарських
санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установу, організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які
використовують найману працю. Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені, яка
обчислюється з 120 % річних облікової ставки Національного банку України, що
діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські
санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі підприємствами, громадськими організаціями
інвалідів, фізичними особами, зазначеними у ч.1 цієї статті, самостійно в строк
до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу,
встановленого ч.1 ст.19 цього ж Закону - ч.3 ст.20 згаданого вище Закону.

Відповідно до ст.71 ч.2 КАС України
в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

А, відтак, колегія суддів вважає, що
судове рішення першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи апеляційної скарги дане рішення не спростовують,
підстави для скасування постановленого по справі судового рішення відсутні.

Керуючись
ст.160 ч.3, 196 ч.4, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Чернівецького
обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без
задоволення, а постанову господарського суду Чернівецької області від 28
вересня 2007р., у справі за позовом прокурора м.Чернівці в інтересах держави в
особі Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до
Приватного підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій в розмірі 1103,85
грн. за не створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду
касаційної інстанції протягом одного місяця, починаючи з 21.10.08р.

Суддя-доповідач:
М.П.КУШНЕРИК

Судді:
І.Я.ОЛЕНДЕР

М.А.ПЛІШ