Справа № 2-а-17197/08
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2008-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2008 р. м.Житомир

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Капустинського
М.М. ,

при секретарі - Метельській
С.В. ,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу

за позовом
ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації(м. Овруч)

про стягнення
23716,00 грн.,-

встановив:

ОСОБА_1. звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що в
період з 01 липня 1998 по 31 грудня 2007 років йому не було проведено у повному
обсязі виплати, передбачені ст.ст.37, 39 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, що призвело до порушення йог прав.

Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення (ст.39) позивач визначив в розмірі 22830,00грн.,
а заборгованість по грошовій допомозі у зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного
господарства (ст.37) - в розмірі 885,50 грн., а разом - 23716,00
грн.

Посилався на те, що отримував відповідні доплати та
допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836
від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх
розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди.

Позивач у судове засідання не
з'явився. Просив справу розглядати без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився
тоді, як про час і місце розгляду справи повідомлений вчасно і у передбаченому
законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Письмове заперечення на
позовну заяву надав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що позивач в спірний
період часу проживав та працював в АДРЕСА_1, які віднесено до зони
гарантованого добровільного відселення.

Згідно ст.37 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", громадянам, які проживають на територіях радіоактивного
забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку
з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного
відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Згідно ст.39 Закону України
"Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи",
громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення,

проводиться доплата. У зоні
гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні

плати щомісяця.

Проте вказані допомога та доплати виплачувались у розмірах, визначених
Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року "Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в
значно меншому розмірі.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і
діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою
Кабінету Міністрів України.

Виплатою допомоги та доплат в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача.

Позов підлягає задоволенню, при цьому суд враховує, що
дію абзацу третього частини першої статті 37 та абзацу третього частини першої
статті 39 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N
3235-ІV(3235-15) від 20.12.2005. На 2007 рік дію цих норм зупинено
згідно із Законом N 489-У ( 489-16 ) від 19.12.2006, і лише з 9 липня 2007
року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007
(V0а6р710-07) від 09.07.2007.

Відповідно до ст.99 КАС України, для звернення до
адміністративного суду за захистом прав встановлюється річний строк. Позов
пред'явлено у липні 2008 року. Ця вимога
підлягає задоволенню за період з липня по грудень 2007 року включно.

Заборгованість по ст.39 Закону підлягає стягненню
відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України, незалежно від часу її
виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до
ст.2 Закону України „Про оплату праці" є складовою структури заробітної
плати, тобто за періоди з липня 2002 року по грудень 2005 року та з липня по
листопад 2007 року включно.

Згідно ч.2 ст.11 КАС суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в
разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи
третіх осіб, про захист яких вони просять. В даному випадку права позивача
відповідачем порушені і тому з врахуванням викладеного вище, фактично отриманих
сум та розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу
розмір заборгованості перед позивачем по виплатах, передбачених ст.37 Закону
становить 885,50 грн., по ст.39 Закону -22830,50 грн., а всього -
23716,00 грн.

Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є
управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної
адміністрації, суд стягує заборгованість з нього.

Керуючись Законом України "Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ст. ст. 158 - 163,
167,254 КАС України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Стягнути з управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 доплату
за роботу в зоні /ст.39 / - 22830,50 грн.; допомогу на чисте харчування
/ст.37/- 885,50 грн., а всього - 23716,00 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про
апеляційне оскарження та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження
подається через Житомирський окружний адміністративний суд до Київського
апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення
постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж порядку протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно ст. 254 КАС України, постанова, якщо інше не встановлено КАС України
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова Житомирського окружного адміністративного суду набирає законної
сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та
апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження подається через
Житомирський окружний адміністративний суд до Київського апеляційного
адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення постанови.
Апеляційна скарга подається у тому ж порядку протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя: М.М.
Капустинський