Справа № 22а-3166/08
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2008-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1-ій інст. Юсип І.М..
Галицький районний суд Івано-Франківської області
№ 2а-28/07
Справа 22а-3166/08
Доповідач: Багрій В.М.
Постанова

Іменем України

20
жовтня 2008 року

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого - Багрія В.М.,

суддів:
Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.,

при
секретарі: Ступницькій Г.Я.,

з участю адвоката ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові
справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області на постанову
Галицького районного суду Івано-Франківської області від 17.10.2007 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі
Івано-Франківської області про визнання неправомірною відмову а перерахунку
пенсії по інвалідності та стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а :

В липні 2007 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі Івано-Франківської області про визнання
неправомірною відмову а перерахунку пенсії по інвалідності та стягнення коштів.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на
те, що йому було безпідставно відмовлено в
перерахунку пенсії відповідно до діючого законодавства.

Відповідач при розрахунку йому пенсії по інвалідності другої групи, не застосував та
проігнорував вимоги Законів України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами та
доповненнями, «Про прожитковий мінімум», «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне забезпечення», а керувався виключно

постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року
№1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету», обчисливши розмір додаткової пенсії з базової величини
19,91 грн.

На підставі вищевикладеного, позивач просив стягнути з
управління Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області на його користь 45594,40 грн.
недовиплаченої пенсії та зобов'язати відповідача в подальшому виплачувати
державну та додаткову пенсії відповідно до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Галицького районного
суду Івано-Франківської області від 17.10.2007 року позов задоволено.

Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі Івано-Франківської області в перерахунку пенсії по
інвалідності відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі Івано-Франківської області в користь ОСОБА_2 45594,40 грн. не
донарахованої і невиплаченої йому державної й додаткової пенсії за період - з
січня 2006 року по липень 2007 року.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі Івано-Франківської області надалі виплачувати ОСОБА_2
загальну та додаткову пенсії відповідно до Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постанову суду першої інстанції оскаржило управління
Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області,
подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права.

Апелянт звертає увагу на те, що управління Пенсійного
фонду при розрахунку пенсії позивача правомірно керувалось постановою Кабінету
Міністрів України від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та
інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», оскільки відповідно до ч. 5
ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку
з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається
Кабінетом Міністрів України.

Апелянт просить
визнати постанову суду нечинною і закрити провадження по справі.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі
Івано-Франківської області, яка апеляційну скаргу підтримала, ОСОБА_2. та його
адвоката, які просять апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з таких підстав.

В справі встановлено, що позивач
ОСОБА_2. є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та
віднесена до першої категорії потерпілих.

15.076.1998р. Івано-Франківською
міськрайонною МСЕК. йому встановлена друга група інвалідності з визначенням 40%
втрати працездатності з причиною інвалідності - захворювання, пов'язане з
роботою по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС.

Позивачу з березня 2004р. по січень
2006р. виплачувалася щомісячна пенсія по інвалідності за віком відповідно до
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в
розмірі 567,19 грн.

16.01.2006р. ОСОБА_2. звернувся до
відповідача з заявою про перерахунок пенсії по інвалідності як потерпілому від
Чорнобильської АЕС , в чому йому було незаконно відмовлено, оскільки орган
пенсійного фонду помилково вважав, що розмір пенсії по інвалідності позивачу за
нормами За кону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок аварії на ЧАЕС» (далі Закону-1) буде меншим, ніж розмір пенсії по
інвалідності за нормами Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі Закону-2).

Відповідно до ст..49 Закону-1 пенсії
особам, віднесених до категорії 1, встановлюються у вигляді державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

За ч.1 ст.50 Закону-1 особам, віднесених
до категорії 1, які є інвалідами 2 групи, призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону-1 в усіх
випадках розмір пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

За таких обставин позивач має право на
призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальним для вирішення вказаного спору, це право гарантується йому ст.46
Конституції України.

Зі змісту ст.50 та 54 Закону-1 випливає,
що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров»ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1
ст.28 Закону-2, а іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір
або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, не можна
погодитися з доводами органу пенсійного фонду в тій частині, що мінімальний
розмір пенсії за віком, встановлений ст.28 Закону-2, застосовується виключно
для визначення розміру пенсій, призначених згідно з Законом-2, оскільки
наявність такої норми за відсутності
нормативного врегулювання визначення іншого мінімального розміру пенсії
за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної
гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров»ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено ст.50 та 54 Закону-1.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій
позивачу застосуванню підлягають ч.1 ст.50 та ч.4 ст.54 Закону-1, а не
постанова КМ України від 3.01.2002р. №1 «Про підвищення розмірів пенсій та
інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету», яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав позивача.

Посилання відповідача на положення ч.5
ст.54 Закону-2 в тій частині, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії в зв'язку з втратою
годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом
Міністрів України, що і було зроблено зазначеною постановою уряду, не означає
можливості допущення звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же законом.
Кабінет Міністрів України був зобов'язаний встановити зазначений вище порядок,
не порушуючи положень Закону-2 та інших законів, які встановлюють, якими
встановлено мінімальний розмір пенсії за віком.

Галицький районний суд
Івано-Франківської області, розглядаючи спір, прийшов до правильного висновку
про неправомірність дій відповідача, який не задоволив заяву позивача від
16.01.2006р.про перерахунок пенсії по інвалідності за нормами Закону-1, про
безпідставність доводів органу пенсійного фонду в частині правильності
застосування базової величини 19,91 грн.
при обчисленні пенсії позивачу, встановленої постановою КМ України №1
від 3.01.2002р., та недопустимість застосування розміру мінімальної пенсії за
віком, встановленого ст..28 Закону-2, при обчисленні пенсії за нормами
Закону-1, обґрунтовано зобов'язавши відповідача провести виплату пенсії
позивачу у відповідності до ст.50,54 Закону-1, виходячи з мінімального розміру
пенсії за віком згідно ст.28 Закону-2.

Проте, разом з тим, стягуючи на користь
позивача 45594 грн. невиплаченої пенсії з січня 2006р. по липень 2007р., суд
першої інстанції не прийняв до уваги, що позивач на пенсію по інвалідності за
нормами Закону-1 не був переведений, тому необхідно було зобов'язати відповідача
перерахувати пенсію позивачу за нормами цього закону та забезпечити її виплату,
оскільки розрахунок заборгованості по пенсії, наведений в постанові суду, в
ході апеляційного розгляду справи не підтверджений.

За таких обставин постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове
задоволення позову, визнання неправомірними дій відповідача в частині
незадоволення заяви позивача про перерахунок пенсії, зобов'язання органу
пенсійного фонду перерахувати та виплатити позивачу пенсію по інвалідності за
нормами Закону-1, виходячи з мінімальної пенсії за віком, визначеної на
підставі ст.28 Закону-2 та зобов'язання в подальшому виплачувати йому пенсію за
нормами Закону-1 з наведених вище підстав. В решті позову колегія суддів визнає
необхідним відмовити.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області задоволити частково.

Постанову Галицького районного
суду Івано-Франківської області від 17.10.2007 року скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов задоволити частково.

Визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі Івано-Франківської області в перерахунку пенсії по
інвалідності ОСОБА_2 за нормами ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі Івано-Франківської області провести перерахунок пенсії по
інвалідності ОСОБА_2 з 16.01.2006 року по 17.07.2007 року та забезпечити
виплату пенсії за нормами Закону України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з
мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі Івано-Франківської області в подальшому виплачувати
ОСОБА_2 державну та додаткову пенсії
відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом
одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
Т.В. Онишкевич

І.М. Обрізко