Справа № 22-а-3371/08
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2008-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача - КУШНЕРИКА М.П.

суддів: ШАВЕЛЯ Р.М., СТАРУНСЬКОГО Д.М.

при секретарі судового засідання - СЮТИК Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Львові справу

за апеляційною скаргою - Служби безпеки України

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 13 листопада
2007 року у справі

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

до Служби безпеки України, 4-го Територіального вузла урядового зв'язку

про стягнення невиплаченої компенсації за продовольче забезпечення,-

В С Т
А Н О В И Л А :

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 13.11.2007р. частково задоволено позов та стягнено з
Служби безпеки України на користь ОСОБА_1., ОСОБА_2 і ОСОБА_3. по 20932,80грн.
кожному грошової компенсації вартості продовольчого забезпечення за період з
01.05.2002р. по 30.11.2006р. В позовних вимогах про стягнення грошової
компенсації вартості продовольчого забезпечення за період з 01.03.2000р. по
30.04.2002р. - відмовлено.

Постанова
мотивована тим, що відповідно до ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці одержують за
рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки
або, по їх бажанню, грошову компенсацію. Порядок і розміри грошового і
матеріального забезпечення військовослужбовців і компенсацій замість
продовольчих пайків встановлюються Кабінетом міністрів України з урахуванням
коефіцієнта грошових доходів.

Відповідно
до ч.2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів»
призупинено дію ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей», в частині одержання
військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість речового майна, однак вказана норма
поширюється на військовослужбовців, які проходять дійсну військову службу в
Збройних Силах України, а не звільнених у запас.

Оскільки
дія норми №7 постанови Кабінету Міністрів України №316 від 12.03.1996р.
припинена, тому позивачі мали право на отримання іншої норми продовольчого
забезпечення, зокрема за нормою №1 продовольчого забезпечення
військовослужбовців, яка набрала чинності з 03.05.2002р., часу опублікування
постанови Кабінету Міністрів України №426 від 29.03.2002р., з урахуванням
середніх цін на окремі продовольчі товари.

Служба безпеки України оскаржила
дану постанову та просить її скасувати, т.я. вважає, що судом порушено норми
Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», Закону
України «Про індексацію грошових доходів населення», Закону України «Про
Державний бюджет України на 2000 рік» - «Про Державний бюджет України на 2006
рік», постанову Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. №426 «Про норми
харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань».

Ст.95
Конституції України передбачено, що виключно законом про Державний бюджет
України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих видатків.

Фінансування,
матеріально-технічне та соціально-побутове забезпечення Служби безпеки України
здійснюється за рахунок Державного бюджету України - ст.18 Закону України «Про
Службу безпеки України».

З
прийняттям Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів»
фінансування видатків Служби безпеки України з виплати компенсації замість
продовольчого пайка Державним бюджетом не передбачалося.

Позивачам
не виплачувалася компенсація за продовольчі пайки, оскільки бюджетних
асигнувань на таку виплату з березня 2000 по 2006 рік для військових формувань
Служби безпеки України не було передбачено.

Оскільки
позивачі проходили військову службу в органах Служби безпеки України, а не у
Збройних Силах України, то Закон України «Про Збройні Сили України» на них не
поширюється.

Ч.4
ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей» передбачено, що порядок і розміри матеріального забезпечення
військовослужбовців та компенсації замість продовольчих пайків встановлюються
Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових
доходів.

Компенсація
замість продовольчих пайків була передбачена постановою Кабінету Міністрів
України від 12.03.1996р. №316, в якій зазначалось, що позивачі забезпечуються продовольчим
пайком за нормою №7, а добова вартість продовольчого пайка для
військовослужбовців, які забезпечуються нормою №7 встановлена в розмірі 0,84
грн. До 10.03.2000р., набрання чинності Законом України «Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів» позивачі були забезпечені компенсацією замість
продовольчого пайка.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. №426 встановлено вичерпний перелік
категорій військовослужбовців, яким встановлено норми харчування, однак
позивачі до них не відносяться. Зазначена постанова передбачає норми харчування
військовослужбовців, а не норми забезпечення продовольчими пайками.

Вважає
безпідставним розрахунок компенсації вартості продовольчого забезпечення з
урахуванням індексів інфляції, оскільки компенсація за продовольче забезпечення
як об'єкт індексації не передбачена.

Просить
скасувати постанову та постановити нову про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і
таке стверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_1., ОСОБА_2 і ОСОБА_3 проходили військову службу у військовій
частині А-2647 Департаменту спеціальних телекомунікаційних систем і захисту
інформації Служби безпеки України та перебували на продовольчому забезпеченні
за нормою №7. Продовольчим пайком та грошовою компенсацією за недоотримане
продовольче майно були забезпечені по 10.03.2000р., а з 11.03.2000р. видача
продовольчих пайків та грошової компенсації замість них була призупинена згідно
Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від
17.02.2000р.

В 2006р. ОСОБА_1. та ОСОБА_2
звільнені із Збройних Сил України у зв'язку з виходом на пенсію, а ОСОБА_3 - за
сімейними обставинами.

Колегія
суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що відповідно
до ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і
членів їх сімей» військовослужбовцям державою гарантоване матеріальне та інше
забезпечення.

П.2
Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від
17.02.2000р., який набрав чинності з 11.03.2000р. призупинено дію ч.2 ст.9
Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за
їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна, однак
таке стосується військовослужбовців, які проходять військову службу за
контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, а не звільнені у
відставку.

Ч.1
ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей» гарантує матеріальне, продовольче і інші види забезпечення
військовослужбовцям.

Суд
першої інстанції дійшов правильного висновку і з таким погоджується колегія
суддів, що оскільки дія норми №7 постанови Кабінету Міністрів України №316 від
12.03.1996р. припинена, тому позивачі мали право на отримання іншої норми
продовольчого забезпечення, зокрема за нормою №1 продовольчого забезпечення
військовослужбовців, яка набрала чинності з 03.05.2002р., часу опублікування
постанови Кабінету Міністрів України №426 від 29.03.2002р., має якнайменшу
вартість серед діючих норм продовольчого забезпечення військовослужбовців, з
урахуванням середніх цін на окремі продовольчі товари.

Визначений
судом першої інстанції розмір грошової компенсації вартості продовольчого
забезпечення за період з 01.05.2002р. по 30.11.2006р. у сумі 20932,80грн. для
кожного з позивачів, колегія суддів приймає до уваги і вважає обґрунтованим
виходячи з норми №1 продовольчого забезпечення військовослужбовців та
урахування середніх цін на окремі продовольчі товари, відповідно до довідки
Головного управління статистики у Рівненській області.

Щодо позовних вимог про стягнення
грошової компенсації вартості продовольчого забезпечення за період з
01.03.2000р. по 30.04.2002р., то суд першої інстанції підставно відмовив у їх
задоволенні, оскільки до 10.03.2000р. офіцери забезпечувались продовольчим
пайком по нормі №7, а дія цієї норми припинена, а норма №1 продовольчого
забезпечення військовослужбовців набрала чинності з 03.05.2002р. - моменту
опублікування постанови Кабінету Міністрів України №426 від 29.03.2002р..

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судове рішення відповідає вимогам процесуального та матеріального
права і воно не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись
ст.160 ч.3, 196 ч.4, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Служби безпеки України - залишити без задоволення, а
постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2007
року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Служби Безпеки України,
4-го Територіального вузла урядового зв'язку про стягнення невиплаченої
компенсації за продовольче забезпечення, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця, починаючи з
25.11.08р.

Суддя-доповідач: М.П.КУШНЕРИК

Судді: Р.М.ШАВЕЛЬ

Д.М.СТАРУНСЬКИЙ