Справа № 2а-2043/08
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2008-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 11 2008 року
м. Харків

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Курило Л.В.

суддів - Ральченка І.М., Присяжнюк О.В.,

при секретарях - Дем'яненко Є.А., Сеник О.С.,Добровольській М.С.,

за участі:позивача - ОСОБА_1., представника
відповідача - Харіної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання
бездіяльності протиправною,
скасування постанови, стягнення
матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач -
ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до Департаменту
державної виконавчої служби Міністерства
юстиції України, в якому просила суд визнати бездіяльність Департаменту Державної виконавчої служби
Міністерства юстиції
України з примусового виконання рішення Європейського Суду з прав людини №24626/03 від 22.11.2005 року
„ОСОБА_1проти України", внаслідок чого було грубо порушено діюче
законодавство, рішення Європейського Суду
виконано несвоєчасно та не у повному
обсязі, чим грубо порушено її законні права та завдано матеріальну та моральну
шкоду, скасувати постанову № 125/13 від 22.12.2006 року відділу
примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України як незаконну та поновити виконавче провадження до
фактичного повного виконання рішення Європейського Суду у справі №24626/03
„ОСОБА_1проти України" та зобов'язати Департамент державної виконавчої
служби стягнути на її користь всі кошти, передбачені законодавством та рішенням
Європейського Суду, відшкодувати
матеріальну шкоду в сумі 132 грн.
23 коп., моральну шкоду в сумі 7000
грн.00 коп. Крім того, позивач просила
витребувати виконавче провадження № 125/13 від 12.05.2006 року з примусового
виконання рішення Європейського Суду у справі № 24626/03 „ОСОБА_1проти
України".

В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначила, що 22.11.2005 року
Європейським Судом з прав людини прийнято рішення у справі № 24626/03
„ОСОБА_1проти України", згідно з яким держава-відповідач мала сплатити
заявнику, тобто їй, встановлену Європейським Судом суму справедливої
сатисфакції у розмірі 990 Євро протягом трьох місяців з дня, коли рішення стало
остаточним. Рішення набрало остаточної законної сили 22.02.2006 року. Рішення
щодо примусового виконання подано 10.05.2006 року. Встановлені Конвенцією про
захист прав і основних свобод людини, строки виконання рішення сплинули
22.05.2006 року. 12.05.2006 року відділом примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої служби була прийнята постанова № 125/13 про
відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вказаного рішення, а
22.12.2006 року цим же відділом було прийнято постанову про закінчення
вищезгаданого виконавчого провадження на підставі п.8 ст.37 Закону України „Про
виконавче провадження" та п.5 ст.8 Закону України „Про виконання рішень та
застосування практики Європейського Суду з прав людини", але вимоги саме
цих статей не були дотримані. За рішенням Суду, держава-відповідач мала
сплатити їй 990 Євро, конвертованих у національну валюту на день здійснення
платежу з урахуванням будь-яких податок, які може бути стягнуто із заявника.
Згідно довідки банку офіційний курс Євро на момент здійснення платежу
(18.12.2006 року) становив 661,8530 грн. за 100 Євро. Тобто, держава-відповідач
мала б сплатити їй 6552,34 грн. плюс будь-який податок, який може бути стягнуто
із заявника. Фактично ж перераховано 6396,36 грн., тобто на 155,98 грн. менше,
ніж потрібно, при цьому ніякі податки не були
враховані. Жодних пояснень щодо зменшення встановленої суми позивач не
отримала. Отже, рішення Суду, всупереч вимогам ст.5, 7, п.8 ст.37 Закону
України „Про виконавче провадження", п.1, 2, 3, 4 ст. 8 Закону України „
Про виконання рішень та застосування службу", виконано не у повному обсязі
та з порушенням строків виконання рішення суду, встановлених законодавством.
Враховуючи вищенаведене й те, що у постанові про закінчення виконавчого
провадження у справі не вказані: сума
перерахованих коштів, дата направлення платіжного доручення, не зазначено, як
того вимагає діюче законодавство, чи рішення виконане у повному обсязі чи
частково, не роз'яснені права щодо
оскарження цієї постанови. 13.01.2007 року позивач звернулась із письмовою
заявою до начальника Департаменту державної виконавчої служби щодо скасування
постанови № 125/13 від 22.12.2006 року як незаконної та поновити
виконавче провадження до повного виконання рішення Європейського Суду. Однак,
постанову не було скасовано, а виконавче провадження - не поновлено.
Департамент державної виконавчої служби не доплатив кошти та пеню згідно
рішення Суду, а також спричинив їй
додаткову матеріальну шкоду, а саме: примусив витрачати додаткові кошти з
бюджету сім'ї. Крім того, Департамент державної виконавчої служби своєю
бездіяльністю заподіяв їй і нову моральну шкоду, оскільки зволіканням у
виконанні рішення Європейського Суду та ухиленням від його виконання у повному
обсязі, призвели до фізичних та психологічних перевантажень позивача ,
відволікання від основної роботи на вивчення чинного законодавства, витрачання
особистого часу (у тому числі для листування, підготовки та відправлення
відповідних документів, отримання довідок тощо), відведеного для відпочинку та
спілкування з сім'єю, що, в свою чергу, негативно позначилось на її здоров'ї .

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги збільшила
та просить суд визнати
бездіяльність Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції
України з примусового виконання рішення Європейського Суду з прав людини
№24626/03 від 22.11.2005 року „ОСОБА_1проти України", внаслідок чого було
грубо порушено діюче законодавство, рішення Європейського Суду виконано несвоєчасно та не у повному обсязі,
чим грубо порушені її законні права та їй завдано матеріальної та моральної
шкоди, скасувати постанову № 125/13 від
22.12.2006 року відділу примусового виконання рішень Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства юстиції України як незаконну та поновити
виконавче провадження до фактичного повного виконання рішення Європейського
Суду у справі №24626/03 „ОСОБА_1проти України" та зобов'язати Департамент
державної виконавчої служби стягнути на її користь всі кошти, передбачені
законодавством та рішенням Європейського Суду, відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 547,08 грн. 87 коп. станом на 06 11 2008
року, моральну шкоду в сумі 7000 грн.00
коп.

Представник відповідача в
судовому засіданні проти
адміністративного позову заперечувала у повному обсязі та пояснила, що порядок виконання рішень Європейського суду з
прав людини визначений Законом України
«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до статті 8
зазначеного Закону виплата стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк із моменту
набуття Рішенням статусу остаточного. У разі порушення строку,
зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується
пеня відповідно до Рішення. Протягом одного
місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням державна виконавча
служба надсилає до Державного казначейства України постанову про відкриття виконавчого провадження та документи,
передбачені у пункті «б» частини
першої статті 7 цього Закону. Державне Казначейство України протягом 10 днів
від дня надходження зазначених у частини третій цієї статті документів здійснює
списання на вказаний стягувачем банківський рахунок, а вразі його відсутності -
на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної
бюджетної програми Державного бюджету України. Порядок збереження коштів на
депозитному рахунку державної виконавчої служби визначається Законом України
«Про виконавче провадження». Підтвердження списання коштів, отримане від
Державного казначейства України, є для державної виконавчої служби підставою
для закінчення виконавчого провадження. Державна виконавча служба протягом
трьох днів надсилає Органу представництва постанову про закінчення виконавчого
провадження та підтвердження списання коштів. Таким чином, виходячи із вказаних
норм Закону, у разі неповідомлення стягувачем банківських реквізитів, факт
зарахування коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої
служби прирівнюється до факту виконання рішення. Рішення Європейського суду з
прав людини по справі «ОСОБА_1проти України»
набрало законної сили
22.02.2006 року.
Відповідно, із цього
моменту протягом трьох місяців
це рішення має
бути виконане. Враховуючи вимоги діючого законодавства
кінцева дата виконання рішення 22.05.2006 року. Після закінчення тримісячного терміну на
присуджену заявнику суму нараховується пеня.
Виконавчий документ був переданий державному виконавцю 10.05.2006 року, постанова про відкриття
виконавчого провадження відповідно до вимог статті 24 Закону України «Про виконавче
провадження» була винесена 12.05.2006 року
та копія постанови була
направлена для виконання до Державного казначейства України. На виконання
постанови державного виконавця кошти у розмірі 6397,86грн. (екв. 990 євро)
платіжним дорученням № 139 від 29.05.06. були перераховані на рахунок ОСОБА_1.
Отже, з наведеного вбачається, що кількість днів затримки платежу складає дев'ять днів, тому, відповідно сума
нарахованої пені складає 10, 25 грн.
Кошти були перераховані ОСОБА_1. платіжним дорученням № 1135 від 06.11.2007
року, але оскільки ОСОБА_1. не вірно
зазначила реквізити для перерахування, кошти були повернуті та 06.07.2006 року зараховані на депозитний рахунок Департаменту
державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Після встановлення
правильних банківських реквізитів ОСОБА_1. кошти у сумі 6 396,36грн. платіжним дорученням № 1993
від 18.12.2006 року перераховані на особистий рахунок ОСОБА_1. У зв'язку з тим,
що ОСОБА_1. могла отримати кошти 01.06.2006 року, її доводи про нарахування
пені за 209 днів затримки перерахування коштів є безпідставними. Доводи,
викладені позивачем у позовній заяві стосовно завдання їй моральної шкоди, не мають під собою підґрунтя, оскільки не
підтверджені жодним доказом. Також, ОСОБА_1. не доведено, що саме з вини
державного виконавця чи Департаменту державної виконавчої служби Міністерства
юстиції України їй була завдана моральна шкода. Представник відповідача наполягав на застосуванні ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Законом України «Про виконавче провадження»,
Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського
суду з прав людини», статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України
встановлений спеціальний порядок і строки оскарження та скасування постанов,
винесених у виконавчому провадженні. Таким чином, вказана постанова мала бути оскаржена до начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби або до суду у десятиденний строк, але ОСОБА_1. подала
позов значно пізніше, доказів поважності причин пропуску строку позивач не
надала.

Суд,
вислухавши позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що
22.11.2005 року Європейським Судом з прав людини прийнято рішення у справі №
24626/03 „ОСОБА_1проти України", згідно з яким держава-відповідач мала
сплатити ОСОБА_1., встановлену Європейським Судом суму справедливої сатисфакції
у розмірі 990 Євро. (а.с. 54)

Рішення
Європейського суду з прав людини по справі «ОСОБА_1проти України» набрало
законної сили 22.02.2006 року.

Виконавчий
документ до державного виконавця переданий 10 05 2006 року та останнім 12 05 2006 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. ( а.с.
11)

Згідно листа від
22 05 2006 року за вих. № 25/10-125 -13 позивачу було запропоновано терміново
повідомити реквізити рахунку, на який необхідно зарахувати стягнені кошти. (
а.с. 152)

Листом від 01 06 2006 року ОСОБА_1. повідомила відділ
примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України реквізити банківського рахунку, на який можна
перерахувати присуджену суму компенсації згідно рішення Європейського суду
з прав людини. ( а.с. 161)

Копія постанови була направлена для
виконання до Державного казначейства України та
на виконання постанови державного виконавця кошти у розмірі 6397,86грн.
(екв. 990 євро) платіжним дорученням № 139 від 29.05.06. були перераховані на
рахунок ОСОБА_1. ( а.с. 143)

З урахуванням дев'яти днів затримки платежу була нарахована пеня в сумі 10 грн. 25
коп., яка платіжним дорученням №
1135 від 06.11.2007 року була
перерахована ОСОБА_1. ( а.с . 146 )

Оскільки невірно були зазначені реквізити для
перерахування, тому кошти були повернуті банком та 06 07 2006 року
зараховані на депозитний рахунок Департаменту державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України. ( а.с.
144).

31 10 2007 року
на адресу директора Департаменту
фінансової діяльності , бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України старшим державним виконавцем Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства
юстиції України - Абісовим А.В. направлена вимога щодо негайного
проведення дій, спрямованих на виконання рішення Європейського суду з прав
людини по справі № 24626 / 03 від 22 11 2005 року « ОСОБА_1проти України» (
а.с. 170)

Після встановлення
правильних банківських реквізитів ОСОБА_1. кошти в сумі 6396 грн. 36 коп. платіжним дорученням №
1993 від 18 12 2006 року перераховані на
особистий рахунок ОСОБА_1. та були нею
отримані в грудні 2006 року ( а.с. 145)

22 12 2006 року
старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої служби у зв'язку з
фактичним виконанням рішення була винесена постанова про закінчення
виконавчого провадження з примусового виконання рішення Європейського суду з
прав людини у справі № 24626 від 22 11
2005 року « ОСОБА_1проти України». ( а.с. 173)

Згідно ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України .

Законом України «Про виконання рішень
та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначений порядок виконання рішень
Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського суду з прав людини», Рішення є обов'язковим
для виконання Україною відповідно до ст. 46 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод.

Відповідно до
ст. 8 зазначеного Закону виплата
Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з
моменту набуття Рішенням статусу остаточного. У разі порушення с троку,
зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується
пеня відповідно до Рішення. Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого
провадження за Рішенням державна виконавча служба надсилає до Державного
казначейства України постанову про відкриття виконавчого провадження..

Відповідно до ч.4 ст. 2 вказаного
Закону Державне казначейство України протягом 10 днів від дня надходження документів
здійснює списання на вказаний стягувачем банківський рахунок, а в разі його
відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України. Порядок
збереження коштів на депозитному рахунку
державної виконавчої служби визначається Законом України «Про виконавче
провадження».

Згідно ч.5 ст. 2 Закону
підтвердження списання , отримане від Державного казначейства України, є для
державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Оскільки реквізити були вказані невірно, тому кошти повернулися та 06.07.2006 року
були зараховані на депозитний рахунок Департаменту державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України.

Після встановлення правильних банківських
реквізитів ОСОБА_1. кошти в сумі 6 396,36грн. платіжним дорученням № 1993 від
18.12.2006 перераховані на особистий рахунок ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 3 ст.7 Закону
України «Про виконавче провадження», дії державного виконавця, його
відмова від вчинення певної виконавчої
дії, зволікання з вчиненням виконавчих дій, а також відмова у задоволенні заяви про відвід
державного виконавця можуть бути оскаржені особами, які беруть участь у
виконавчому провадженні або залучаються до виконання виконавчих дій у
встановленому цим Законом порядку.

У разі порушення строку, зазначеного в частині першій
цієї статті, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення.
Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням
державна виконавча служба надсилає до Державного казначейства України постанову
про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті «б»
частини першої статті 7 цього Закону.

Законом
України «Про виконавче провадження», Законом України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського суду з прав людини», статтею 181 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлений спеціальний порядок і строки
оскарження та скасування постанов, винесених у виконавчому провадженні.

Так, відповідно до
ч. 2 ст. 181 КАС України позовну заяву
може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Отже, для скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження від 22.12.2006 року Законом України «Про виконавче провадження»
встановлено спеціальний строк оскарження - 10 днів.

При цьому, перебіг
терміну оскарження постанови
починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення
її прав, свобод чи інтересів.

Постанова
про закінчення виконавчого провадження винесена 22.12.2006 року та того ж
дня була направлена
сторонам виконавчого провадження.

Таким
чином, вказана постанова могла бути оскаржена до начальника відповідного відділу
державної виконавчої служби або до суду
у десятиденний строк.

З огляду на
викладене та враховуючи те, що позивач
не надав доказів обгрунтування поважності причин пропуску строку для
пред'явлення позову до
суду, суд дійшов висновку , що позовні вимоги щодо визнання бездіяльності протиправною та скасування
постанови задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст.
21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування
шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншими порушеннями прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно -
правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою
вирішити публічно - правовий спір.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок
держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні
ними своїх повноважень.

Твердження позивача про те, що
діями відповідача їй завдано матеріальну та моральну шкоду не знайшло
свого підтвердження в суді.

Так, відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної ( немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні.

Позивачем - ОСОБА_1. не надано суду жодних
доказів щодо наявності безпосереднього причинного зв'язку між діями Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та
настанням негативних наслідків у вигляді заподіяної позивачу ( на її
думку) матеріальної та моральної шкоди.

За таких обставин,
суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства юстиції
України про визнання бездіяльності
протиправною, скасування
постанови, стягнення матеріальної та моральної шкоди не підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по справі не підлягають присудженню на користь позивача.

На підставі
викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Законом
України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з
прав людини», ч. 2 ст. 19, 56,
Конституції України, ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу
України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31 03 1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування
моральної ( немайнової ) шкоди», ч.2 ст. 21, ст. ст. 86, 94, 98, 160-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

У
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання
бездіяльності протиправною,
скасування постанови, стягнення
матеріальної та моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний
адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду в десятиденний
строк з дня складення повної
постанови та поданням після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження , якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний
текст постанови складено 01 12 2008
року.

Головуючий -суддя Л.В.
Курило

Судді
І.М. Ральченко

О.В. Присяжнюк