Справа № 22-а-11122/08
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2008-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
1-ї інст. Остапович В.І.
Рядок статзвіту № 59
районний суд Чернівецької області, 2-а-15/08
Доповідач: Заверуха О.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
жовтня 2008 року м.
Львів

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Заверухи О.Б.,

суддів: Пліша М.А., Старунського Д.М.,

при секретарі Бацик О.Р.,

з участю осіб, які беруть участь в справі:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - Буйновської С.В., довіреність № Г-34 від
20.12.2007 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Заставнівської районної державної адміністрації
Чернівецької області на постанову Заставнівського районного суду
Чернівецької області від 18 червня 2008 року по адміністративній справі
№2а-15/08 за позовом ОСОБА_1 до Заставнівської районної державної адміністрації
Чернівецької області про скасування розпорядження Заставнівської районної
державної адміністрації № 30ос від 26.03.2008 р., поновлення на роботі та
виплату зарплати за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся в місцевий суд з
адміністративним позовом до Заставнівської районної державної
адміністрації Чернівецької області про скасування розпорядження Заставнівської
районної державної адміністрації № 30ос від 26.03.2008 р., поновлення на роботі
та виплату зарплати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що
розпорядженням голови районної державної адміністрації від 26.03.2008 року був
звільнений з посади завідувача сектору взаємодії з правоохоронними органами,
оборонної та мобілізаційної роботи апарату районної адміністрації в зв'язку з
ліквідацією сектору за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним,
таким, що суперечить Конституції України, Закону України «Про місцеві державні
адміністрації» та постанові Кабінету Міністрів України № 996 від 01.08.2007
року.

Постановою
Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18 червня 2008 року
позов задоволено. Розпорядження голови Заставнівської районної державної
адміністрації № 30-ос від 26.03.2008 року про звільнення ОСОБА_1 скасоване,
його поновлено на посаді завідувача сектору взаємодії з правоохоронними
органами, оборонної та мобілізаційної роботи апарату Заставнівської районної
державної адміністрації. Стягнуто з відповідача 3322,46 грн. заробітної плати
за час вимушеного прогулу.

Зазначена постанова мотивована тим, що
позивач працював на посаді завідувача сектору взаємодії з правоохоронними
органами, оборонної та мобілізаційної роботи апарату Заставнівської районної
державної адміністрації, який не є відокремленим підрозділом і не є юридичною
особою, а відтак, не міг бути звільнений по п. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки
такий передбачає розірвання трудового договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу лише у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи
та організації.

Не погоджуючись з цією
постановою, Заставнівська районна державна адміністрація Чернівецької області
подала апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду в
якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про відмову у
задоволенні позову.

Апеляційна
скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповністю з'ясував
обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник відповідача в
судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, в обґрунтування її мотивів
покликалась на обставини, які в ній викладені, просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні
адміністративного позову.

Позивач в судовому засіданні апеляційну
скаргу заперечив, вважає постанову суду першої інстанції законною та
обґрунтованою, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду, пояснення позивача та представника
відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Приймаючи постанову про задоволення
адміністративного позову суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що
звільнення позивача є незаконним, оскільки сектор взаємодії з правоохоронними
органами, оборонної та мобілізаційної роботи апарату Заставнівської районної
державної адміністрації, не є відокремленим підрозділом і не є юридичною
особою, а відтак, позивач не міг бути звільнений по п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Однак, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції неповністю з»ясував обставини, що мають значення для справи, а
його висновки не відповідають обставинам справи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
розпорядженням голови Заставнівської районної державної адміністрації
Чернівецької області № 30 ос від 26 березня 2008 року «Про звільнення ОСОБА_1»,
позивача звільнено з посади завідувача сектору взаємодії з правоохоронними
органами, оборонної та мобілізаційної роботи апарату районної державної
адміністрації у зв'язку з ліквідацією сектору, п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.
4).

Розпорядженням голови Заставнівської
районної державної адміністрації Чернівецької області № 44р від 25.01.2008 року
«Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від
18 квітня 2007 року № 214р «Про структуру районної державної адміністрації»»,
ліквідовано сектор взаємодії з правоохоронними органами, оборонної та
мобілізаційної роботи апарату районної державної адміністрації та утворено
сектор мобілізаційної роботи апарату районної державної адміністрації в
кількості 2-х одиниць: завідувач сектору та спеціаліст першої категорії (а.с.
5).

З акту від 25 січня 2008 року, затвердженого
головою районної державної адміністрації вбачається, що позивач відмовився від
ознайомлення з розпорядженням голови від 25.01.2008 року № 44р (а.с. 15).

З розпорядження голови районної
державної адміністрації № 5ос від 26.01.2008 року та додатку до нього
вбачається, що позивач 26 січня 2008 року був особисто попереджений під
розписку про наступне звільнення згідно п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з
ліквідацією сектору (а.с. 16-17).

З акту від 25 березня 2008 року,
затвердженого головою районної державної адміністрації вбачається, що позивач
відмовився від ознайомлення з листом голови адміністрації від 07.03.2008 року №
24/8-452 щодо дати вивільнення і пропозицією про заміщення ним іншої вакантної
посади (а.с. 20).

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним органом у разі змін в організації виробництва і
праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату
працівників.

Статтею 80 ЦК України визначено, що
юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому
законом порядку, наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути
позивачем та відповідачем у суді.

Із врахуванням наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку в тій частині,
що звільнення позивача з цієї підстави і з таким формулюванням було б можливе у
разі ліквідації підприємства, установи, організації, що є юридичною особою.
Оскільки сектор, який очолював позивач не є юридичною особою, а відокремленим підрозділом
апарату районної державної адміністрації, позивач не міг бути звільнений з
формулюванням «у зв'язку з ліквідацією сектору».

В той же час, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції належним чином не з»ясував тих обставин, які мають істотне
значення для правильного вирішення спору та не дав їм належної правової оцінки,
а саме: чи дійсно у відповідача відбулися зміни в організації виробництва і
праці, чи додержано власником або уповноваженого ним органом норм
законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в
організації виробництва і праці, про те, що позивач відмовився від переведення
на іншу роботу, чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення,
тощо.

З матеріалів справи вбачається та в процесі
апеляційного розгляду встановлено, що фактично мали місце зміни внутрішньої
організації виробництва і праці в апараті Заставнівської районної державної
адміністрації Чернівецької області і саме ці зміни стали причиною звільнення
позивача. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6
листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» вказано, що
якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дано
неправильну юридичну кваліфікацію, суд може змінити формулювання причин
звільнення і привести його у відповідність із чинним законодавством про працю.

Із врахуванням наведеного, а також того,
що відповідач дотримав процедуру вивільнення працівника, що передбачено ст.
49-2 КЗпП України про що свідчать вищевказані докази, які містяться у
матеріалах справи (а.с. 15-21), колегія суддів вважає, що було дано неправильну
юридичну кваліфікацію тим обставинам, які стали причиною звільнення позивача.

Таким чином, скасовуючи постанову суду
першої інстанції та приймаючи нову про відмову у задоволенні адміністративного
позову, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції
було неповністю з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам справи, вважає, що звільнення позивача
відбулось на законних підставах, однак, формулювання причин цього звільнення
підлягає зміні і приведенню у відповідність з чинним законодавством про працю.

Враховуючи те, що відповідачем було дано
неправильну юридичну кваліфікацію обставинам, що стали причиною звільнення
позивача, колегія суддів вважає за необхідне вказати про те, що позивача слід
вважати звільненим з посади завідувача сектору взаємодії з правоохоронними
органами, оборонної та мобілізаційної роботи апарату районної державної
адміністрації на підставі п.1 ст. 40 КЗПП України у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці (реорганізацією сектору).

Колегія суддів також зауважує, що
посилання позивача на те, що оскаржуване розпорядження суперечить Закону
України «Про місцеві державні адміністрації» та іншим нормам чинного
законодавства є безпідставними та необґрунтованими, оскільки голова районної
державної адміністрації, приймаючи оскаржуване розпорядження діяв на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України. Зрештою, суд першої інстанції приймаючи постанову про задоволення
позову, констатував, що відповідач, приймаючи оскаржуване розпорядження, діяв у
межах наданих йому повноважень.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що судом першої інстанції неповністю з'ясовані
обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи, мало місце порушення норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, а тому, апеляційна скарга Заставнівської
районної державної адміністрації Чернівецької області підлягає до задоволення,
а оскаржувана постанова скасуванню.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Заставнівської
районної державної адміністрації Чернівецької області - задовольнити.

Постанову Заставнівського районного
суду Чернівецької області від 18 червня 2008 року по адміністративній справі
№2а-15/08 за позовом ОСОБА_1 до Заставнівської районної державної адміністрації
Чернівецької області про скасування розпорядження Заставнівської районної
державної адміністрації № 30ос від 26.03.2008 р., поновлення на роботі та
виплату зарплати за час вимушеного прогулу - скасувати та прийняти нову якою в
задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Заставнівської районної
державної адміністрації Чернівецької області про скасування розпорядження
Заставнівської районної державної адміністрації № 30ос від 26.03.2008 р.,
поновлення на роботі та виплату зарплати за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня
набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі
відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий: О.Б.
Заверуха

Судді: М.А.
Пліш

Д.М.
Старунський