Справа № 22-а-5689/08
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2008-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2008
року

м. Харків

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Бенедик А.П.

Суддів - Калиновського В.А.,
Кононенко З.О.

за участю:

секретаря -
Лаба О.П.

з викликаних та повідомлених осіб в судове
засідання ніхто не прибув

розглянувши у судовому
засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду в м.
Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою
Управління праці та соціального захисту
населення Сумської міської ради на постанову Ковпаківського районного суду м.
Суми від 09.07.2008 року по справі №НОМЕР_1

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту Сумської міської
ради

про стягнення щорічної допомоги на
оздоровлення ,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач,
ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з
позовом до Управління праці та соціального захисту
населення Сумської міської ради, в якому просив стягнути з Управління
праці та соціального захисту населення Сумської міської ради недосплачену суму
одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2007 рік у розмірі 1305,00 грн.

Постановою Ковпаківського районного суду м.
Суми від 09.07.2008 року адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги
відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті
постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України
«Про державний бюджет України на 2007 рік», Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 95 Конституції України,
Бюджетного Кодексу України, Цивільного Кодексу України, ст. 52 КАС України,
посилаючись на обставини та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та
доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що
позивач має статус громадян, що постраждали внаслідок аварії на Чорнобильської
АЕС - евакуйований із зони відчуження у 1986 році, категорія 2. Ця обставина
підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2/а.с. 4/.

Справа №22-а-5689/08 Головуючий 1 інстанції:
Кондратенко М.В. Категорія: 50
Доповідач: Калиновський В.А.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" /надалі Закону/, позивач має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі 3-х мінімальних заробітних плат, який визначається на
момент виплати.
Як зазначає ст.71
вказаного Закону, дія його положень не може призупинятись іншими законами, крім
законів про внесення змін до нього.

Розмір
мінімальної заробітної плати затверджується щорічно Законом України "Про
Державний бюджет України" на відповідний рік.

Матеріальна
допомога на оздоровлення за 2007 р. у сумі 75,00 грн., яка визначена Кабінетом Міністрів України постановою № 562 від 12.07.2005
р., виплачена ОСОБА_1 Управлінням праці та
соціального захисту населення Сумської міської ради у листопаді 2007 року,
про що не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні суду
першої інстанції. Однак сума допомоги є меншою, ніж передбачено ч. 4 ст. 48
Закону.

Колегія
суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що
Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради при
виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 р. повинно
було керуватись положенням Закону України "Про державний бюджет України на
2007 р." в частині розміру мінімальної заробітної плати.

Також,
колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги доводи відповідача,
зазначені у запереченні на позов, про виплату коштів на оздоровлення у менших
розмірах відповідно до сум, що встановлені постановою Кабінету Міністрів
України, оскільки постанова Кабінету
Міністрів України як підзаконний нормативно-правові акт повинна відповідати
Законам та Конституції України і їм не
суперечити.

Відповідно до ст. ст. 3, 8,
ч. 2 ст. 19, ст. 22 , п.1 ст. 92 Конституції України, людина, її життя ї здоров"я , честь і
гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною
цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою
діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

В Україні
визнається і діє верховенство права. Конституція, норми якої є нормами прямої
дії, має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на її основі і повинні відповідати їй.

Органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Права і свободи людини і громадянина,
закріплені Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
При прийняти нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виключно
законами України визначаються права і свободи людини і громадянина гарантії цих
прав і свобод, основні обов'язки громадянина.

Відповідно до ст. 64 Конституції України ,
право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть
бути обмежені, у тому числі зупинення дії законів чи окремих їх положень, лише
в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від
01.11.1996 р. за № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні
правосуддя" зазначає, що, оскільки Конституція України має найвищу
юридичну силу і її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого
закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності
Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт
прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції України, а також
на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Також необхідно враховувати, що
нормативно-правові акти державного чи іншого органу підлягають оцінці на
відповідність їх як Конституції, так і закону. Якщо нормативно правовий акт не
відповідає чи суперечить закону, необхідно застосовувати закон, який регулює ці
правовідносини.

Колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що постанова Кабінету Міністрів
України № 562 від 12.07.2005 року щодо встановлення розміру виплат коштів у
менших сумах, ніж передбачено ч. 4 ст. 48 Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", обмежила соціальні права громадян, які гарантовані Законом,
Конституцією України.

Крім того,
рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6 рп/2007 р. по справі №
1-29 щодо відповідності Конституції України деяких положень Закону України
"Про державний бюджет України"
/«Справа про соціальні гарантії громадян»/ визнані неконституційними
положення про зупинення на 2007 рік дію абзаців з другого по сьомий частини
першої і частини третьої, абзаців з другого по сьомий частини четвертої та
частини сьомої ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що передбачають
право громадян на соціальні виплати. Цим рішенням зазначено, що закон про
Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлює поняття бюджету як
плану формування та використання фінансових ресурсів, стосується виключно
встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні
потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення. Тому
цим законом не можуть вноситись зміни, зупинятися дія чинних законів України, а
також встановлюватись інше правове регулювання відносин, що є предметом інших
законів України. А невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо
окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до
держави, що призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Незважаючи на вимоги ч.4 ст. 48 Закону щодо
гарантій виплати позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення у відповідності
до розміру мінімальної заробітної плати, рішення Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року № 6
рп/2007 р. по справі № 1-29, Управління праці і соціального захисту населення
Сумської міської ради, отримавши письмове звернення позивача про усунення
допущених порушень його прав при виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення не вжило дієвих заходів щодо поновлення цих прав, що
підтверджується листом-відповіддю від 04.02.2008 року за № К-69/01-14
про відмову у задоволенні прохання / а.с. 6 /.

На день виплати коштів
мінімальна заробітна плата становила 460 грн. відповідно до Закону України
"Про державний бюджет на 2007 рік". Таким чином до сплати становило
1380,00 грн. / 460 х 3 /. Різниця недоплати становить 1380 - 75 (сплачені у
листопаді 2007 р.) = 1305 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.

Між сторонами виникли правовідносини
щодо отримання матеріальної допомоги на оздоровлення, передбаченої ч. 4 ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів погоджується з висновком
суду першої інстанції про те, що права
позивача на отримання належних коштів, передбачених Законом, порушені, а тому
позов підлягає задоволенню.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що
постанова Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.07.2008 року по справі №НОМЕР_1 прийнята з дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Сумської міської ради на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від
09.07.2008 року по справі №НОМЕР_1- залишити без задоволення.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від
09.07.2008 року по справі №НОМЕР_1за позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської
ради про стягнення щорічної допомоги на
оздоровлення - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця з
дня складання ухвали у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий (підпис) А.П.
Бенедик

Судді (підпис) В.А. Калиновський

(підпис) З.О. Кононенко

Повний
текст ухвали виготовлений та підписаний 11.11.2008 року

ЗГІДНО З
ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського
апеляційного

адміністративного
суду
В.А. Калиновський