Справа № 22а-14655/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий в 1 інстанції - Золотарьова І.Л.
Суддя-доповідач - Арабей Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

05 грудня 2008 року справа № 22а-14655/08

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді
Арабей
Т.Г.

суддів Шаптала Н.К., Міронової Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну
скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради
Луганської області

на постанову Первомайського міського суду Луганської області

від 25
вересня 2008 року

по справі № 2а-159/2008

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Управління
праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської
області

про визнання дій незаконними, стягнення недоотриманої одноразової
компенсації та
компенсації в зв'язку із зміною групи інвалідності, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління
праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської
області про визнання дій незаконними, стягнення
недоотриманої одноразової компенсації та компенсації в зв'язку із зміною
групи інвалідності, згідно ст. 48 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Постановою Первомайського міського суду Луганської області від 25
вересня 2008 року у справі № 2а-159/2008 позовна заява задоволена, а саме: визнані незаконними дії Управління праці та
соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової компенсації
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі, встановленому ст. 48
Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", та різницю в компенсаціях за
шкоду заподіяну здоров'ю. Стягнуто з відповідача за
рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1. суму одноразової
компенсації та різницю в компенсаціях за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 10215,60 грн.

Відповідачем подана
апеляційна скарга, в якій він просить скасувати судове рішення та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовної заяви відмовити.

Доводи апеляційної скарги
обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального
права.

Сторони до суду апеляційної
інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені
належним чином. Апелянт письмово просив розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи,
колегія суддів встановила.

Позивач
ОСОБА_1., являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, з 24.02.2004р. йому встановлена ІІІ група інвалідності, а з 10.06.2005р.
ОСОБА_1. встановлена ІІ група інвалідності у зв'язку з ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС.

Перебуває на обліку в
Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради
Луганської області як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції.

Між
сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом першої
інстанції та апеляційним судом, в апеляційній скарзі вказується на порушення
норм матеріального права.

Як вважає заявник скарги,
при виплаті недоотриманої одноразової компенсації
та компенсації в зв'язку із зміною групи інвалідності, треба керуватись
розміром такої допомоги, який встановлений Постановою Кабінету Міністрів
України від 26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Колегія суддів вважає такий
висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної
влади.

Статтею19 Конституції
України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 50
Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля
та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 63 Закону
передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок Державного бюджету України.

Постановою Кабінету
Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою затверджений Порядок
фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих
органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту
населення.

Таким чином, відповідач є
головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з
державного бюджету та нього покладений обов'язок щодо реалізації механізму
фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема,
пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів вважає
необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Відповідно до ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі -
Закон № 796-ХІІ) позивач має право на отримання одноразової компенсації
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, яка виплачується
у розмірі - 30 мінімальних заробітних плат для інвалідів ІІІ групи та
компенсації в зв'язку із зміною групи інвалідності,
яка відповідно до статті 48 зазначеного Закону України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” різниця
між встановленням ІІІ та ІІ групами інвалідності одноразова компенсація за
шкоду, заподіяну здоров'ю учасникам ліквідації наслідків на ЧАЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської виплачується у розмірі 15 мінімальних
заробітних плат, при цьому розмір мінімальної заробітної плати встановлюється
на момент виплати

За 2004 рік Управління
нарахувало позивачу одноразову компенсацію, як учаснику ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі 120,00 грн. та у 2005р. компенсацію
при переході на вищу групу інвалідності
у розмірі 94,80 грн. встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 836
від 26.07.1996 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеною постановою № 836
всупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як величину,
кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на
час здійснення виплати) установлено конкретні розміри в твердій грошовій сумі.

Тому, оскільки ні Верховна
Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих
питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над
урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню
ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закон України про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на 2004 та 2007 роки, а не постанова № 836.

За таких обставин та з
урахуванням вимог статті 48 Закону № 796-ХІІ, УПСЗН Первомайської міської ради
повинно виплатити позивачу одноразову компенсацію за 2004 рік та різницю
при переході на вищу групи інвалідності
за 2005 р. виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виникнення
права на виплату.

Тобто суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 195-196, п.1
ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради - залишити
без задоволення.

Постанову Первомайського міського суду Луганської
області від 25 вересня 2008 року у справі № 2а-159/2008 за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради
про визнання незаконними дій Управління праці
та соціального захисту населення Первомайської міської ради щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, в розмірі, встановленому ст. 48 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", стягнення з Управління праці та соціального захисту
населення Первомайської міської ради за рахунок
коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму одноразової компенсації та компенсацію при переході на
вищу групу інвалідності за 2004 та 2005 роки
у розмірі 10215,60 грн. - залишити без змін

Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду
вступає в законну силу з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції.

Головуючий Т.Г.Арабей

Судді Н.К.Шаптала

Г.М.Міронова