Справа № 22-а-2228/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

18
квітня 2008 року справа № 22-а-2228/08

зал судового засідання № 2 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді Арабей Т.Г.

суддів
Геращенко І.В.
Міронової Г.М.

при секретарі
судового засідання

Танцюри Н.С.

за участю:

Представника позивача

ОСОБА_1

представника
відповідача за довіреністю

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу

Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції м.
Костянтинівка

на постанову

Донецького
окружного адміністративного суду

від

05 грудня 2007 року

по адміністративній справі

№ 2-а-5242/07 (суддя
Кошкош О.О.)

за позовом

ОСОБА_3

до

Костянтинівської
об'єднаної державної податкової інспекції м. Костянтинівка

про

визнання
недійсним податкового повідомлення від 24.05.2006 року НОМЕР_1

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3. звернувся до суду з адміністративним
позовом до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції м.
Костянтинівка, в якому просив визнати недійсним податкове повідомлення
НОМЕР_1 від 24.05.2006 року, предметом
якого визначене податкове зобов'язання в сумі 5248,88 грн. з прибуткового податку з заробітків фізичних
осіб, вважаючи, що податок нарахований йому незаконно.

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду від 05.12.2007 року позов ОСОБА_3 задоволений, вищевказане податкове
повідомлення Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції м.
Костянтинівка визнано недійсним ,
внаслідок безпідставного визначення та
нарахування податку.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Костянтинівська ОДПІ звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить
вищезазначену постанову суду скасувати та постановити нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог повністю, оскільки на їх думку,
суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права,
помилково виходячи з того, що право на
земельну частку (пай), яке успадковане позивачем, хоча ї є
корпоративними правами,
однак це не є суто доходом їх
отримувача, а тільки передбачає отримання такого доходу від іх використання під
час діяльності відповідного суб»єкта господарювання та за які позивач не отримував дохід в 2006
році.

Апелянт визначає, що податкове
забов»язання було нараховане відповідно до пунктів
13.2.2. пункту 13.2 статті 13 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» № 889-ІV від 22.05.2003 року (далі - Закон № 889-ІV) з урахуванням приписів п.22.3 Закону за ставкою податку у 2004-2006 роках,
визначеної в підпункті «в» пункту 13.1 статті 13 Закону, в розмірі 13% від
вартості власності, а тому суд першої інстанції зробив в постанові не вірні
висновки щодо неможливості сплати податку позивачем.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції
представник скаржника підтримав доводи
апеляційної скарги, та вказав, що отримане позивачем у спадщину право на
земельну частку (пай) відноситься до комерційної власності, а саме до
корпоративних прав, тому підлягає оподаткуванню на підставі частини «в»
підпункту 13.2.1 пункту 13.2 статті 13 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» № 889-ІV за ставкою
пункту 7.1 статті 7 Закону № 889-ІV, яка в період 2004-200 років складала 13% від вартості
власності.

Представник позивача підтримав доводи, вказані у
запереченнях на апеляційну скаргу, у повному обсязі, просив відмовити в
задоволенні скарги, залишивши постанову суду без змін.

Відповідно до статті 195
Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши
доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того,
що сертифікат про право на земельну частку (пай), виданий на підставі Указу
Президента України від 08.08.95 № 720/95 “Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та
організаціям”, відповідно до якого визначений розмір земельної частки у
колективній власності на землю кожного члена члена колективного сільськогосподарського
підприємства, - вважається правовстановлюючим документом для реалізації вимог на відведення земельної частки ( паю) в
натурі та є різновидом поняття « корпоративні права», які не є доходом їх
отримувача, а тільки передбачає отримання такого доходу від їх використання під
час діяльності відповідного суб»єкта господарювання , які ОСОБА_3 в 2006 року
не отримував. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що зі спірного
податкового повідомлення вбачається податкове забов»язання як прибутковий
податок з заробітків фізичних осіб, який був передбачений Декретом Кабінету
Міністрів України від 26.12.1992 року №13095 « про прибутковий податок з
громадян», який на час спірних
правовідносин втратив чинність, крім розділу 1У,який не відноситься до даного спору.

Судом апеляційної інстанції було встановлено , що згідно
свідоцтва про право на спадщину за законом
від 16.12.2005 року, позивач ОСОБА_3
успадкував після смерті сестри ОСОБА_4 не сертифікат, а право на земельну частку (пай), розміром 5,10 умовних кадастрових гектарів,
вартістю 40376,70 грн., яка перебуває у
АФ“Колос” с.Миколаївка,
Костянтинівського району Донецької області, яка належала померлої на підставі
сертифіката про право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданого
Костянтинівською районною державною адміністрацією 17.07.1997 року та
зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів 18.07.1997 року за
НОМЕР_3сертифікаті не зазначений строк використання, а право на земельну частку
(пай), посвідчене сертифікатом, може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування,
міни, успадкування, застави (а.с. 35).

31.03.2006 року
ОСОБА_3 подав до Костянтинівської ОДПІ декларацію про доходи за 2005 рік, в
якій задекларував вартість зазначеного спадкового майна - земельної частки
(паю) у сумі 40376 грн. (а.с. 36,38)). На підставі поданої декларації,
Костянтинівською ОДПІ визначена сума податку з отриманого спадкового майна,
обчислений податок з вартості (грошової оцінки) землі у розмірі 5248,88 грн., про що ОСОБА_3
направлено податкове повідомлення НОМЕР_1
від 24.05.2006 року про сплату податкове зобов'язання в сумі 5248,88
грн. з прибуткового податку з заробітків
фізичних осіб (а.с. 5).

Згідно з підпунктом 1.8. статті 1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”
від 28.12.1994 року № 334 (надалі Закон № 334) корпоративні
права - право власності на статутний фонд (капітал) юридичної особи або його
частку (пай), включаючи права на управління, отримання відповідної
частки прибутку такої юридичної особи, а також активів у разі
її ліквідації відповідно до чинного законодавства, незалежно від того, чи створена така юридична особа у формі господарського товариства,
підприємства, заснованого на власності однієї юридичної або фізичної
особи, або в інших
організаційно-правових
формах.

Викладена норма доводить те, що у межах
спірних відносин право на земельну частку (пай) є корпоративним правом, що
правильно визначено судом першої інстанції.

Згідно підпункту 1.20.4 пункту 1.20 статті 1
Закону України « Про податок з доході
фізичних осіб» № 889 для цілей цього
Закону членами сім'ї фізичної особи є її дружина або чоловік, діти як фізичної особи, так і її дружини або чоловіка (у тому числі
усиновлені), батьки, баба або дід як
фізичної особи, так і її дружини або
чоловіка, брати чи сестри як фізичної особи,
так і її дружини або чоловіка, онуки як фізичної особи, так і її
дружини або чоловіка,
інші утриманці такої фізичної
особи або її опікуни, визнані такими згідно із законом. Членами сім'ї фізичної
особи першого ступеня
споріднення вважаються її батьки та батьки її чоловіка або дружини, її
чоловік або дружина, діти як такої фізичної особи, так і її чоловіка або дружини, у тому числі
усиновлені ними діти. Інші члени
сім'ї фізичної особи
вважаються такими, що
мають другий ступінь споріднення.

Аналіз
доведених норм посвідчує, що позивач належить до осіб, які мають другий ступінь
споріднення, внаслідок чого, висновки суду першої інстанції про розповсюдження на позивача вимог про сплату податку від об»єкта спадщини у вигляді майнового пая та земельну
частку у якості корпоративного
права згідно до п.13.2.2 п.13.2 ст.13 з
урахуванням приписів п.22.3 Закону України « Про податок з доході фізичних
осіб» № 889 в редакції на грудень 2005 року, яка у 2004-2006 роках становить 13% від вартості
власності, визначеної в п. «в» п.13.1 цієї статті.

Однак, спір виник внаслідок неправильного
визначення податку податковим органом в податковому повідомленні НОМЕР_1 від
24.05.2006 року .

Як убачається зі спірного податкового
повідомлення НОМЕР_1 від
24.05.2006 року позивачу ОСОБА_3 визначена сума
податкового зобов'язання за платежем - прибутковий податок з заробітків
фізичних осіб, який був передбачений Декретом Кабінету Міністрів України від
26.12.1992 року № 12-92 «Про прибутковий податок з громадян» , який з 2004 року визнаний таким, що втратив
чинність, тобто визначена сума податку
за законом, який на час виниклих
правовідносин не діяв.

Зважаючи на наведене, судова колегія
дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи,
судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального
права, у зв'язку з чим оскаржувана постанова піддягає залишенню без змін.

Враховуючи
наведене та керуючись статтями 24 ч.3,
160, 167, 184 ч.1, 195, 196, пунктом 1 статті 198,п.1 ч.1 статті 205,
статтями 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції на постанову
Донецького окружного адміністративного суду
від 05 грудня 2007 року у справі № 2-а-5242/07 - залишити без задоволення.

Постанову
Донецького окружного адміністративного суду
від 05 грудня 2007 року у справі № 2-а-5242/07 за позовом ОСОБА_3 до Костянтинівської
об'єднаної державної податкової інспекції
визнання недійсним податкового повідомлення від 24.05.2006 року
НОМЕР_1 - залишити без змін.

Вступна
та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у
судовому засіданні 18 квітня 2008 року. Ухвала у повному обсязі складена у
нарадчій кімнаті 22 квітня 2008 року.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному
обсязі.

Головуючий:
Арабей Т.Г.

Судді:
Геращенко І.В.

Міронова Г.М.