Справа № 2-а-6/08
Суддя: Резнікова С.С.
Дата ухвалення: 2008-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2-а - 6/2008
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня
2008 року

Чугуївський
міський суд Харківської області у складі:

головуючого: судді - Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судових засідань - Стаднік І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чугуїві
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1. в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4до Чугуївської міської ради Харківської області, Чугуївського міського
віділу земельних ресурсів Харківської області, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про скасування рішення Чугуївської міської ради та державних актів на
право власності на земельну ділянку, -

В с т а н о в и
в :

Представник
позивачів ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом
в інтересах ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_4., в якому просить:

- визнати
недійсним державний акт на право приватної
власності на землю від 16.07.2002 року на ім*я ОСОБА_6.

- скасувати
рішення Х сесії ХХІV Чугуївської міської ради від 29.10.2002 року в частині
зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,0480 га. для ведення
особистого селянського господарства, що розташована поАДРЕСА_1 і належить на праві власності ОСОБА_7. на
присадибну та приєднання її до земельної ділянки по АДРЕСА_2, площею 0,0417 га.

- визнати
недійсним державний акт від 19.11.2003 року Чугуївським відділом земельних
ресурсів та зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності
на землю за № 176.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1. свої
позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, мотивуючи
свою позицію наступним:

У листопаді 2007 року Голованьовим стало відомо, що
земельна ділянка, яка відведена під обслуговування будинку, що розташований
поАДРЕСА_1стала предметом купівлі - продажу між ОСОБА_7. та ОСОБА_5. та
перейшла у власність останній. Однак, дана земельна ділянка не була предметом
відчудження та належить їм на підставі свідоцтва про право на спадщину за
законом від 01.03.2001 року згідно якого ОСОБА_8., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4.
успадкували приватизовану земельну ділянку розміром 0,148 га, розташовану на
території Чугуївської міської ради, за адресою:АДРЕСА_1. Однак, документ, що
посвідчує право власності на земельну ділянку, передбачений ст. 23 Земельного
кодексу України в редакції 1991 року (державний акт)не отримали, а тому не могли
розпорядитися земельною ділянкою та на даний час вважають, що земля належить
їм.

За таких обставин представник позивачів вважає недійсними
та такими, що підлягають скасуванню рішення місцевих органів самоврядування,
щодо зміни цільового призначення частини вищевказаної успадкованої позивачами
земельної ділянки та державні акти, що видавалися ОСОБА_7. на вищевказану
земельну ділянку. Мотивуючи, тим, що видача даних документів порушує права
позивачів, як власників, щодо володіння користування та розпорядження належною
їм земельною ділянкою.

Документом, що
посвідчував право власності ОСОБА_7. на земельну ділянку площею 0,0897 га, яку
вона продала ОСОБА_5. був державний акт про право власності на землю, виданий
на підставі рішення Х сесії ХХІV скликання Чугуївської міської ради Харківської області
від 19.11.2008 року.

Раніше за рішенням Чугуївської міської ради від
29.10.2002 року ОСОБА_7. стала користуватися 0.0480 га, що належать ОСОБА_2 не
по цільовому призначенню - для ведення особистого підсобного господарство, а як
присадибною ділянкою.

Вказану земельну ділянку ОСОБА_6. подарувала ОСОБА_7. за договором від 06.08.2002 року, а
ОСОБА_6. при продажі їй будинку АДРЕСА_1 отримала у власність лише будинок, а
землю у безоплатне користування.

Документом, що підтвердив право власності ОСОБА_6. на
вищевказану земельну ділянку став державний акт про право приватної власності
на землю від 16.07.2002 року.

ОСОБА_6. вважала, що придбала разом з будинком, що
розташований:АДРЕСА_1 і земельну ділянку, розміром 0,148 га, яка надавалася для
ведення особистого підсобного господарства - 0,0480 га. та для будівництва і
обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,1000 га, на що
відповідачем Чугуївським міським відділом земельних ресурсів було видано державний
акт, який порушує право позивачів.

Однак, під час укладання
договору купівлі - продажу між позивачами та третьою особою ОСОБА_6. у
позивачів на руках не було держаних актів та вони не мали намір продавати
землю.

Представник відповідача Чугуївської міської ради
Харківської області Паращук А. А проти заявлених позовних вимог заперечувала,
вказуючи, що ОСОБА_2 продали свій
будинок разом з землею так як цього вимагає чинне законодавство у ст. 120 ЗК
України та ч.1 ст. 377 ЦК України, тому подальші дії щодо зміни цільового
призначення землі та передачі у
власність ОСОБА_7 спірної земельної ділянки є обґрунтованими та такими,
що відповідають вимогам закону. Окрім того, після розпорядження позивачами
своїм будинком та земельною ділянкою (06.04.2001 р.) сплинуло більше одного
року, тому має місце порушення строку
звернення до адміністративного суду та у задоволенні позову слід відмовити.

Представник відповідача Чугуївського міського відділу
земельних ресурсів Третяк К.С., також заперечувала проти задоволення позову та
вважала, що відповідно до вимог чинного земельного законодавства при
відчудженні будинку АДРЕСА_1 позивачами, вони мали розуміти, те, що до покупця ОСОБА_6. переходить і право
власності на земельну ділянку, межі якої визначені та виділені в натурі. На
підставі свідоцтва про право на спадщину за законом були виготовлені державні
акти на право приватної власності на землю від 29.10.2001 року на ім*я ОСОБА_2.
та інших позивачів, однак фактично документ, що посвідчує право сумісної
власності на землю на руки отримала лише ОСОБА_2. Розпорядження землею
відбулося у формі, що не суперечіть вимогам ст. 30 ЗК України редакції 1991
року, а саме при переході права власності на будівлю разом з цим обє*ктом
переходить право власності на земельну ділянку в межах передбачених у
державному акті на право власності на землю. Окрім того, чинне на той час
законодавство передбачало набуття права власності на майно з моменту його
фактичної передачі, а не з моменту державної реєстрації договору на підставі,
якого відбулося набуття права власності. За таких обставин, набуття ОСОБА_6.
права власності на земельну ділянку є законним та не містить в собі підстав для
визнання угоди недійсною, а тому подальші дії власника земельної ділянки
ОСОБА_6. та ОСОБА_7. направлені на реалізацію
свого права власності не порушують права колишніх власників ОСОБА_2.

Представник третьої особи ОСОБА_5. адвокат ОСОБА_9., заперечував проти
задоволення заявлених позовних вимог, вказуючи, що на теперішній час
володільцем частини спірної земельної ділянки є ОСОБА_5., яка придбала за
договором купівлі - продажу у ОСОБА_7. земельну ділянку розміром 0,0897 га, що
примикає до земельної ділянки відведеної для обслуговування будівлі 4 по вул.
Ватутіна у м. Чугуєві, згідно договору купівлі - продажу від 23 травня 2007
року. Угода по віжчудженню вищевказаної частки земельної ділянки відбулася у
відповідності з вимогами чинного законодавства.

До цієї угоди вищевказана земельна ділянка перебувала у
власності декількох осіб, а саме: ОСОБА_10. була приватизована земельна ділянка
розміром 0,148 га, яка розташована на території Чугуївської міської ради за
адресою: АДРЕСА_1. Після його смерті дану земельну ділянку успадкували його
матір ОСОБА_8. (померла ІНФОРМАЦІЯ_1), дружина та діти - позивачі по справі.
Позивачі по справі після отримання у спадщину даної земельної ділянки вирішили
ії продати разом з будинком ОСОБА_6. Однак документ, що посвідчує право
власності на вищевказану земельну ділянку ОСОБА_2.отримує після оформлення
договору купівлі - продажу, а сини спадкодавця в загалі не отримують.
Незважаючи на відсутність документу, що посвідчує право власності на землю,
продану ОСОБА_6., угода по її відчудженню відповідає вимогам чинного на той час
законодавства, а саме ст. 224 ЦК України в редакції 1963 року - по договору
купівлі - продажу продавець передав майно у власність покупця, а покупець
прийняв майно та сплатив за нього встановлену грошову суму. Вказана угода
купівлі - продажу відповідала і імперативним вимогам ст. 30 ЗК України в
редакції 1991 року, щодо переходу земельної ділянки у власність разом з будівлею, яка
відчуджується.

Купівля - продаж між ОСОБА_2та ОСОБА_6. відбулася
01.03.2001 року, а за захистом своїх начеб - то порушених прав
ОСОБА_2звернулися 23.11.2007 року без належного обґрунтування пропуску строків
позовної давності. Небажання ОСОБА_4., ОСОБА_3. отримувати державні акти про
право власності свідчить про втрату інтересу до вказаною земельної ділянки.
Інтерес до земельної ділянки відновився після продажу ОСОБА_7. частки земельної
ділянки ОСОБА_5. Однак, позивачі після відчудження ОСОБА_6. земельної ділянки
за адресою:АДРЕСА_1 не є учасниками подальших угод та їх права не порушуються
подальшим розпорядженням вказаною земельною ділянкою.

Треті особи по справі ОСОБА_7., ОСОБА_6., ОСОБА_5. у
судове засідання не з*явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися
належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,
суд встановив:

Позивачі ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4., а також
ОСОБА_8.(яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно запису акту про смерть № 420 від
06.11.2001 року) мали на праві спільної приватної власності приватизовану
земельну ділянку розміром 0,148 га, розташовану на території Чугуївської
міської ради Харківської області за адресою: АДРЕСА_1, та житловий будинок з надвірними
будівлями за цією ж адресою, що підтверджується свідоцтвом про право на
спадщину за законом від 01.03.2001 року. (а.с.7).

26.04.2001 року ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_8.
продали ОСОБА_6. житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований на
приватизованій земельній ділянці розміром 0,148 га за адресою:АДРЕСА_1.

Земельна ділянка на якій розташований проданий житловий
будинок з надвірними будівлями була виділена у натурі та визначені її межі,
однак державні акти на право власності на земельну ділянку продавці ОСОБА_2- не
отримали.

То теперішнього часу дійсність договору купівлі - продажу
житлового будинку з надвірними будівлями не оспорювалася.

Також до теперішнього часу позивачі ОСОБА_4. та ОСОБА_3.
не отримали свої документи, що підтверджують право власності на землю, окрім
того позивачі не заявляли про свої права на вищевказану земельну ділянку з
моменту продажу будинку по АДРЕСА_1
ОСОБА_6.

Між ОСОБА_6. та ОСОБА_2не виникало спору про право
власності на вищевказану земельну ділянку.

В ході розгляду справи суду не представлені аргументи,
щоб підтверджували поважність пропуску строку звернення до адміністративного
суду за захистом свого права власності.

Одночасно представник відповідача ОСОБА_11. наполягала на
відмові у позові в зв*язку з пропуском учасниками публічних правовідносин
строку звернення до адміністративного суду, а представник позивачів ОСОБА_1. не
навів підстав відновлення строку
звернення до суду, які б не залежали від позивачів.

Судом встановлено, що захищаючи своє право власності на
земельну ділянку на якій розташований житловий будинок, що позивачі 26.04.2001
року продали ОСОБА_6., вони навіть не отримали відповідні документи, що
підтверджують їх право власності на вищевказану земельну ділянку, що залежить
тільки від них.

У відповідності зі ст. 100 КАСУ пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Таким чином, суд з*ясувавши, що пропуск строку звернення
до адміністративного суду відбувся без поважних причин та з часу розпорядження
ОСОБА_6. придбаним будинком та земельною ділянкою, яка перейшла у її власність
на підставі ст. 30 ЗК України в редакції 1991 року минуло більше одного року,
вважає за можливим відмовити позивачам у задоволенні позову, так як на цьому
наполягає представник відповідача Чугуївської міської ради Харківської області.

Ухвалою суду від 26.11.2007 р. судом були вжитів заходи по забезпеченню
позову, а саме заборонялася реєстрація права власності на земельну ділянку
площею 0,0897 га., що розташована по АДРЕСА_2 , які підлягають скасуванню по
набранню постановою законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-10,
17,100, 104, 105, 121, 158-162 Кодексу адміністративного судочинства України,
ст.. 30 ЗК України», суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4про визнання недійсним державних
актів на право приватної власності на землю від 16.07.2002 року та 19.11.2003
року та визнання частково недійсним рішення Чугуївськох міської ради
Харківської області від 29.10.2002 року - відмовити.

Скасувати заходи по забезпеченню позову встановлені
ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 26.11.2007 року та
відмінити заборону реєстрації права власності на земельну ділянку площєю 0,0897
га, що розташована по АДРЕСА_2 .

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заява про апеляційне
оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня
її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може
бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

СУДДЯ:підпис. Копія
вірна: суддя -