Справа № 2-а-7242/08
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2008-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-7242/08
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 вересня 2008 року о 12 годині 25
хвилин м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського окружного адміністративного суд у складі:

головуючого судді - Чабаненко
С.В.

суддів - Чорної
В.В.

Барановського
Р.А.

при секретарі - Вовчанській
О.А.

за участю позивача ОСОБА_1

представників
відповідача: Томніковської К.С.,
Духневич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державної податкової
інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська, Державної податкової
адміністрації України про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з
позивними вимогами щодо визнання бездіяльності державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Дніпропетровська та зобов'язання останнього виключити з
інформаційного фонду Державного реєстру відомості про індивідуальний
ідентифікаційний номер і загальні відомості про позивача; знищити облікову
картку ф. № 1ДР, на підставі якої були внесені дані про присвоєння
індивідуального ідентифікаційного номера і загальні відомості про позивача в
інформаційному фонді Державного реєстру ДПІ у Ленінському району м.
Дніпропетровська та ДПА України; виключити індивідуальний ідентифікаційний
номер і всю інформацію про позивача з Державного реєстру фізичних осіб -
платників податків і інших обов'язкових платежів та повідомити позивача у
встановлений термін письмовою відповіддю про виключення всієї інформації про
неї з Держреєстру, включаючи прізвище, ім'я, по батькові, ідентифікаційний
номер і все пов'язане з ним; зобов'язати ДПІ у Ленінському району м.
Дніпропетровська зробити в паспорті позивача на сторінці 7, або 8, або 9
відмітку наступного змісту: «Має право здійснювати будь-які платежі без
індивідуального ідентифікаційного номера», завіривши її підписом відповідальної
особи і гербовою печаткою ДПІ м. Дніпропетровська, а також зберегти за
позивачем раніше встановлену форму обліку платника податків і інших
обов'язкових платежів, по даним паспорта без застосування індивідуального ідентифікаційного номера, про
що видати відповідний документ.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх
задовольнити, пояснюючи, що в силу релігійних переконань не бажає щоб до неї
був застосований індивідуальний ідентифікаційний номер та її не влаштовує
порядок внесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного
номера фізичної особи - платника податків органом внутрішніх справ, оскільки
даним порядком передбачено також присвоєння ідентифікаційного номера.

Представники відповідача проти заявлених позовних вимог заперечували,
пояснюючи, що Наказом ДПА України, МВС України від 19.10.2004 № 602/1226,
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2004 за № 1345/9944
затверджено Порядок унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи -
платника податків та інших обов'язкових платежів. Це єдиний нормативно-правовий
акт, яким визначено механізм щодо дій відносно осіб, які через свої релігійні
або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера
фізичної особи, як це визначено законодавцем в преамбулі Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових платежів».

Відповідно до розділів 4, 5 вказаного Порядку, фізична особа, яка
відмовляється від ідентифікаційного номера, подає до органу внутрішніх справ за
своїм місцем реєстрації довідку за формою № В3 та паспорт громадянина України,
та саме посадовою особою органу внутрішніх справ розглядається вказана довідка та вирішується
питання щодо внесення у паспорт відмітки: «Має право здійснювати будь-які
платежі без ідентифікаційного номера». Тобто позивач звернулася з позовом до
органу, який не уповноважений на внесення відміток до паспортів громадян.

До введення чинної форми обліку податків та інших обов'язкових платежів
використовувалася форма обліку за прізвищем, ім'ям, по батькові особи, яка на
законодавчому рівні врегульована не була та діяла лише на підставі листів ДПА
України, які носять рекомендований характер. Виключення всієї інформації про
фізичну особу позивача з інформаційного фонду Держреєстру призведе до виключення можливості законного
контролю за цією фізичною особою - платником податків з боку органів податкової
служби та порушення вимог Закону України «Про Державну податкову службу в
Україні» та ст. 35 Конституції України.

Також представником відповідача зазначено, що облікова картка за ф. № 1-ДР
громадянки ОСОБА_1 знищена у зв'язку із закінченням строку зберігання.

Таким чином , представники відповідача просили у задоволенні позивних вимог
ОСОБА_1 відмовити, оскільки останні суперечать ст. ст. 5, 19 Конституції
України, ст. ст. 2, 3 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»,
Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів», Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина
України щодо ідентифікаційного номера
фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів.

Представник ДПА України в судове засідання не з'явився, письмових
заперечень на позов, заяви щодо розгляду справи без його участі суду не надав,
тобто відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України суд не вбачає перешкод для
розгляду справи без його участі.

Заслухавши пояснення сторін та перевіривши письмові докази у справі кожний
окремо та у їх сукупності суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є прихожанкою Свято-Покровського храму с. Спаське Новомосковського
району Дніпропетровської області (арк.. с. 10).

17.06.2008 ОСОБА_1 звернулася до ДПІ у Ленінському районі
м.Дніпропетровська із заявою про
унесення до її паспорта громадянина України відмітки про наявність у неї
права здійснювати будь-які платежі без здійснювати будь-які платежі без
індивідуального ідентифікаційного номера, зберегти за нею раніше встановлені
форми обліку платника податків та інших обов'язкових платежів без застосування
індивідуального ідентифікаційного номера та виключити з інформаційного фонду та
Держреєстру відомості про її індивідуальний ідентифікаційний номер та загальні
відомості про її особу.

На дане звернення позивачем у справі було отримане роз'яснення ДПІ у
Ленінському районі м.Дніпропетровська за № 17456/6/29-018 від 25.06.2008 про
порядок унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи -
платника податків та інших обов'язкових платежів.

Позивач у справі ОСОБА_1 жодних дій на виконання вимог вказаного Порядку
унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи -
платника податків та інших обов'язкових платежів не вчинила, та звернулася до суду пояснюючи, що
застосування будь-якого обліку щодо неї з боку в тому числі податкових органів
суперечить її релігійним переконання.

Однак ст. 35 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути увільнений від своїх обов'язків перед державою або
відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.

Частинами 1, 3 статті 18 Міжнародного пакту Про громадянські і політичні права
(ратифіковано Указом Президії Верховної
Ради Української РСР N 2148-VIII (2148-08 ) від 19.10.73 встановлено, що
кожна людина має право на свободу думки, совісті
і релігії. Це право включає свободу мати чи приймати релігію або переконання на
свій вибір і свободу сповідувати свою релігію та переконання як одноосібно, так
і спільно з іншими, публічно чи приватно, у відправленні культу, виконанні
релігійних і ритуальних обрядів та вчень. Свобода сповідувати релігію або переконання підлягає лише обмеженням, які
встановлено законом і які є необхідними для охорони суспільної безпеки,
порядку, здоров'я і моралі, так само як і основних прав та свобод інших осіб.

Так, частиною 2 статті 1 Закону України «Про державний реєстр фізичних
осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів» від 22.12.1994 р., із
змінами, внесеними 16.09.1997 р., передбачено, що для осіб, які через свої
релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного
номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються
раніше встановлені форма оплати податків та інших обов'язкових платежів. У
паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру.

Спільним Наказом
Державної податкової адміністрації України і Міністерства внутрішніх справ
України 19.10.2004 р. затверджено «Порядок унесення відмітки до паспорта
громадянина України щодо ідентифікаційного номеру фізичної особи - платника
податків та інших обов'язкових платежів» № 602/1226. Зазначений Наказ
зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.10.2004 р. за № 1345/9944, що
свідчить про набуття ним ознак нормативно-правового акту. Затверджений цим
наказом Порядок не суперечить Закону та Постанові Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503 «Про затвердження
Положень про паспорт громадянина України та свідоцтво про народження», тому
використання його в роботі податкових органів є правомірним.

«Порядок
внесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номеру
фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів» визначає
процедуру внесення до паспорту фізичної особи, яка за релігійними або іншими
переконаннями відмовляється від ідентифікаційного номеру, відмітки про
наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру. При
цьому, відповідно до п.1.5 Порядку, особа, яка через свої релігійні або інші
переконання відмовляється від ідентифікаційного номеру, у разі наявності в неї
такого номеру, повідомляє орган державної податкової служби за місцем своєї
реєстрації у формі заяви за ф.№ В2. До заяви додається комплект документів,
перелік яких визначено Порядком. Після проведення відповідної перевірки у
термін до 30 календарних днів, орган податкової служби або надає заявнику
довідку за формою №В3, або відмовляє у наданні такої довідки із зазначенням
причин. Громадянин, який відмовляється від ідентифікаційного номеру, подає до
органу внутрішніх справ за місцем своєї реєстрації паспорт громадянина України
та довідку ф. № В3. Після цього, відповідно до п.5.2 Порядку, посадова особа
органу внутрішніх справ вносить на 7-9 сторінку паспорту особи відмітку про
наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру.

Таким чином,
позивач помилково вважає, що відповідачем, а саме ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська при наданні письмового роз'яснення встановленого
порядку відмови від ідентифікаційного номеру та внесення відповідної відмітки
до паспорту, порушено її права, передбачені Конституцією України, Законами
України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів», «Про свободу совісті та релігійні організації», «Про
Державну податкову службу в Україні», ст. 18 Міжнародного Пакту про
громадянські та політичні права, ст. ст. 28, 294, 296 ЦК України.

Завданням
адміністративного судочинства, згідно ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства. При
цьому, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, суд перевіряє, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, чи обґрунтоване
рішення, чи використані повноваження з метою, з якою це повноваження надано, та
ін.

Оскільки
позивач відмовився звернутися до органів внутрішніх справ та заповнити заяву,
передбачену зазначеним вище Порядком, посадова особа органу ДПІ не мала
можливості надати їй довідку форми ВЗ, а орган внутрішніх справ без даних
документів на має можливості зробити відмітку у паспорті особи, що
відмовляється від ідентифікаційного номеру. Таким чином, позивач сам створив
умови, які перешкоджають йому реалізувати своє право на відмову від
ідентифікаційного номеру, яке ніким не оспорюється, а тому з боку посадової
особи органу ДПІ не вбачається порушень прав позивача.

Спільний Наказ
про затвердження «Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України
щодо ідентифікаційного номеру фізичної особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів» зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.10.2004
р. за № 1345/9944, відповідно до Указу Президента України «Про державну
реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої
влади» від 03.10.1992 р., та він набув
ознак нормативно-правового акту. Затверджений цим наказом Порядок не суперечить
Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів» від 22.12.1994 р., та Постанові Верховної Ради
України від 26.06.1992 р. № 2503 «Про
затвердження Положень про паспорт громадянина України та свідоцтво про
народження», а лише встановлює процедуру внесення такої відмітки до паспорту
особи, оскільки, відповідно до п. 6 Положення про паспорт громадянина України,
вносити до паспорту записи, що не передбачені цим Положенням або іншими
законодавчими актами України, забороняється.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що орган державної податкової служби діяв на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Підстави для задоволення позовної заяви відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 71, 86, 94, 122, 128,
160-162, 167, 186, 254 КАС України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

У
задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до державної податкової інспекції
у Ленінському районі м. Дніпропетровська, Державної податкової адміністрації
України про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні
дії відмовити повністю.

На
постанову протягом десяти днів з дня її складення у повному обсязі до
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський
окружний адміністративний суд може бути подано заяву про її апеляційне
оскарження, а протягом двадцяти днів після подання заяви - апеляційна скарга на
постанову суду.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, у разі її подання протягом десяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, а у разі її
подання - після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили
після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

В
повному обсязі постанова суду викладена 06.10.2008.

Головуючий суддя
С.В.Чабаненко

Судді В.В.Чорна

Р.А.Барановський

Згідно з оригіналом

Суддя С.В.Чабаненко