Справа № 22-а-13221/08
Суддя: Шаптала Н.К.
Дата ухвалення: 2008-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

у 1-ій інст.: Кульбаков І.В.
Суддя-доповідач:
донецький апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3
грудня 2008 рік місто Донецьк

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

Головуючого судді: Шаптала Н.К.

суддів апеляційного
суду: Міронової
Г.М., Арабей Т.Г.

при секретарі судового засідання: Крючковій
К.М.

З участю сторін: позивача
ОСОБА_1., представник відповідача до суду не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи сторони були повідомлені належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу

Управління
праці та соціального захисту населення Гірницької районної адміністрації
Макіївської міської Ради Донецької області

на постанову

Гірницького районного суду міста Макіївки Донецької
області

від

25
вересня 2008 року

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення Гірницької районної адміністрації Макіївської міської Ради
Донецької області

про

Визнання неправомірною відмови у виплаті
компенсації на оздоровлення та стягнення недоотриманої суми на оздоровлення;

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Гірницького районного суду міста Макіївки Донецької області від 25 вересня 2008
року дії Управління праці та соціального захисту населення Гірницької районної
адміністрації Макіївської міської Ради Донецької області щодо відмови у виплаті
ОСОБА_1. недоотриманої суми компенсації на оздоровлення за 2004 та 2005 роки,
відповідно до норм ст. 48 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - були визнані неправомірними та з Управління праці та
соціального захисту населення Гірницької районної адміністрації Макіївської
міської Ради Донецької області на користь ОСОБА_1. стягнуто недоотриману суму
щорічної допомоги на оздоровлення за 2004 та 2005 роки у розмірі 2164 грн. 50
коп.

Відповідач
не погодився з даною постановою суду та
подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та винести нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1. відмовити в повному обсязі, мотивуючи тим, що всі виплати позивачу
були зроблені відповідно до норм діючого законодавства, а саме, Постанов
Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, позивача,
перевіривши матеріалами справи за апеляційною скаргою, вважає, що апеляційна
скарга відповідача задоволенню
не підлягає, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

До
такого висновку колегія прийшла з огляду на наступне:

Суд 1-ї інстанції вірно встановив обставини справи і
прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1. є учасником ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи, та має статус громадянина постраждалого від
ліквідації Чорнобильської катастрофи, якому встановлена 3 група інвалідності, і
йому відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 року
підлягають сплаті одноразові щорічні компенсації на оздоровлення у розмірі
чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати, встановленої на момент її
виплати.

Колегія вважає, що суд першої інстанції вірно виходив саме з вимог Закону, який має
вищу юридичну силу відносно постанов Кабінету Міністрів України, якими, в свою
чергу, керувався відповідач, сплачуючи позивачу допомогу у зменшених розмірах.

Колегія
суддів, приймає до уваги норми ст.ст. 46, 48 Конституції України, відповідно до
яких, громадяни України мають право на достатній життєвий рівень та соціальний
захист, що включає в себе і право громадянина на пенсійне забезпечення в
старості. Більш того, пенсії та інші
соціальні виплати та допомоги мають
забезпечувати рівень життя громадянина не нижчий від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Крім того, Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії» (далі ЗУ №2017 від
05.10.2000р.), визначаються правові засади формування та застосування державних
соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених
Конституцією України та законами України - основних соціальних гарантій.

Статтею 17
ЗУ №2017 основні державні
соціальні гарантії встановлюються
Законами України, з метою забезпечення конституційних прав громадян на
достатній життєвий рівень - до таких гарантій віднесено і мінімальний розмір пенсії за віком та
мінімальний розмір заробітної плати, - які не можуть бути меншими від
прожиткового мінімуму встановленого законом.

Враховуючи наведене, колегія погоджується з
рішенням суду першої інстанції, щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1. та
стягнення з відповідача на його користь недоотриману суму щорічної допомоги
на оздоровлення за 2004 та 2005 роки у розмірі 2164 грн. 50 коп., та вважає, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не
підлягає, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.
195, п.1 ч.1 ст. 199, 200, 205, 206 КАС України, колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Гірницької районної адміністрації
Макіївської міської Ради Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову
Гірницького
районного суду міста Макіївки Донецької області від 25 вересня 2008 року, якою
дії Управління праці та соціального захисту населення Гірницької районної
адміністрації Макіївської міської Ради Донецької області щодо відмови у виплаті
ОСОБА_1 недоотриманої суми компенсації на оздоровлення за 2004 та 2005 роки,
відповідно до норм ст. 48 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - були визнані неправомірними та з Управління праці та
соціального захисту населення Гірницької районної адміністрації Макіївської
міської Ради Донецької області на користь ОСОБА_1. було стягнуто недоотриману
суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2004 та 2005 роки у розмірі 2164 грн.
50 коп. - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в
разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

Колегія суддів: