Справа № 22-а-6765/08
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2008-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД_____
1-й інстанції Костюк С.В.
Справа № 22а-6765/08
суд Волинської обл.
Ряд. стат.звіту №36
Справа
№02/87-2А
Доповідач: В.З. Улицький
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2008 року
м. Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого:
Улицького В.З.

суддів:
Багрія В.М., Обрізко І.М.

секретаря:
Неміш О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову
господарського суду Волинської області від 08.02.2008р. у справі за позовом
ОСОБА_1 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції, третя особа -
Державне казначейство м.Луцька про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,
-

встановила:

У жовтні 2007 року ПП ОСОБА_1 звернулася з позовом до Луцької ОДПІ про
визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від
26.07.2006 року та зобов'язання надання висновку органу державного
казначейства.

Позивач свої позовні вимоги мотивував тим,
що 26.07.2006 року заступником начальника Луцької ОДПІ на підставі акту «Про
результати документальної невиїзної перевірки податкової декларації з податку
на додану вартість» від 21.07.2006 року №00073 було прийняте податкове
повідомлення-рішення №/0 про зменшення бюджетного відшкодування з ПДВ
на суму 1 024 678 грн. При цьому перевіркою встановлено, що позивачем було
порушено п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7. Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 року №168/97-ВР, зокрема завищено заявлену суму
бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 1 024 678 грн.

Вважаючи вищезазначене податкове
повідомлення-рішення прийняте
відповідачем незаконним, позивач звернувся до суду.

Постановою господарського суду Волинської
області від 08.02.2008 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду оскаржив представник ОСОБА_1 -
ОСОБА_2. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнятою з порушенням
норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що
мають значення для справи та підлягає скасуванню з підстав викладених у
апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Судом
встановлено, що 21.07.2006р.
Луцькою ОДПІ проведена документальна невиїзна (камеральна) перевірка податкової декларації з податку на
додану вартість за березень 2006 року СПД ОСОБА_1,
по результатах якої складено акт № 00073, який підписано підприємцем ОСОБА_1
без заперечень. Перевіркою встановлено порушення п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону
України „Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР від 03.04.1997р. із
змінами та доповненнями, завищено заявлену
суму бюджетного відшкодування на 1
024 678 грн.

На підставі акту перевірки 26.07.2006р. прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0, яким підприємцю ОСОБА_1 зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану
вартість на 1 024 678 грн.

Як вбачається з матеріалів податкової перевірки від
07.12.2007р., проведеної згідно ухвали суду від
25.10.2005р. (а.с.90-97) та від 28.01.2008р., проведеної
на виконання Постанови ст.. слідчого відділу У СБУ у Волинській області
Грицюка Д.І. (а.с. 183-2003) підприємцем ОСОБА_1 було завищено заявлену суму
бюджетного відшкодування на рахунок платника за березень 2006 року в розмірі 1024678грн. (на дану суму податковим
повідомленням-рішенням від 26.07.2006р. зменшено бюджетне відшкодування).

Дана сума включає податковий кредит в розмірі
1000017,67грн. за січень 2006 року по податковій накладній № 1601/1
від 16.01.2006р. на суму 6000106грн. від ТзОВ
„Провід-Кабель" на придбання технологічної установки для термокаталітичного
крекінгу мазуту.

Відповідно до
підпункту3.1.1 ст.З, пунктів 7.1, 7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997р. №
168-97ВР із змінами та доповненнями
(надалі Закон № 168-97) об'єктом оподаткування цим податком є операції платників податків з продажу товарів
(робіт, послуг) на митній території України;
продаж товарів (робіт, послуг) здійснюються за договірними (контрактними)
цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість; особа-продавець, яка зареєстрована як платник
податку на додану вартість, зобов'язана
на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг) нарахувати
покупцю податок на додану вартість, скласти і видати йому податкову накладну, яка є підставою для віднесення вказаної
в ній суми податку на додану вартість
до податкового кредиту.

Згідно з пп. 7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону податкова накладна складається у
момент виникнення податкового зобов'язання продавця у двох примірниках, є
звітним та одночасно розрахунковим
документом.

Згідно пп.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону № 168-97 право на
нарахування податку та

складання податкових накладних
надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому ст.9 цього
Закону і п.2 Порядку заповнення податкової накладної, затв.
наказом ДПА України № 165 від 30.05.1997р., зареєстр. в Мін'юсті України
23.06.1997р. за № 2332037 із змінами та доповненнями «Податкову накладну
складає особа, яка зареєстрована платник податку в податковому органі і
якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника
податку на додану вартість».

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР податковий кредит
складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів
(робіт, послу), вартість яких відноситься до складу валових витрат
виробництва (обігу) та основних доходів чи нематеріальних активів, що
підлягають амортизації.

Підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 цього ж Закону визначено, що датою виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитових дебетових карток або комерційних чеків;
або дата отримання податкової накладної,
що засвідчує факт придбання платником податку товарів.

Таким чином, відповідно до пп.7.2.1 п.7.2, пп.7.4.1
та пп.7.4.5 п.7.4. лт п.7.5 ст.7 Закону № 168-97 для включення сум
податку на додану вартість до податкового
кредиту потрібні такі підстави, як здійснення операції з придбання товарів (робіт, послуг),
наявність належним чином оформленої податкової накладної, виданої платником податку на додану вартість та сплата
платником податку у звітному періоді
відповідних сум податку до Державного бюджету України.

Між тим, аналізуючи представлені по справі докази, суд вважає, що зазначені в договорах купівлі-продажу суб'єкти
підприємницької діяльності в період з 20.12.2005р. по 16.01.2006р. з
метою надання видимості господарським операціям
займались лише оформленням документів, переслідуючи при цьому єдину мету незаконно відшкодувати кошти з бюджету
в складі податкового кредиту.

Таким чином, суд приходить переконливого висновку про безтоварність договору купівлі-продажу від 16.01.2006р. №
1601-1 між ТзОВ «Провід-Кабель» та ПП
ОСОБА_1

Даний висновок підтверджується також
повідомленнями «Волиньстандартметрологія» згідно якого в Україні
відсутня інформація щодо товару
«Технологічна установка для термокаталітичного крекінгу мазуту» та Львівської
філії ВАТ «Укрнафтохімпроект», з якого слідує, що технологічна установка для
термокаталітичного крекінгу мазуту в номенклатурі комплекти: обладнання в Україні не випускається.

Законом № 16 97/ВР встановлений прямий
зв'язок між сплатою, надходженням до бюджету податку на додану вартість та відшкодуванням такого податку. При цьому зазначені етапи нерозривно пов'язані між собою:
сплата податку, а потім включення відповідних сум до податкового кредиту
з податку на додану вартість та відшкодування
податку на додану вартість за рахунок коштів, що були сплачені у вигляді податку.

За змістом Закону № 168-97 право покупця на включення до податкового кредиту та відшкодування виникає лише при
фактичній надмірній сплаті ПДВ, а не з самого факту існування
зобов'язання по сплаті ПДВ в ціні товару.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем заявлено до
відшкодування з бюджету в сумі податкового
кредиту ПДВ в розмірі 1000017,67грн. по податковій накладній № 27 від
16.01.207р., виписаній ТзОВ „Провід-Кабель" по договору №1601-1 від
16.01.2007р. на товар - технологічна установка для термокаталітичного крекінгу мазуту.

Між тим, згідно податкової декларації по ПДВ за 2006 рік ТзОВ „Провід-Кабель" до ДПІ у Печерському районі м. Києва
та облікової картки платника по податку на додану вартість податкові
зобов'язання по ПДВ відсутні.

Таким чином
доводи апеляційної скарги є безпідставними і необгрунтованими, не спростовують
зібраних по справі доказів та висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову господарського суду Волинської області від
08.02.2008р.- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу протягом одного місяця може бути
подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
В. Улицький

Судді:
В. Багрій

І.
Обрізко