Справа № 2а-3227/08
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2008-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Категорія статобліку-67

Справа № 2а-3227/08

11 листопада 2008 року м.
Дніпропетровськ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Шлай А.В.,

при секретарі Черненко А.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представників

відповідача
ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення
Дніпропетровської обласної державної адміністрації, третя особа - Центр по
нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю
призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Головного управління
праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної
адміністрації про визнання протиправними дій, стягнення суми, -

в с т а н
о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними
дії Головного управління праці та соціального захисту населення
Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо виплати йому у
2005-2007 роках разової грошової допомоги у розмірі, меншому, ніж передбачено
ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», стягнути з відповідача заборгованість в сумі 4725 грн. 30 коп.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, просив їх задовольнити та зазначив, що відповідач, обмеживши
виплату разової грошової допомоги, порушив його конституційні права. 30.11.2007
року він звернувся із заявою про проведення доплати одноразової допомоги, однак
листом від 04.12.2007 року відповідач йому відмовив у здійсненній перерахунку.

У судовому засіданні представник
відповідача позов не визнав та зазначив,
позивач пропустив строк для звернення до адміністративного суду за захистом
своїх прав, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Окрім того,
відповідач, здійснюючи виплати відповідачу, діяв в порядку, передбаченому
постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2004 року № 177 «Про
забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та
Законом про Державний бюджет України. Виплати здійснювались з урахуванням
фінансових можливостей Державного бюджету. Головне управління праці та соціального захисту населення
проводить виплати відповідно до лімітної довідки та паспорту бюджетної програми
про бюджетні асигнування, які видає Міністерство праці та соціальної політики
України. За наведених обставин у позові має бути відмовлено.

Представник третьої особи пояснив суду, що у задоволенні позову має бути
відмовлено з підстав пропуску позивачем строку на звернення до
адміністративного суду. Центр по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню
контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових
допомог утворений, підпорядкований та виконує розпорядження Головного
управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної
державної адміністрації, тому рішення суду по справі ніяк не може вплинути на
права та обов'язки Центру.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані сторонами докази
встановив, що відповідач є ветераном війни - учасником бойових дій, має право
на пільги, встановлені законодавством України, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_1, виданим ІНФОРМАЦІЯ_1 безтерміново. Згідно з положеннями частини
5 статті 12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам
бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком. Статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» встановлено, що виплату разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах, передбаченими статтями 12-16 цього Закону,
здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення
зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок
отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є
пенсіонерами, - за їх місцем проживання чи одержання грошового утримання.

Судом встановлено, не оспорено відповідачем, що позивачу були здійснені
виплати у наступних розмірах: у травні 2005 року - 250 грн., у травні 2006
року - 250 грн., у травні 2007 року -
280 грн.

Статтею 22 Конституції України закріплено,
що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не
допускається звуження змісту або обсягу існуючих прав і свобод. Крім того,
відповідно до статті 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей,
встановлені законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не
можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів
державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і
пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Таким чином, виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги необхідно
здійснювати у розмірі, визначеному ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» без обмежень, встановлених Законами
України «Про Державний бюджет України».

Суд не погоджується з доводами відповідача
щодо неможливості здійснення виплат у розмірах, передбачених ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв'язку
з відсутністю бюджетного фінансування, оскільки відсутність коштів на виплату
грошової допомоги не позбавляє ветерана права на таку допомогу, а Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» не
передбачено обмеження зазначених виплат наявністю певних коштів чи
фінансування.

Законом України № 1058 від 09.07.03 р.
встановлювався розмір мінімальної пенсії за віком у 2005 році з 12.01.05 по
31.12.05 - 332 грн., у 2006 році з 01.04.06 по 30.09.06 - 359 грн.

Статтею 62 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року № 489, що набрав чинності з 1
січня 2007 року, був затверджений
прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня 2007
року - 380 грн., з 1 квітня 2007 року - 387 грн., з 1 жовтня 2007 року - 395
грн. зазначена стаття була змінена Законом України від 15.03.2007 року № 749 та
існувала в новій редакції з 28.03.2007 року, якою прожитковий мінімум для особи,
яка втратила працездатність визначений з 1 січня - 380 грн., з 1 квітня - 406 грн., з 1 жовтня
- 411 грн. При цьому, зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено, що
для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до частини 1 ст.
28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1
квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які
втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті,
збільшений на 1 відсоток відповідно : 410 грн. 06 коп. та 415 грн. 11 коп.

Таким чином, у 2005 році позивачу повинні
були здійснені виплати у розмірі 1660 грн., у 2006 році - 1759 грн., у 2007
році - 2050,30 грн.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача недоотриманої допомоги
суд виходить з того, що виплата грошової допомоги, передбаченої стст.12-16
Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
здійснюється органами праці та соціального захисту населення, як це передбачено
ст. 17-1 Закону.

Позивач фактично оспорює правильність застосування відповідачем розміру на
підставі постанови Кабінету Міністрів України, а не на підставі ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Визначаючи дії відповідача незаконними, суд зобов'язує його вчинити дії,
спрямовані на поновлення прав позивача, як особи, яка має право на зазначені
вище пільги та виплати. Перевірка правильності нарахування (тобто проведення
розрахунку) соціальної виплати не є предметом судового розгляду в цій справі.

Разом з тим, суд виходить з положень,
закріплених у ст. 99 КАС України щодо річного строку на звернення до
адміністративного суду і вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за
2007 рік.

Як пояснив у судовому засіданні позивач,
він дізнався про порушення своїх прав лише у 2008 році. Однак, з матеріалів
справи вбачається, що із заяво про здійснення перерахунку він звернувся до
відповідача у листопаді 2007 року. Суд вважає, що позивач, отримуючи грошову
допомогу у 2005, 2006 роках мав змогу звернутись до відповідача за
роз'ясненнями порядку визначення розміру цієї допомоги. Окрім того,
нормативно-правові акти, якими керувався відповідач, а саме - постанови
Кабінету Міністрів України, оприлюднені у встановленому законом порядку і є
загальнодоступними, тому у задоволенні позову щодо зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок за 2005,2006 роки має бути відмовлено у зв'язку з
пропуском ним строку на звернення до адміністративного суду.

На підставі ст.ст.8, 22 Конституції України,
ст. 12, 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 99, 100, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного
управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної
державної адміністрації по виплаті ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги
до 5 травня, як ветерану війни - учаснику бойових у розмірі, меншому, ніж передбачено ст.12
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов'язати Головне управління праці та
соціального захисту населення у Дніпропетровській області здійснити перерахунок
та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по щорічній разовій грошовій допомозі до 5
травня за 2007 рік у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, передбаченому
ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» з урахуванням отриманої ним разової
грошової допомоги відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік».

У задоволенні решти позову - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подачі протягом
десяти днів заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом
двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку, встановленому ч.5 ст. 186 КАС
України без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова складена у повному обсязі 16
листопада 2008 року.

Суддя А.В. Шлай