Справа № 22-а-5226/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Коровніченко
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

16 травня
2008 року справа
№ 22-а-5226/08

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого

Геращенка І.В.

суддів: при секретарі за участю

Арабей Т.Г., Малашкевич
С.А. Танцюрі Н.С. сторони не
з'явились

розглянувши у відкритому
апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління
праці та соціального захисту населення Жданівської міської
ради

на постанову

Жданівського міського суду
Донецької області

від

13 березня 2008 року

у адміністративній справі

№ 2-а-55/2008 р.

за позовом

ОСОБА_1

до за участю
третьої особи

Управління праці та соціального захисту населення Жданівської міської ради Головного
управління Державного казначейства України
в Донецькій області

про

визнання відмови в
виплаті разової допомоги
неправомірною та стягнення
одноразової грошової допомоги;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до
Жданівського міського суду Донецької
області з адміністративним позовом до Управління праці та соціального
захисту населення Жданівмької міської
ради Донецької області про
визнання відмови в
виплаті разової допомоги неправомірною та
стягнення одноразової грошової
допомоги до 5 травня у розмірі
трьох мінімальних пенсій за
віком, як учаснику війни за 2007 рік.

Постановою Жданівського
міського суду Донецької області
від 13.03.2008р. позовні вимоги ОСОБА_1
були задоволені в повному
обсязі. Стягнуто з управління праці та соціального захисту населення
Жданівської міської ради
області на користь ОСОБА_1 1163
грн. за 2007 рік за рахунок
коштів державного бюджету.

13.03.2008р. Управлінням праці та соціального захисту населення
Жданівської міської ради Донецької області подана апеляційна скарга, в якій
апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу
в задоволенні його позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова суду першої інстанції прийнята
з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, питання
щодо визначення розміру
мінімальної пенсії за віком
для призначення допомоги
чинним законодавством не
врегульовано. Управлінням праці та соціального захисту населення
Жданівської міської ради Донецької області
проводило виплати разової
грошової допомоги згідно
з Постановою Кабінету
Міністрів України № 177
від 18.02.2004 року
в розмірах, встановлених
Законом України «Про Державний
бюджет на 2007
рік». Відповідач зазначає, що УПСЗН
має право брати на себе бюджетні зобов'язання лише в межах затверджених на основі
бюджетного розпису цільових бюджетних асигнувань, тому управління є неналежним
відповідачем, так як не може нести відповідальність за зобов'язання держави.

Позивач до судового засідання не з'явився. Про місце та
час слухання справи повідомлявся належним чином. Направив до суду телеграму в
якій просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача до судового засідання не
з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надав суду заяву у якій просив розглянути апеляційну
скаргу без його участі, також у заяві зазначив, що доводи апеляційної скарги
підтримує.

Представник третьої особи до судового засідання не
з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав
суду заяву у якій просив розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має право
на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни
і відповідач сплатив йому
одноразову грошову допомогу до 5 травня
у 2007 році - 55 грн.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а
судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 Кодексу адміністративного
судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

З
матеріалів справи вбачається, що позивач
є ветеран війни - учасник
війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданого
в січні
2002 року (а.с.4).

Відповідачем позивачу було фактично сплачено одноразову
грошову допомогу передбачену спеціальним Законом № 3551-ХІІ до 5 травня у 2007
році-55грн..

Правовий
статус учасників війни, визначає Закон
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22
жовтня 1993 року № 3551-12. Розділом ІІІ цього Закону визначені пільги
учасникам війни та гарантії їх соціального захисту, стаття 14 якого передбачає пільги учасникам війни та особам, прирівняним до них.

Відповідно
до ч. 5 ст. 14 зазначеного Закону встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам
війни виплачується разова грошова
допомога у розмірі трьох мінімальних
пенсій за віком.

Фінансування
витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, відповідно до статті 17
здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, а виплата
разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16
цього Закону, відповідно до статті 17-1 даного Закону здійснюють органи праці
та соціального захисту населення, внаслідок чого колегія суддів не приймає
посилання скаржника на те, що з Управління здійснюється безпідставне стягнення
грошових коштів.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, при прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до принципу верховенства права та
законності-суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права,
відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і спрямованість держави. Крім того, як
роз'яснено постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року
«Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,- судам
необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи
іншого органу (акти Президента, Постанови Верховної ради України, Постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів України), підлягають оцінці на відповідність
як Конституції України так і закону.

Рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані
такими, що не відповідають частинам 2 і 3 ст. 22 Конституції України, положення ст. 29 Закону України «Про державний бюджет
України на 2007р.» відповідно в частині зменшення розмірів виплат
учасникам війни в порівнянні з тими, які
встановлені Законом про ветеранів.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
погоджує висновок суду першої інстанції
щодо стягнення з Управління одноразової щорічної допомоги за 2007 рік.

Апеляційний
розгляд справи здійснений, виходячи з зазначених норм, з урахуванням Рішення
Європейського Суду з прав людини «Кечко проти України», а саме з врахуванням
зауважень Суду, якими визначено, що в межах свободи дій держави визначати, які
надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може
вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні
зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату
певних надбавок і дотримано всі вимоги необхідні для цього, органи державної
влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є
чинними.

Колегія
суддів не приймає посилання скаржника на відсутність порядку сплати щорічної
допомоги за 2007 рік
у зв'язку із прийняттям Конституційним Судом України рішень з огляду на
те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в
незалежності від надходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги.

Стосовно
розрахунку розміру допомоги колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції
розрахунок здійснений, виходячи з норм діючого законодавства, посилання на яке
викладене в мотивувальній частині постанови суду першої інстанції, враховуючи
норми, які діяли на час виплат допомоги, відповідно у 2007
році.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції
постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись
ч. 3 ст. 24, ст.ст. 160, 167, 184 ч.1, 195, 196, п.1 ст. 198, 200, ч.1 ст. 205,
ст.ст. 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Жданівської міської ради Донецької області на постанову Жданівського
міського суду Донецької
області від 13
березня 2008 року у справі №
2-а-55/08 - залишити без задоволення.

Постанову
Жданівського міського суду Донецької області від 13 березня 2008 року у справі № 2-а-55/08 -
залишити без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді