Справа № 22-а-3611/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 жовтня 2008
року
м.
Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді - доповідача
- Олендера
І.Я.,

суддів -
Пліша М.А, Заверухи О.Б.,

при секретарі
судового засідання - Соколовській
А.С.,

з участю сторін:

від позивача -
ОСОБА_1. - представник,

від відповідача
- ОСОБА_2. - представник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові
адміністративну справу

за апеляційною скаргою - Приватного
підприємця ОСОБА_3

на постанову господарського суду Хмельницької області від
19 листопада 2007 року по справі № 20/1959-А

за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в
Славутському районі та м. Славута

до Приватного підприємця ОСОБА_3

про стягнення 233, 82 грн. заборгованості, -

В С Т А Н О В И
Л А :

19
листопада 2007 року господарським судом Хмельницької області прийнято постанову по справі № 20/1959-А за адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в Славутському районі та м. Славута до приватного
підприємця ОСОБА_3 про стягнення 233, 82 грн. заборгованості, якою позовні вимоги задоволено та стягнено з Приватного
підприємця ОСОБА_3 на користь управління Пенсійного фонду України Славутському
районі та м. Славута заборгованість в сумі 233, 82 грн.

Прийняту
постанову суд першої інстанції мотивував тим, що доказів,
які б спростовували
доводи позивача, відповідач на день розгляду справи по суті суду не надав. Тому
суд вважає, що позивач
обґрунтовано просить стягнути з відповідача заборгованість перед Пенсійним
фондом України
(фіксований розмір страхового внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування) в сумі
233,82 грн.

Вказану
постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач - приватний підприємець
Гапонюк Наталія Сергіївна, яка в поданій апеляційній скарзі покликається на те,
що така постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, в
зв'язку з чим просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позову.

Як на доводи в своїй апеляційній скарзі
апелянт покликається на те, що суд першої інстанції порушено вимоги ч. 5 ст. 9
КАС України, ст. 10, ч.4 ст. 11, ст. 143, 159 КАС України, а також на те, що
суд першої інстанції помилково зробив висновок про сплату фіксованого розміру
страхових внесків за перший квартал 2005р., оскільки такий зроблений на підставі
Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет
України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів України» від
25.03.2005р. №2505, який набрав чинності з 31.03.2005р. Зазначає, що акт про
розрахунок належних до сплати сум фіксованого розміру страхового внеску з
урахуванням частини єдиного податку не підписував і не погоджувався з його
змістом.

Представник
апелянта в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просить
таку задовольнити.

Представник позивача
- управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому в судовому засіданні
просить відмовити в задоволені вимог апеляційної скарги з тих підстав, що судом
правильно встановлено обставини справи з врахуванням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів
приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних мотивів.

Розглядаючи
спір та приймаючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції підставно
і обґрунтовано виходив із вимог ст.ст.15, 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з п.п.9.3.2 п.9.3 ст.9
Інструкції Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України затвердженої постановою правління ПФУ 19.12.2003 року
за № 21-1 зареєстрованою в Мінюсті України 16.01.2004 року № 128/2004 та з
врахуванням предмету спору дійшов до правильного висновку про підставність
вимог, щодо стягнення суми заборгованості.

Судом першої інстанції було безспірно встановлено, що відповідач відповідно до
Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємцяОСОБА_3.,
зареєстрована, як суб'єкт підприємницької діяльності та перебуває на особливому
способі оподаткування, є платником страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, згідно ст.15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. (із змінами
та доповненнями)(а.с.5,8).

Згідно ч.8
Прикінцевих положень вказаного Закону фізичні особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту), та члени сімей
зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих
актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в
порядку, визначеному цим Законом у фіксованому розмірі.

Платник
страхових внесків зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати у
встановлені строки та в повному обсязі страхові внески, згідно ч.6 ст.17 цього
ж Закону.

Страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий
звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення
цього періоду.

На виконання п.4
ст.8 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003р., абз.8 п.8 ст.45 Закону України «Про
державний бюджет України на 2005 рік» від 23.12.2004р., п.2 ст.48, п.4
Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про
державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів
України» від 25.03.2005р. та Закону України «Про вирішення питання щодо
заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі
умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом
Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду
соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - 1 кварталу
2005 року», на підставі даних ДПІ у Славутському районі Хмельницької області,
управлінням Пенсійного фонду України в Славутському районі та м.Славута
Хмельницької області проведено розрахунок належних до сплати сум фіксованого
розміру страхового внеску з урахуванням частини єдиного податку, відповідно до
якого складено акт «Про розрахунок належних до сплати сум фіксованого розміру
страхового внеску з урахуванням частини єдиного податку» та проведено позивачу
донарахування сум несплачених страхових внесків до фіксованого розміру за
період з 01.01.2005р. по 30.03.2005 р. на загальну суму 236,52 грн., а з
урахуванням уточнення - 233,82 грн.

Згідно ч.4 ст.18
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від
09.07.2003р., передбачено, що страхові внески не включаються до складу
податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування.

Колегія суддів
погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки за 1 квартал
2005 року Державним казначейством України не проведено перерозподіл коштів,
сплачених фізичними особами - підприємця в складі єдиного чи фіксованого
податку та усі кошти надійшли до місцевого бюджету, тому підставно з позивача
підлягає достягненню сума страхових внесків, виходячи із розрахунку зазначеного
в запереченнях на позов та даних податкового органу.

Враховуючи, що відповідно до ст.106
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,
передбачено, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому
числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з врахуванням пені та
застосуванням фінансових санкцій, відповідачем правомірно прийнято вимогу про
сплату недоїмки.

З
огляду на вказане, колегія суддів приходить до переконання, що управління
Пенсійного фонду України у Славутському районі Хмельницької області, як суб'єкт
владних повноважень, приймаючи вимогу про сплату фіксованого страхового внеску за 1
квартал 2005 року, діяло правомірно, а
тому суд правильно прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Таким
чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне
рішення з дотриманням норм матеріального права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, відповідає
вимогам ст.ст.2,10,11,71,72,138,143,159,161-163 КАС України, доводи апеляційної
скарги її не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої
інстанції не має.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А
:

Апеляційну
скаргу Суб'єкту підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову
господарського суду Хмельницької області від 19 листопада 2007 року по справі №
20/1959-А за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в
Славутському районі та м. Славута до Суб'єкту підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_3 про стягнення 233, 82 грн. заборгованості, - без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно після проголошення.

На
ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після
проголошення, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160
КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :
І.Я.Олендер

Судді:
М.А.Пліш

О.Б.Заверуха