Справа № 22-а-8508/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2008 року
м. Львів

Колегія
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді -
доповідача -
Олендера І.Я.,

суддів
-
Заверухи О.Б., Пліша М.А.

при
секретарі судового засідання - Бацику О.Р.,

за
участю осіб:

від
позивача - ОСОБА_1,

від
відповідача - не явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну справу

за
апеляційною скаргою - ОСОБА_1

на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 21 березня 2008 року по
справі № 2-а-202/08

за
адміністративним позовом ОСОБА_1

до Рудненської селищної ради
Залізничного району м.Львова,

про визнання неправомірним рішення про відмову в наданні земельної ділянки,
зобов'язання вчинити дії - задовольнити заяву про відведення земельної ділянки
для індивідуального будівництва житлового будинку, -

в с т а
н о в и л а :

В
березні 2007 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Рудненської
селищної ради Залізничного району
м.Львова про визнання неправомірним рішення про відмову в наданні земельної
ділянки, зобов'язання вчинити дії - задовольнити заяву про відведення земельної
ділянки для індивідуального будівництва житлового будинку.

21
березня 2008 року Залізничним районним судом м.Львова було прийнято постанову
по справі № 2-а-202/08 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рудненської
селищної ради Залізничного району
м.Львова про визнання неправомірним
рішення про відмову в наданні земельної ділянки, зобов'язання вчинити дії - задовольнити
заяву про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва
житлового будинку, якою в позові було відмовлено.

Прийняту
постанову суд першої інстанції мотивував тим, що оскільки згідно розпорядження
відповідача припинено розгляд питань та прийняття рішень про надання згоди по
відводу земельних ділянок під індивідуальну забудову у кварталі в районі
кільцевої дороги, і оскільки на території селищної ради відсутні вільні
земельні ділянки, то відмова у розгляді заяви позивача про виділення йому
земельної ділянки під індивідуальну забудову є правомірною. Крім того оскільки
виділення земельних ділянок під індивідуальну забудову є виключною компетенцією
селищної ради і вирішується на сесії такої, то не має підстав для задоволення
вимог і щодо виділення позивачу земельної ділянки.

Вказану
постанову в апеляційному порядку оскаржив
позивач ОСОБА_1, який в поданій апеляційній скарзі покликається на те,
що така прийнята за неповного з'ясування судом першої інстанції обставин
справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права, тому просить
таку скасувати та прийняти нову якою задовольнити позовні вимоги.

Як
на доводи в своїй апеляційній скарзі позивач вказує, що суд помилково
покликається на рішення ради про припинення розгляду питань та прийняття рішень
про надання згоди по відводу ділянок під індивідуальну забудову у кварталі в
районі кільцевої дороги, оскільки такого в природі не має, він як позивач крім
того не просив розглянути питання про виділення йому земельної ділянки у
вказаному судом місці, суд абсолютно необґрунтовано покликається на відсутність
вільних земельних ділянок на території селищної ради та не врахував, що
селищний голова не може одноособово вирішувати питання пов'язані з виділенням
земельних ділянок, крім того відповідач невиправдано довго не розглядає його
звернення по суті.

Апелянт
в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просить таку
задовольнити.

Представник
відповідача в судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений
про час, дату та місце апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4 ст.196 КАС
України такий проведено у його відсутності.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів
апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вбачає підстави для її часткового задоволення.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Під час розгляду даної справи в суді першої інстанції
відповідач, який заперечував проти доводів позивача, всупереч вимог вище
вказаної норми Кодексу адміністартивного судочинства України не представив суду
доказів, що ним належним чином було виконані вимоги Закону України „Про
звернення громадян ”, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,
Земельного Кодексу України, щодо розгляду заяви позивача.

Так, як вбачається з покликань позивача, і про це свідчать
матеріали справи, він 08.06.2006 року звернувся до відповідача Рудненської
селищної ради Залізничного району м.Львова з письмовою заявою в якій просив
виділити йому земельну ділянку для будівництва житлового будинку (а.с.7).

Відповідно до вимог п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» виключною
компетенцією селищних рад є вирішення питань регулювання земельних відносин.

Однак, всупереч вказаної вимоги Закону, селищний голова
згідно листа від 08.02.2007 року № 39 (а.с.8) фактично відмовив позивачу в
розгляді його заяви посуті, чим фактично перевищив свою компетенцію, та при
цьому покликався на своє ж розпорядження № 13 від 24.05.2005 року «Про
вирішення проблемних питань реалізації генплану забудов смт.Рудно» (а.с.9), яке
не було затверджене на сесії Рудненської селищної ради, а тому суд першої
інстанці на думку колегії суддів не мав правових підстав покликатись на нього,
як на рішення сесії відповідної селищної ради.

При цьому також суд першої інстанції покликався на
відсутноість на території Рудненської селищної ради вільних земельних ділянок,
однак доказів цього відповідачем суду представлено не було, а наявна відповідь
на судовий запит (а.с.29) свідчить виключно про неможливість надання інформації
про такі, і з цієї ж відповідді вбачається, що Розпорядження № 13 від
25.04.2005 року на сесійному засіданні не затверджувалось, що вказує на
безпідставність покликання сільського голови на нього, як на відмову у розгляді
звернення позивача.

Суд апеляційної інстанції вважає, що є обгрунтованими доводи
позивача, що відповідачем протягом більш ніж восьми місяців його заява по суті
не розглядалась, в подальшому була розглянута сільським головою, який фактично
неправомірно відмовив позивачу у розгляді його заяви.

Таким чином, колегія суддів вважає,
що відповідачем було порушено вимоги ст.19 Закону України „Про зверенння громадян”,
де зазначено зокрема, що органи місцевого самоврядування, їх керівники та інші
посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані об'єктивно, всебічно і
вчасно перевіряти подані заяви.

При цьому, колегія суддів вважає
обгрунтованими доводи позивача в поданій апеляційній скарзі, що суд першої
інстанції не зясував та не надав належної оцінки діям відповідача, щодо
умисного ухилення від розгляду заяви позивача, безпідставного та
необгрнутваного утримування такої заяви без розгляду протягом тривалого часу, з
огляду на критерії визначені ч.3 ст.2 КАС України.

Такі дії відповідача, на думку
колегії суддів апеляційної інстанції є протиправними, оскільки суперечать
вимогам вище вказаних Зконів,а саме Закону України „Про звернення громадян” та
Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в
Україні», а тому з огляду на вимоги ч.3 ст.2 КАС України є такими, що вчиненні
не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії), вчинені упереджено та недобросовісно, без
дотриманням принципу рівності перед законом, а також не своєчасно, без
дотримання розумного строку.

З огляду на вказане вище, колегія суддів вважає
обгрунтованими доводи апеляційної скарги в цій частині, та вважає, що
відповідача слід зобовязати розглянути заяву позивача про надання йому
земельної ділянки для індивідуального будівництва по суті у відповідності до
чинного законодавства.

Поряд з цим слід зазначити, що
оскільки Рудненською селищною радою Залізничного району м.Львова, до виключної
компетенції якої відненено вирішення питань регулювання земельних відносин,
зокрема вирішення заяви позивача про надання йому земельної ділянки для
індивідуального будівництва, не розглянула по суті заяву позивача, то немає
підстав визнавати протиправним рішення, про відмову в надані земельної діялнки,
якого не має, та позов в частині зобов'язання вчинити дії -
задовольнити заяву про відведення земельної ділянки для індивідуального
будівництва житлового будинку.

Відповідно
до ст.159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України
суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного
вирішення справи.

Враховуючи
вище наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції
ґрунтується на неповно, не об'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, не
відповідає вимогам ст.ст. 2,10,11,71,72,86,138,143,159,161-163 КАС України,
прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи
апеляційної скарги її частково спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207
КАС України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л
а :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову
Залізничного районного суду м.Львова від 21 березня 2008 року по справі №
2-а-202/08 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рудненської селищної
ради Залізничного району м.Львова, про
визнання неправомірним рішення про відмову в наданні земельної ділянки,
зобов'язання вчинити дії - задовольнити заяву про відведення земельної ділянки
для індивідуального будівництва житлового будинку - скасувати та прийняти нову,
якою позов задовольнити частково.

Зобов'язати Рудненську селищну раду Залізничного району м.Львова прийняти рішення
по суті поданої ОСОБА_1 заяви від 08 червня 2006 року.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили негайно після
проголошення.

Постанова
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а у разі прийняття постанови
в порядку ч.3ст.160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення
такої в повному обсязі.

Головуючий
суддя : І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

М.А.Пліш