Справа № 2а-1447/08
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2008-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1447/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня
2008 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого
судді Катаєвої Е.В.

при
секретарі Юзефович Ю.А.

розглянувши в
відкритому судовому засіданні
в місті Одесі
справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до управління ордена червоного прапора
Південного оперативного командування про
визнання неправомірними дій та зобов'язання виплатити грошову компенсацію,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні
2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до штабу
південного оперативного командування, в
якому зазначив, що він проходив
військову службу в штабі Південного оперативного командування, під час проходження служби стояв на речовому
забезпеченні. 15.03.2005 року він був звільнений, йому була нарахована сума компенсації за
речове майно у розмірі 5741, 24 гривень,
яка до теперішнього часу йому не виплачена.

Відповідно
до статті 55 КАС України, суд здійснив
процесуальне правонаступництво та замінив первісного відповідача його
правонаступником управлінням ордена червоного прапора Південного оперативного
командування.

Представник
позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник
відповідача проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що Законом України „Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів" зупинено дію частини 2 статті 9 Закону України
„Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей", якою передбачено одержання
військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість речового майна. Також представник
відповідача посилався на те, що Законом
України „Про державний бюджет" на відповідний рік не передбачалось
виділення коштів на виплату грошових компенсацій за не отримане речове
забезпечення.

Вислухавши
пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши та проаналізувавши надані
сторонами докази, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу
в штабі Південного оперативного командування та згідно з наказом начальника
штабу ордена Червоного Прапора Південного оперативного командування від
15.03.2007р. №56 був виключений зі списків особового складу управління, у зв'язку зі звільненням наказом Міністра
оборони України від 15 лютого 2007 року №190 за пунктом 67 у запас (а.с. 7).

При
проходженні служби на підставі ст. 9
Закону України від 20.12.1991р. №2011- XII „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"
ОСОБА_1 мав право на отримання речового майна,
або грошової компенсації замість нього. При цьому у відповідності до
Закону порядок і розмір речового та матеріального забезпечення
військовослужбовців та компенсація замість речового майна встановлюються
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно
до пунктів 27, 28 Положення „Про речове
забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у
мирний час", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України № 1444 від 28.10.2004 року
військовослужбовці, звільнені з
військової служби у запас або у відставку з правом носіння військової форми
одягу, за бажанням можуть отримати
речове майно, яке

вони не отримали
під час звільнення, або грошову компенсацію
за нього за цінами на день підписання у військовій частині наказу про
звільнення.

Позивачу
надана довідка № 44 від 27.03.2007 року про перелік майна, яке належить видати звільненому у запас на
підставі наказу НШ Під. ОК № 56 від 15.03.2007 року на загальну суму 5 741 грн.
24 коп. (а.с. б).

Але
позивачу не було видане речове майно та не була виплачена компенсація замість
речового майна.

Представник
відповідача не спростовує того факту, що
ним не була виплачена позивачу компенсація замість речового майна у сумі 5 741
грн. 24 коп., що відповідно до п.3 ст. 72
КАС України є встановленою обставиною і не підлягає доказуванню.

Доводи
представника відповідача щодо зупинення дії частини 2 статті 9 Закону України
„Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"
Законом України „Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від
11.03.2000 року не приймаються судом,
оскільки вказаним Законом зупинена дія ч. 2 ст. 9
Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей" лише в частині одержання військовослужбовцями продовольчих
пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість речового майна і не
розповсюджується на осіб звільнених з цієї служби.

Доводи
представника відповідача щодо не передбачення Законом України „Про державний
бюджет" на відповідний рік коштів на оплату компенсації замість речового
майна не прийняті судом до уваги,
оскільки відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини по
справі Качко проти України відсутність коштів щодо бюджетних асигнувань не є
аргументом, і органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність коштів,
як на причину невиконання своїх зобов'язань (п.26 рішення Качко проти
України; див. mutatis mutandis рішення
у справі Бірдов проти Росії, №
59498/00).

З
урахуванням встановленого у судовому засіданні,
суд вважає, що позивач довів суду
ті обставини, на які посилався в
обґрунтуванні позовних вимог і вони підлягають задоволенню.

На
підставі викладеного та статті 9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-XII „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п.11. 27, 28 Положення, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів
України від 28.11.2004 року № 1444 „Про речове забезпечення військовослужбовців
Збройних Сил та інших військових формувань", керуючись
ст. ст. 2, 7, 8,
9, 11, 86,
100, 159-164 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 до управління ордена червоного прапора Південного оперативного
командування про визнання неправомірними дій та зобов'язання виплатити грошову
компенсацію -задовольнити.

Стягнути
з управління ордена червоного прапора Південного оперативного командування на
користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість речового майна у сумі 5 741 грн. 24
коп.

Постанову
може бути оскаржено до Одеського адміністративного апеляційного суду шляхом
подання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а також подання апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.