Справа № 22-а-12207/08
Суддя: Дяченко С.П.
Дата ухвалення: 2008-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий суддя
1 - ї інстанції Лебеденко С.В. справа №
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 листопада 2008 року м. Донецьк

зал судового засідання №3 у
приміщенні суду за адресою: м. Донецьк,
бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Дяченко С.П.,

суддів: Сіваченко І.В.,

Нікуліна О.А.,

при секретарі судового засідання: за
участю позивача

Крючковій
К.М., ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської
районної в м. Донецьку ради

на постанову Пролетарського районного суду м. Донецька

від

29 вересня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-640/08 (суддя Лебеденко С.В.)

за позовом

ОСОБА_1 м. Донецьк

до

Управління праці
та соціального захисту населення Пролетарської районної в м. Донецьку
ради

про

стягнення недоотриманої допомоги на оздоровлення за
2002 - 2007 роки у сумі 8919 грн. 90 коп.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної в м. Донецьку ради про стягнення недоотриманої допомоги на оздоровлення за 2002 -
2007 роки у сумі 8919 грн. 90 коп., мотивуючи тим, що він має статус
громадянина постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
2 групу інвалідності, захворювання пов'язане з виконанням обов'язків військової
служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС. Просив стягнути з відповідача
недоотриманої допомоги на оздоровлення за 2002 - 2007 роки у сумі 8919 грн. 90
коп.

Постановою Пролетарського районного суду м.
Донецька від 29 вересня 2008 року
по справі №2-а-640/08 позовні
вимоги задоволені частково. Стягнуто з Управління праці та соціального
захисту населення Пролетарської районної в м. Донецьку ради суму недоотриманої
допомоги на оздоровлення за 2002, 2003, 2004, 2005, 2007 роки у сумі 6314 грн.
90 коп., за рахунок коштів
Державного бюджету України.

З постановою Пролетарського районного суду м.
Донецька відповідач не
погодився, подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої
інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального
права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

При
апеляційному розгляді позивач просив залишити постанову суду першої інстанції
без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач
у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи
повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін
належним чином повідомлених не є
перешкодою для апеляційного розгляду справи. Просив розглянути апеляційну
скаргу без участі представника
Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної
в м. Донецьку ради.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді -
доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, заперечення на скаргу, встановила наступне.

Позивач віднесений до 1 категорії осіб,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується
посвідченням НОМЕР_1 та є інвалідом 2 групи.

Перебуває на
обліку у відповідача як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції, категорія 1, у зв'язку з чим
користується правами та пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 48
Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачена щорічна допомога на
оздоровлення, зокрема, інвалідам ІІ групи - п'ять мінімальних заробітних
плат, при цьому розмір мінімальної заробітної плати встановлюється на
момент виплати.

Фактично
відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення:

за 2002 рік - в
сумі 26 грн. 70 коп.,

за 2003 рік - в
сумі 26 грн. 70 коп.,

за 2004 рік - в
сумі 26 грн. 70 коп.,

за 2005 рік - в
сумі 120 грн.,

за 2006 рік - в
сумі 120 грн.,

за 2007 рік - в
сумі 120 грн.

Між сторонами
немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції та
апеляційним судом, в апеляційній скарзі вказується на порушення норм матеріального
права.

Як вважає,
Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної в м.
Донецьку ради, при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення треба керуватись
розміром такої допомоги, який встановлений Постановою Кабінету Міністрів
України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а з 2005 року - Постановою
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів
вважає такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою, що підлягає
задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів
державної влади.

Статтею19
Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до
статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я
довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Статтею 63
Закону передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного
бюджету України.

Відповідно до
ст. 48 спеціального Закону щорічна допомога на оздоровлення сплачується
органами соціального захисту населення за місцем проживання громадянина.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою затверджений
Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій
з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих
органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту
населення.

Таким чином,
відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок
субвенцій з державного бюджету та на нього покладений обов'язок щодо реалізації
механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема, пільг
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів
вважає необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті щорічної допомоги
на оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та з 2005 року -
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Статтею 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена щорічна допомога на
оздоровлення особам, зокрема, інвалідам ІІ групи - п'ять мінімальних заробітних
плат.

Розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Тобто, нормами
спеціального Закону визначений розмір щорічної допомоги як величина, кратна
розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на час здійснення
виплати.

Всупереч нормам
спеціального закону, зазначеними постановами встановлені конкретні розміри
такої допомоги в твердій грошовій сумі, зокрема, для інвалідів ІІ групи - 26
грн. 70 коп., та з 2005р. - в сумі 120
грн.

Відповідно до
ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства
права.

Згідно частини 4
статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу у
відповідності до пункту 2 Указу Президента України «Про Єдиний державний реєстр
нормативних актів» від 27.06.1996 року стосовно преюдиції нормативних актів.

Виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні
даного спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної
плати на 2003, 2004, 2005, 2007 роки, а
не вказані Постанови КМУ.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 26 грн. 70 коп. за 2003, 2004 роки та у розмірі 120 грн. за 2005, 2007
роки, суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними.

Суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення зазначених коштів за
2002 рік саме з цього відповідача, оскільки виплату щорічної допомоги на
оздоровлення хоча і здійснюють органи
соціального захисту населення, але починаючи тільки з 29 жовтня 2003 року, відповідно
до п. 2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів
з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок
субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002
року № 256.

Тобто, в частині
стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за 2002 рік позивач пред'явив
вимоги до неналежного відповідача у справі, тому колегія суддів вважає за необхідне відмовити позивачу в стягненні
коштів за 2002 рік саме з цього
відповідача.

Постанова у
повному обсязі виготовлена 07 листопада 2008 року.

Керуючись ст. 2,
ст. 9, ст. 160, ст. 167, ст. 195, ст. 196, п.3 ст. 198, п. 1 ст. 201, ст. 205,
ст. 207, ст. 211, ст. 212, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В
И ЛА :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної в м. Донецьку ради - задовольнити частково.

Постанову
Пролетарського районного суду м. Донецька від 29 вересня 2008 року
по справі №2-а-640/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Пролетарської районної в м. Донецьку ради про
стягнення недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2002, 2003, 2004,
2005, 2007 роки в сумі 6314 грн. 90 коп. - змінити.

Постанову
Пролетарського районного суду м. Донецька від 29 вересня 2008 року
по справі №2-а-640/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Пролетарської районної в м. Донецьку ради про
стягнення недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2002, 2003, 2004,
2005, 2007 роки в сумі 6314 грн. 90 коп. в частині стягнення недоотриманої
щорічної допомоги на оздоровлення за 2002 рік - скасувати.

В іншій
частині постанову суду - залишити без змін.

Постанова суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення; може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом місяця з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий: /підпис/ Дяченко С.П.

Судді: /підпис/
Сіваченко І.В.

/підпис/
Нікулін О.А.

З оригіналом
вірно:

Суддя - доповідач
Дяченко С.П.