Справа № 2-а-8063/08
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2008-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-8063/08
м. Харків 21
Харківський окружний
адміністративний суд у складі:
судді - Тацій Л. В.
судового засідання - Андрієць М.О.
відповідача - не прибув
відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження у приміщенні
суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1до Управління Пенсійного фонду
України в Кегичівському районі Харківської області про зобов'язання вчинити
звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним
позовом, в якому просив суд відновити пропущений строк для звернення до суду за
захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01.01.06 по 31.12.07,
зобов'язати управління Пенсійного фонду в Кегичівському районі Харківської області
нарахувати та користь позивача недоплачену позивачу як дитині війни щомісячну
державну соціальну допомогу за 2006-2007 роки в сумі 2733,30 грн.
вимоги позивач обґрунтовував наступним. Позивач є пенсіонером за віком, має
статус «Дитина війни». Всупереч діючого законодавства відповідачем протягом
2006-2007 років не виплачувалася доплата до пенсії в розмірі 30 відсотків від
мінімальної пенсії за віком.
В судове засідання позивач не прибув, до суду подав заяву про
розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача позов не визнав, просив суд в
задоволенні позову відмовити в повному обсязі,
в обґрунтування заперечень
зазначив наступне. Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року
№ 6-рп/2007 стосувалось лише Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік», рішень щодо неконституційності Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» Конституційним Судом України не приймалось. Законодавством
України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком», як розрахункової
величини для підвищення пенсій згідно ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей
війни», так як мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений статтею 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,
застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом. Враховуючи, що механізм
реалізації положень статті 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни відсутній,
то відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції вирішити питання про
реалізацію вказаного положення можливо лише шляхом внесення змін до Закону
України «Про соціальний захист дітей війни».
Також, відповідач наполягав на
відмові в задоволенні позову через пропущення позивачем строку звернення до
суду з адміністративним позовом, визначеного ст. 99 КАС України.
В судове
засідання, призначене на 21 жовтня 2008 року, відповідач свого представника не
направив, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним
чином, до суду надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника.
Суд
дослідивши матеріали справи, проаналізувавши
докази у їх сукупності, вважає, що
позов підлягає задоволенню частково
з наступних підстав.
є пенсіонером за віком, що підтверджується копією посвідчення НОМЕР_1 (а.с. 5),
має статус «Дитина війни» (а.с. 5).
зазначений статус позивача, суд зазначає, що його соціальний захист регулюється
Законом України «Про соціальний захист дітей війни».
позовній заяві позивач просить суд зобов'язати відповідача провести нарахування
невиплаченої позивачу державної соціальної допомоги як дитині війни.
до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державна соціальна
гарантія - встановлений цим Законом мінімальний розмір державної соціальної
допомоги, а також пільги з метою надання соціальної підтримки дітям війни.
розділ Закону України «Про соціальний захист дітей війни» містить в собі дві
5. Пільги дітям війни; стаття 6. Державна соціальна підтримка дітей війни.
чином, із аналізу вказаних норми вбачається, що державна соціальна підтримка
осіб, яким надано статус «Дитина війни», включає надання державної соціальної допомоги та пільг.
до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії
або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за
норми Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (надалі Закон), суд
зазначає, що поняття «державна соціальна допомога», зазначене в ст. 1 Закону, є
узагальнюючим поняттям, яке включає у себе «підвищення державної соціальної
допомоги, що виплачується замість пенсії» та «підвищення пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання».
чином, враховуючи статус позивача - пенсіонер за віком, заперечення
відповідача, суд приходить до висновку,
що в позові «державна соціальне допомога» слід розуміти як синонім «підвищення
до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії
або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за
Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей
війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
„Про Державний бюджет на 2006 рік” від 20.12.2005 року дію ст.6 зазначеного
Закону на 2006 рік зупинено.
„Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік” від
19.01.2006 року, який набрав чинності
15.03.2006 року, до статті 110 Закону України „Про Державний бюджет на
2006 рік” було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни,
передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни” у 2006 році
запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі,
у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань бюджету.
пільги, встановлені ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей
війни” запроваджені не були.
„Про Державний бюджет на 2006 рік” від 20.12.2005 року та „Про внесення змін до
Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік” від 19.01.2006 року
неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 року.
Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у
відповідачів не було підстав нараховувати та сплачувати позивачеві доплату до
пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни”,
оскільки до 15.03.2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім
передбачені нею виплати не запроваджені.
Крім того, надаючи перевагу Законам
України „ Про Державний бюджет на 2006 рік ” від 20.12.2005 року та „ Про
внесення змін до Закону України „ Про Державний бюджет на 2006 рік ” від
19.01.2006 року, суд виходить з того, що закони є
актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України. Конституція
України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому
числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого закону України,
який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову
Конституційний Суд України у п. 3
мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп (справа про набуття
чинності Конституцією) зазначив: „Конкретна сфера суспільних відносин не може
бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика,
коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або
часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям
нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі раніше”.
Виходячи із системного аналізу наведених норм
законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог
позивача, які стосуються виплат доплати до пенсії за 2006 рік. Відповідачі по
справі протягом 2006 року діяли у відповідності з діючим законодавством та не
мали підстав здійснювати позивачу щомісячні доплати до пенсії, оскільки до
15.03.2006 року дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»
була зупинена, а з 15.03.2006 року здійснення доплат, визначено у інший спосіб,
тобто поставлено в залежність від виконання у другому півріччі 2006 року Закону
України «Про Державний бюджет на 2006 рік».
Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу підвищення до пенсії за
2007 рік, суд вважає їх частково підлягаючими задоволенню, з таких підстав.
до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» статтю 6
Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинено
Рішенням
Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 46 народних
депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності)
положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62,
частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44,
45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) № 6-рп/2007 від
09.07.07 пункт 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007
рік» було визнано такими, що не
відповідає Конституції України (є не конституційними).

Пунктом
5 зазначеного Рішення Конституційного суду України визначено, що рішення має
преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів
у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно
до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані не
конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення п. 12 ст. 71
Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. №
489-V втратило чинність 09 липня 2007 року.

Виходячи з приписів ч.2 ст.152
Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України УПФУ
в Кегичівському районі Харківської області
повинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії,
передбачену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни” з
09.07.2007 року, оскільки з моменту
ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12
статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України”, ця норма втратила
чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 09.07.2007 року мав
діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни”, нараховувати та здійснювати позивачу відповідні
доплати.

Суд зазначає, що з моменту прийняття
Конституційним судом України рішення щодо неконституційності положень п. 12
ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» ці норми втратили
чинність, а тому з цього часу виплаті підлягало підвищення до пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6 «Про соціальний захист дітей війни».

В
судовому засіданні судом встановлено, що в 2007 році позивачу підвищення до
пенсії не виплачувалося.

Відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії
або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за
віком.

Згідно
із ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно
зі ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Посилання представника відповідача на неможливість застосування до вказаних
правовідносин ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», суд не бере до уваги з огляду на наступне.

Відповідно
до вимог ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії та інші види соціальних виплат
та допомог, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя,
не нижчій від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові
засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів,
спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України
державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, визначаються Законом України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні гарантії».

За змістом абзацу третього ст. 1 вказаного Закону державні соціальні
гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів
громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів
соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами,
які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий
мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального
функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів
харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального
набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних
потреб особистості. Прожитковий мінімум
встановлюється для встановлення мінімальної заробітної плати та мінімальної
пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з
дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат
виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку
затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на
відповідний рік.

Суд приходить до висновку, що
визначений статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого
застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є
певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів виплат
та допомог.

Тобто,
суд зазначає, що мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого
застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є
відправною величиною, від якої проводиться розрахунок доплати до пенсії, призначеної по Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно
до ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий
мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність становлено в розмірі: з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня -
411 гривень. Для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до
абзацу першого частини першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня та з 1
жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність,
визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток.

Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення „Про Пенсійний фонд
України» і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення
через створені в установленому порядку його територіальні управління.
Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються
районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання
пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем
проживання ОСОБА_1 . є Управління Пенсійного фонду України в Кегичівському
районі Харківської області.

За
таких обставин, суд приходить до висновку, що до повноважень Управління
Пенсійного фонду України в Кегичівському районі Харківської області відноситься
нарахування у розмірі, встановленому законодавством, та виплата підвищення до пенсії позивачу, а
суд не повноважений визначати конкретний розмір підвищення до пенсії позивача у
грошовому вимірі, суд не може перебирати на себе функцію здійснення
перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі
повноваження.

Суд вважає безпідставними
заперечення відповідача щодо на не визначеності на законодавчому рівні питання
відносно органу на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до
пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що обов'язок по
нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону
України „Про соціальний захист дітей війни» покладено на Управління Пенсійного
фонду України в Кегичівському районі
Харківської області, за місцем проживання позивача.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо
забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної
влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання
своїх зобов'язань, які встановлені ст. 46 Конституції України та зазначеною
нормою Закону.

Між тим,
виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, за захистом
яких він звернувся до суду, суд вважає необхідним, на підставі ч.2 ст.11 КАС
України, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність
УПФУ в Кегичівському районі Харківської області, по не виконанню з 09.07.2007
року приписів статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
яка призвела до порушення прав
позивача на своєчасне нарахування на
отримання доплати до пенсії.

Враховуючи
викладене, суд приходить до висновку про невідповідність дій відповідача щодо
не виплати позивачу доплати до пенсії як «Дитині війни» в розмірах, відповідно
до Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

Суд відхиляє
заяву відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позову через
пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом,
через наступне.

Порушення прав
позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тривало з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року
і припинилось лише 01.01.2008 року після внесення змін до Закону України „Про
соціальний захист дітей війни”. Таким чином,
суд, не вбачає пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом
свого права щодо отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України
„Про соціальний захист дітей війни”.

Судові витрати
по справі підлягають розподілу у відповідності до ч.3 ст.94 КАС України.

На
підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 46 Конституції України, ст.ст. 6, 7
Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 489-V, Рішенням Конституційного суду України у
справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої
статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9,
12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103,
111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про
соціальні гарантії громадян) № 6-рп/2007 від 09.07.07, ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України „Про
Державний бюджет на 2006 рік” від 20.12.2005 року

Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про
Державний бюджет на 2006 рік” від 19.01.2006 року, Закону України «Про
прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 3, 94, 160, 161, п. 4 ч. 2 ст. 162, ст.ст. 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Адміністративний позов ОСОБА_1до Управління Пенсійного фонду України в
Кегичівському районі Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії
задовольнити частково.

2. Визнати
протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Кегичівському
районі Харківської області по не виконанню з 09.07.2007 року приписів статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», яка призвела до порушення прав ОСОБА_1на своєчасне нарахування та отримання доплати до пенсії за період з 09.07.07 по
31.12.07.

3. Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в Кегичівському районі Харківської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1(місце проживання: АДРЕСА_1., ідентифікаційний номер:
НОМЕР_2) з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування” та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09 липня 2007 року по
31 грудня 2007 року.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

5. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1(місце проживання: АДРЕСА_1 ., ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі
1,70 (одна грн. 70 коп.) грн.

6.
Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд
через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження постанови суду в десятиденний строк з дня її проголошення
та поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

6.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву
про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений
строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний
текст постанови виготовлено 23 жовтня 2008 року

Суддя Л.В. Тацій