Справа № 22-а-15093/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя Галатіна О. О
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2008 року справа №
22-а-15093/08

зал судового засідання № 2 у приміщенні суду за
адресою: м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Міронової Г. М.
Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1- особисто,

від відповідача:

не з'явився, повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України
в Волноваському районі Донецької області,
м. Волноваха

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду

від

2 жовтня 2008 року (повний текст постанови
виготовлений 7 жовтня 2008 року)

по адміністративній справі

№ 2-а-16219/08 (суддя Галатіна О. О.)

за позовом

ОСОБА_1, п. Новотроїцьке

до

Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі
Донецької області, м. Волноваха

про

визнання дій протиправними, зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 8 серпня
2008 року звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною
заявою (арк. справи 1-10) до начальника Управління
Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області ОСОБА_2
про визнання дій (бездіяльності) УПФУ в Волноваському
районі щодо відмови в проведенні пенсії незаконними, визнання відповіді УПФУ
в Волноваському районі незаконними, визнання
дій начальника УПФУ в Волноваському районі Донецької
області ОСОБА_2 корупційними та винесення окремої ухвали з направленням до
правоохоронних органів, зобов'язання УПФУ в
Волноваському районі здійснити перерахунок пенсії в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком з 23 травня 2007 року.

2
жовтня 2008 року УПФУ в Волноваському районі було надане клопотання про заміну
сторони в провадженні суду на належного відповідача по справі - УФПУ в
Волноваському районі Донецької області, виключення зі складу учасників процесу
начальника УПФУ в Волноваському районі Донецької області ОСОБА_2 (арк. справи
27).

Ухвалою
від 2 жовтня 2008 року (арк. справи 39) Донецький окружний адміністративний
суд замінив сторону в провадженні суду на належного відповідача по справі УПФУ
в Волноваському районі та виключив зі складу учасників процесу начальника УПФУ
в Волноваському районі ОСОБА_2

2
жовтня 2008 року позивач надав заяву про уточнення позовних вимог (арк. справи
34) з наступним їх визначенням: «визнати незаконними дії УПФУ в Волноваському районі щодо відмови в перерахунку розміру
пенсії згідно статей 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
зобов'язання здійснити перерахунок державної пенсії з
розрахунку не менше 6 мінімальних пенсії за віком з 1 липня 2008 року.

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2008 року (арк. справи
42-48) уточнені позовні вимоги ОСОБА_1були задоволені повністю. Суд першої
інстанції визнав незаконними дії УПФУ в Волноваському
районі Донецької області, зобов'язав УПФУ в Волноваському
районі Донецької області здійснити ОСОБА_1перерахунок пенсії по інвалідності
(основної та додаткової) відповідно до статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 1 липня 2008 року із розрахунку 6 мінімальних
пенсій за віком та 50 % мінімальної пенсії за віком, що розраховуються залежно
від розміру прожиткового мінімуму непрацездатних осіб.

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції
як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти
нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Позивачем
під час судового розгляду проти апеляційної скарги відповідача заперечував,
просив суд залишити її без задоволення, постанову суду першої інстанції без
змін.

Відповідач про
час, місце та дату судового розгляду був повідомлений належним чином, проте
своїм правом бути присутнім на судовому розгляді не скористався.

Колегія суддів,
заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1
віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та є інвалідом 3 групи, що підтверджується посвідченням, довідками
МСЕК (арк. справи 16-18).

В обґрунтування
уточнених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач, на думку
позивача, неправомірно відмовив позивачу в перерахунку пенсії з 1 липня 2008
року відповідно до прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року N 107-VI.

Колегія суддів з
цього приводу зазначає наступне.

Право вибору
пенсійних виплат передбачене статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003 року і означає, що
особі, яка має одночасне право на різні види пенсії: за віком, по інвалідності,
у зв'язку з втратою годувальника, призначається один із цих видів пенсії за її
вибором. Пунктом 13 розділу XV вказаного
закону, у разі якщо особа має право на отримання пенсії, "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Позивачу
була призначена за його вибором пенсія за 3 групою інвалідності, як особі що
постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Закон України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року в редакції Закону України №
2001-ХІІ від 19 грудня 1991 року, зі змінами та доповненнями станом на час
існування спірних правовідносин,
визначає основні положення щодо реалізації конституційного права
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх
життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон
радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на
них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до 1
категорії встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на
державну пенсію.

Абзацом 4
частини 1 статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, яка була
чинною до 31 грудня 2007 року) визначено, що особам, віднесеним до 1
категорії, інвалідам 3 групи призначається щомісячна додаткова пенсія
за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50 процентів мінімальної
пенсії за віком.

Стаття 50 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» згідно з підпунктом 12 пункту 28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року N 107-VI, який
набрав чинності з 1 січня 2008 року, була викладена в новій редакції в частині
того, що особам, віднесеним до 1 категорії, інвалідам 3 групи призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 %
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Частиною 4
статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, яка була
чинною до 31 грудня 2007 року) передбачено, що розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути
нижчими, по 3 групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Стаття 54 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» згідно з підпунктом 15 пункту 28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України» була викладена в новій редакції, за якою
розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською катастрофою по 3 групі інвалідності, складає 110
% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням
Конституційного суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 у
справі N 1-28/2008 щодо предмету та змісту закону про Державний бюджет України
на 2008 рік були визнанні такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення пункту 28 розділу II "Внесення змін
до деяких законодавчих актів України". У вказаному рішенні Конституційного
суду України було зазначено, що положення Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 22 травня 2008 року.

Рішення
Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України", визнаних неконституційними.

Таким чином, з
22 травня 2008 року була відновлена дія норм статей 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за якими особам
постраждалим від аварії на Чорнобильській АЕС та віднесеним до 1 категорії,
інвалідам 3 групи, до яких відноситься позивач, повинна була призначатися та
виплачуватися відповідачем щомісячно з 22 травня 2008 року пенсія у складі
державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідач в
апеляційній скарзі посилався на те, що виплата пенсії позивачу відбувалася на
підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірах встановлених постановами
Кабінету Міністрів України, які є обов'язковими для виконання державними
пенсійними органами. Так, постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 3 січня
2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету» було встановлено, що розрахунок пенсій та додаткової пенсії
призначених відповідно статей 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» повинен проводитися виходячи з розміру 19
грн. 91 коп.

Стосовно цих
тверджень відповідача колегія суддів зазначає, що за статтею 62 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» роз'яснення порядку застосування цього Закону
провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є
обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами
державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої
влади, всіма суб'єктами господарювання, незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності. Тобто, в цій статті функції щодо
встановлення розміру пенсії, як державної, так і додаткової, Кабінету Міністрів
України не делеговані, а лише зазначено про те, що Кабінет Міністрів України
може затвердити порядок застосування передбачених законом пільг.

Таким чином,
колегія судів дійшла до висновку, що постанова Кабінету Міністрів України № 1 від 3 січня 2002 року була прийнята
всупереч положень статей 50, 54, 62 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", тому виходячи з загальних засад пріоритетності законів над
підзаконними актами, вирішуючи даний спір апеляційний суд погоджує висновки
суду першої інстанції про те, що позивачу повинна сплачуватися державна та додаткова пенсія у розмірі
визначеному в статтях 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з вирахуванням мінімального розміру пенсії за
віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого законами про Державний бюджет України на
відповідний рік.

Частиною 1
статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (в редакції на день звернення
позивача за перерахунком) передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Відповідач
наполягає на тому, що за частиною 3 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.
Колегія суддів з цього приводу зазначає, що стаття 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» була доповнена частиною третьою згідно з Законом України від 25 березня 2005 року N
2505-IV, який набрав чинності з 31 березня 2005 року, в той час як до частини третьої статті 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зміни, за якими - обчислення і призначення пенсій по
інвалідності проводяться на загальних підставах відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", були внесені
згідно з Законом України від 17 листопада 2005 року N 3108-IV, що набрав
чинності з 13 грудня 2005 року, тобто в даному випадку застосовується принцип
дії законів у часі, за яким до спірних правовідносин повинні застосовуватися норми
закону, що набрав чинності пізніше. Крім того, частиною 1 статті 2 Закону
України «Про прожитковий мінімум» № 966-ХІV від 15 липня 1999 року передбачено,
що прожитковий мінімум застосовується для
встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком. Також, слід
врахувати, що чинним законодавством не встановлено іншого ніж передбаченого
частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» порядку вирахування мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, колегія
суддів враховує, що в дійсний час діє Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку
з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року N 523 зі змінами і доповненнями, за яким пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання завдяки
Чорнобильської катастрофи нараховуються відповідно до статей 54 і 57 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" та в усіх випадках розміри пенсій
для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не
можуть бути нижчими по ІІІ групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно частини 4
статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: у разі
виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після
15 числа. За частиною 5 статті 45 цього закону документи про перерахунок пенсії
розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх
надходження приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку
пенсії. Позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії до відповідача 1
липня 2008 року (арк. справи 12), а відповідач листом відмовив позивачу в
перерахунку пенсії (арк. справи 13-14).

Таким чином,
позивач має право на перерахунок пенсії з 1 липня 2008 року відповідно до
статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю , як і було правильно визначено судом
першої інстанції.

Проте,
враховуючи, що предметом спору відповідно до уточнених вимог позивача було
визнання незаконними дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу
та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії згідно статей 54, 67
Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру 6 мінімальних
заробітних плат, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вийшов за
межі позовних вимог.

Частиною 2
статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це
необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб,
про захист яких вони просять. Враховуючи, що судом першої
інстанції в мотивувальній частині постанови визначені підстави для виходу за
межі позовних вимог, у зв'язку з чим колегія суддів погоджує висновок суду
першої інстанції про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю.

При цьому,
колегія суддів зазначає, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні,
оскільки судом першої інстанції в резолютивній частині постанови вказано про
визнання дій відповідача незаконними без зазначення того, що визнаються
незаконними дій відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії. Крім
того, всупереч вимогам статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України
судом першої інстанції в резолютивній частині постанови не було вказано про
задоволення позовних вимог частково або повністю.

Враховуючи
вищевикладене, та те, що судом першої інстанції справа була розглянута по суті
правильно, з врахуванням приписів статті 201 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для
зміни постанови суду першої інстанції шляхом доповнення абзацу 1 резолютивної
частини постанови висловом «повністю» та викладення абзацу 2 резолютивної
частини постанови в новій редакції.

Керуючись
статтями 24, 160, 163, 167, 184, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду України в
Волноваському районі Донецької області, м. Волноваха на постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 2
жовтня 2008 року по адміністративній справі № 2-а-16219/08 - задовольнити частково.

Постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 2
жовтня 2008 року по адміністративній справі № 2-а-16219/08 - змінити.

Доповнити
абзац 1 резолютивної частини постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 2 жовтня 2008 року по
адміністративній справі № 2-а-16219/08 після слів «задовольнити»
висловом «повністю».

Викласти
абзац 2 резолютивної частини постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 2 жовтня 2008 року по
адміністративній справі № 2-а-16219/08 в наступній редакції:

«Визнати
незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі
Донецької області, м. Волноваха щодо відмови ОСОБА_1, п.
Новотроїцьке в перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю відповідно до
вимог статей 50, 54, 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

В іншій частині
постанову Донецького окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2008 року по адміністративній справі № 2-а-16219/08 залишити
без змін.

На підставі
частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України відкласти з
дня закінчення судового розгляду справи на строк п'ять днів складання судового
рішення у повному обсязі.

Постанови
складена, підписана колегією суддів у нарадчій кімнаті та проголошена в
судовому засіданні 12 грудня 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: /підпис/
В.Г.Яманко

Судді: /підпис/ Г.М.Міронова

/підпис/
К.П.Горбенко