Справа № 22-а-13261/08
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

у 1 інстанції - Зінченко Т.О. Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

02
грудня 2008 року м. Донецьк

справа
№ 22-а-13261/08

Донецький
апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого
судді: Ляшенка
Д.В.

суддів: Колеснік Г.А., Ястребової Л.В.

при
секретарі

Агейченковій
К.О.

розглянувши
у відкритому апеляційну скаргу

судовому
засіданні
Управління праці та соціального захисту населення Артемівської районної в м.
Луганську ради

на
постанову

Артемівського
районного суду м. Луганська

від

24
вересня 2008 року

по
адміністративній справі

№
2-а-255/08

за
позовом

ОСОБА_1

до третя особа

Управління
праці та соціального захисту населення Артемівської районної в м. Луганську
ради Головне Управління Державного казначейства у Луганській області

про

визнання
дій неправомірними, стягнення недоотриманих сум на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2008 року ОСОБА_1. звернувся
до суду з позовом, в якому просив визнати дії УПСЗН Артемівської районної в м.
Луганську ради, які полягають у неповній виплаті грошової допомоги на
оздоровлення за 2005, 2007 роки та стягнути з останнього на його користь
недоотримані суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2005, 2007 роки
у розмірі 2776,50 грн.

Постановою
Артемівського районного суду м. Луганська від 24 вересня 2008 року позов
задоволено.

Суд першої інстанції при розгляді
справи встановив, що позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення Артемівської районної в м. Луганську ради як
особа, яка є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС (надалі ЧАЕС) інвалідом 3 групи (1 категорія), у
зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Суд задовольнив позов про стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення за 2005, 2007 роки і виходив з того, що ст. 48 вищезазначеного
закону передбачає щорічну виплату допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії,
інвалідам 3 групи в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. При цьому розмір
мінімальної заробітної плати на момент виплати становив: у 2005 році - 262
грн., у 2007 році - 460 грн.

З урахуванням фактично отриманих
позивачем сум щорічної грошової допомоги на оздоровлення, суд першої інстанції
визнав дії УПСЗН Артемівської районної в м. Луганську ради, що полягають у
неповній виплаті щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2005, 2007 роки
неправомірними та зобов'язав відповідача виплатити позивачу недоплачені суми
щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2005, 2007 роки у розмірі 2776
грн. 50 коп.

Не погодившись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме,
управління зазначило, що здійснювало виплати, керуючись Постановами КМУ № 836
від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” та № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Особи, які
беруть участь у справі до суду за викликом не прибули.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне в їх задоволенні
відмовити, а судове рішення залишити без змін.

Суд
апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1. є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, його визнано
інвалідом 3 групи, що підтверджується відповідними посвідченнями.

Відповідно до абз.
3, 4 ч.4 ст.48 Закону № 796-ХП щорічна допомога інвалідам 3 групи - у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому
розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати (абз.7 ч.4 ст. 48 Закону № 796-ХП).

Відповідачем виплачена
позивачу щорічна грошову допомога на оздоровлення у таких розмірах: за
2005 рік - 21,50 грн. у
відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи», за 2007 рік - 90
грн. у відповідності до Постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 р. “Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними
постановами № 836 та № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір
щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено
конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема,
постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам 3 групи постановою
№ 836 встановлена допомога - 21,50 гривень (за грошовою реформою 1996 року), а
постановою № 562 встановлена допомога - 90 гривень.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над
урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України, яким встановлені
розміри мінімальної заробітної плати, зокрема на час виплати допомоги позивачу
у 2002 році - 140 грн., у 2003 році - 185 грн., у 2004 році - 205 грн., у 2005
році - 262 грн., у 2007 році - 400 грн., а не постанови №№ 836, 562.

Крім того, положення пункту 30 статті 71 Закону України
“Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено на 2007 рік дію в
частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати - абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та
сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого,
п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” визнані неконституційними рішенням Конституційного
Суду України від № 6-рп від 09.07.2007 р.

Посилання відповідача на пропуск
позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом не є
обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України
для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод та інтересів.

Проте згідно ч.1 тієї ж статті
адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, іншим законом - Цивільним
Кодексом України у п.3 ч.1 ст. 268 встановлено, що позовна давність не
поширюється на вимогу про відшкодування про відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

В розумінні ст. 13 Закону № 796-ХІІ допомога на
оздоровлення є способом відшкодування шкоди, спричиненої здоров'ю громадянина
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги з причини пропущення строку звернення до адміністративного
суду.

Приймаючи до уваги наведене, дії відповідача
в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у розмірах менших
ніж передбачено Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” - суд першої інстанції
обґрунтовано визнав неправомірними та стягнув з Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської районної в м. Луганську ради
на корить позивача недоплачені суми щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2005, 2007 роки у розмірі 2776 грн. 50 коп.

Тобто суд першої інстанції правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги
та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1
ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської районної в м. Луганську ради на постанову
Артемівського районного суду м. Луганська від 24 вересня 2008 року у справі №
2-а-255/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Артемівської районної в м. Луганську ради «про визнання дій
неправомірними, стягнення недоотриманих сум на оздоровлення» - залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками
перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням
суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: