Справа № 2-а-8851/08
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2008-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-8851/08
ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 жовтня
2008 року
м. Полтава

Колегія суддів Полтавського
окружного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Огурцова О.П.

суддів - Ересько
Л.О., Чеснокової А.О.

при секретарі
- Свистун Л.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України,
Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області,
Управління Пенсійного фонду в Кобеляцькому районі Полтавської області,
Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Головного
управління соціального захисту населення в Полтавській області, третіх осіб
Управління Державного казначейства в Полтавській області, Управління
соціального захисту населення Кобеляцької райдержадміністрації про нарахування допомоги дитині війни,-

В С Т А
Н О В И Л А:

В серпні 2008 року позивач
звернувся до Полтавського окружного
адміністративного суду з адміністративним позовом до Пенсійного фонду
України, Головного управління Пенсійного
фонду України в Полтавській області, Управління Пенсійного фонду в Кобеляцькому
районі Полтавської області, Міністерства фінансів України, Державного
казначейства України, Головного управління соціального захисту населення в
Полтавській області, третіх осіб Управління Державного казначейства в Полтавській
області, Управління соціального захисту населення Кобеляцької
райдержадміністрації про нарахування
щомісячної державної соціальної допомоги дитини війни, яким просила зобов'язати
відповідачів нарахувати та виплатити їй, як дитині війни, недосплачену
щомісячну державну соціальну допомогу в сумі
3 302 грн. 60 коп. за період з 2006 по 2008 роки.

Обґрунтовуючи
свої позовні вимоги позивач посилалася на те, що він належить до соціальної
категорії «Дитина війни» і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» з 01 січня 2006 року по 01 липня 2008 року має право на
отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за
віком. Рішенням Конституційного Суду України
№ 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року були визнані такими, що не
відповідають Конституції України та є неконституційними окремі положення Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими була зупинена дія
положень Закону України «Про соціальний захист дітей війни», на підставі яких
їй повинна була бути нарахована соціальна допомога. Однак, відповідачі в
порушення вимог ст. 124 Конституції України, не здійснили нарахування та
виплату зазначеного підвищення до пенсії.

Позивач в судове засідання не з`явився надавши
клопотання про можливість слухання справи за його відсутності, просив
задовольнити позов в повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

В судове
засідання представники відповідачів Державного казначейства України, Головного
управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Управління
Пенсійного фонду в Кобеляцькому районі Полтавської області, Державного
казначейства України не з'явилися, про час та місце слухання справи
повідомлялися належним чином, про що свідчать розписки, які наявні в матеріалах
справи.

До судового засідання представниками
відповідачів Управління соціального захисту населення Кобеляцької
райдержадміністрації, Міністерства фінансів України, Управління Державного
казначейства в Полтавській області, Пенсійного фонду України, надано
заперечення в якому прохали відмовити в
задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на обставини викладенні в запереченні та слухати справу за їх відсутності.

До судового
засідання представником Головного управління праці та соціального захисту
населення в Полтавській області надано заяву в якому просить не притягувати
його в якості відповідача по справі.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття
відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про
дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення
ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів,
вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що позивач є дитиною війни в
розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний
бюджет України на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року дія статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» була призупинена на 2006 рік.

Відповідно до Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від
19 січня 2006 року до статті 110 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2006 рік» було внесено зміни, якими установлено, що пільги дітям війни,
передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей
війни» запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році
поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної
Ради України з питань бюджету.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону
України «Про Державний бюджет на 2007 рік», дію статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, було
зупинено.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 року у справі за поданням 46
народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст.
66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст.
98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»
(справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України
«Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону. Рішення
Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані
неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до
виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно
до п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів України” текст статті 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній
редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до
пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на
отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до
цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із
законів".

Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 за №10-рп2008 року, у справі за конституційними
поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66
розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України” і 101
народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2
Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України” (справа щодо предмета та змісту закону
про Державний бюджет України), визнано
таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення
п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів України”.

Таким чином, на підставі рішення
Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст.152
Конституції України районне управління Пенсійного фонду України за місцем
проживання позивача з 22.05.2008 року повинно було діяти у відповідності з
приписами діючої норми ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни”,
нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Між тим, до 22.05.2008 року, тобто
до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач,
здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний
захист дітей війни” в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України „Про
Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України”, діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених
законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не
підлягають.

Статтею 64 Конституції України
встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч.ч.3 та 4 ст.8 Кодексу
адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для
захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні
адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи
відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону
України «Про соціальний захист дітей війни», державні гарантії дітям війни,
встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені
неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх неконституційність.

Оскільки рішення Конституційного
Суду України від 09 липня 2007 року зворотньої дії в часі не має, таким чином
задоволенню підлягають вимоги позивача лише за період з 09 липня 2007 року по
31 грудня 2007 року.

Щодо розрахункової величини
мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати підвищення до пенсії
дітям війни в розмірі 30%, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

При цьому, ч. 3 ст. 28 цього ж
Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений
частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Однак, враховуючи той факт, що Закон
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є єдиним
законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та,
зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої
держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який
визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у
конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на
зобов'язання взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у
законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії (Yvonne
van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van
Duyn v. Home Office), колегія суддів вважає за можливе
застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» для розрахунку зазначеного підвищення дітям війни. Крім
того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не
для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для
визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України
«Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей Закон передбачає в якості
критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку
мінімальної пенсії за віком, що на думку колегії суддів не суперечить вимогам
ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Доводи відповідачів про відсутність
механізму реалізації ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»
не можуть бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону.

Пенсійний фонд України діє на
підставі Положення «Про Пенсійний фонд України», здійснює свої повноваження на
підставі пункту 15 даного Положення через створені в установленому порядку його
територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії
приймається районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем
проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за
місцем проживання позивача є управління Пенсійного фонду в Кобеляцькому районі
Полтавської області. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає управління
Пенсійного фонду в Кобеляцькому районі Полтавської області належним
відповідачем по даній справі.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність зобов'язати управління Пенсійного фонду
в Кобеляцькому районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1
за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та
за 2008 рік з 22.05.2008 року з підвищенням пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком
та провести відповідні виплати.

Із
змісту позовної заяви та заперечень відповідачів вбачається, що в даному спорі
фактично оскаржуються бездіяльність територіального управління Пенсійного фонду
України щодо відмови в нарахуванні зазначеного підвищення до пенсії.

Згідно ч. 2 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України, з метою повного захисту прав та інтересів
позивача колегія суддів вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та,
задовольняючи позов в цій частині, визнати бездіяльність даного управління
протиправною.

Позовні
вимоги позивача щодо зобов'язання
відповідне управління Пенсійного фонду України нарахувати недоплачену щомісячну
державну соціальну допомогу дитині війни у визначеній позивачем грошовій
сумі, не підлягають задоволенню, оскільки суд не може перебирати на себе
функцію органу, на якого законодавством покладено такі повноваження.

Доводи
відповідачів щодо пропущення позивачем строку звернення до адміністративного
суду за захистом своїх порушених прав є безпідставними, оскільки порушення прав
позивача тривало з 09 липня 2007 по 31 грудня 2007 року і припинилося лише з 01
січня 2008 року після внесення змін до Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», таким чином строк
звернення до адміністративного суду позивачем не пропущено.

Згідно
вимог ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково,
судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 64 Конституції України, ст.ст. 3, 6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини», ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

П О С Т
А Н О В И Л А:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Пенсійного
фонду України, Головного управління Пенсійного
фонду України в Полтавській області, Управління Пенсійного фонду України в
Кобеляцькому районі Полтавської області, Міністерства фінансів України,
Державного казначейства України, Головного управління соціального захисту
населення в Полтавській області, третіх осіб Управління Державного казначейства
в Полтавській області, Управління соціального захисту населення Кобеляцької
райдержадміністрації про нарахування
допомоги дитині війни - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України в Кобеляцькому районі Полтавської області
протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Кобеляцькому районі Полтавської області здійснити перерахунок
пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та
за 2008 рік з 22.05.2008 року. В іншій
частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 грн.70
коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративному суду через
Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до ст.. 160 Кодексу адміністративного
судочинства України - з дня складення в повному обсязі, і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне
оскарження чи апеляційної скарги відповідно до ст.. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Повний текст
постанови виготовлено 20 жовтня 2008
року.

Головуючий:
О.П. Огурцов

Судді: Л.О.
Ересько

А.О. Чеснокова