Справа № 22-а-3629/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04
листопада 2008 року
м. Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді -
доповідача -
Олендера І.Я.,

суддів -
Заверухи О.Б., Пліша М.А.

при секретарі
судового засідання - Бацику О.Р.,

за участю осіб:

від позивача -
ОСОБА_1,

від відповідача - не
явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну справу

за апеляційними
скаргами - ОСОБА_1 та Управління Міністерства внутрішніх справ
України в Івано-Франківській області

на
постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05
листопада 2007 року по справі № 2-а-103/07

за
адміністративним позовом ОСОБА_1

до
Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області

про
стягнення доплати за вислугу 20 і більше років на слідчій роботі та надбавки за
службу на посадах слідчих, -

в с т а н о в и
л а :

У
вересні 2007 року позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом
до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській
області про стягнення доплати за вислугу 20 і більше років на слідчій роботі та
надбавки за службу на посадах слідчих.

05 листопада 2007 року Долинським районним судом Івано-Франківської області
прийнято постанову по справі № 2-а-103/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області
про стягнення доплати за вислугу 20 і більше років на слідчій роботі та
надбавки за службу на посадах слідчих, якою
позовні вимоги задоволено частково.

Прийняту постанову суд першої інстанції мотивував тим, що
позивачці протиправно не було виплачено доплату за вислугу 20 і більше років на
слідчій роботі за період з 01.09.2006 року по 31.12.2006 року в розмірі 4018,04
грн., що є порушенням вимог п. 5 Указу Президента України «Про
умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати
праці працівників органів внутрішніх справ». Однак, в задоволені її вимог про
стягнення такої за період з 2000 року та стягнення надбавки за службу на
посадах слідчих було відмовлено в зв'язку з пропуском строку звернення з
позовом до суду.

Вказану постанову суду в
апеляційному порядку оскаржили, як позивачка ОСОБА_1 так і відповідач - УМВСУ в
Івано-Франківській області.

При цьому
позивачка в своїй апеляційній скарзі вказує на порушення судом процесуального
права, оскільки вона вважала, що не пропустила строк звернення з позовом до
суду, оскільки до проведення з нею під час звільнення повного розрахунку не
знала, що їй вказані доплата та надбавка не будуть виплачені, тобто про
порушення своїх прав вона взнала лише після звільнення зі служби в органах
внутрішніх справ, а саме після 31.12.2006 року, тому її звернення до суду у
вересні 2007 року здійснено з дотриманням строків встановлених ст.99 КАС
України. Крім того, оскільки її вимога випливає з питань проходження публічної
служби, то в даному випадку слід застосувати також і вимоги ч.2 ст.233 КЗпП
України, згідно якої у разі порушення
законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом
про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Просить
постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити її вимоги в повному
обсязі.

Представник
відповідача в поданій апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана
постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права,
в зв'язку з чим просить таку скасувати та прийняти нову, яким в задоволені
позову відмовити. Як на доводи в своїй апеляційній скарзі представник апелянта
покликається на те, що суд першої інстанції не правильно тлумачить вимоги
матеріального права та не врахував, що не було відповідного фінансування на
виплату позивачці зазначених доплати та надбавки. Просить постанову скасувати
та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивака в судовому засіданні
підтримала доводи апеляційної скарги, при цьому уточнила заявлені вимоги, та
вказала, що наполягає на задоволені позовних вимог щодо стягнення доплати за 20
і більше років на слідчій роботі та надбавки за слідчу роботу в розмірі 36 583,
44 грн., тобто за період з січня 2004 року по грудень 2006 року включно. При
цьому позивачка заперечила проти доводів апеляційної скарги поданої
відповідачем.

Представник відповідача УМВСУ в
Івано-Франківській області в судове засідання не явився, хоча належним чином
був повідомлений про час, дату та місце апеляційного розгляду, тому на підставі
ч.4 ст.196 КАС України такий проведено у його відсутності.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів
апеляційної скарги та заперечення поданої апеляційної скарги відповідачем,
перевіривши матеріали справи і доводи апеляційних скарг, колегія суддів вбачає
підстави для задоволення апеляційної скарги позивачки та вбачає підстави для
часткового задоволення апеляційної скарги відповідача.

Розглядаючи
спір та приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції в цілому підставно
і обґрунтовано виходив з того, що вимоги позивачки узгоджуються з положеннями
п. 5 Указу Президента України «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ»,
відповідно до яких особам начальницького складу слідчих підрозділів органів
внутрішніх справ за службу на посадах слідчих установлено щомісячну надбавку до
окладів грошового утримання в розмірах: понад 3 роки - 10%, понад 5 років -
15%, понад 10 років - 20%, понад 15 років - 25%, та щомісячну доплату за
вислугу 20 і більше років у розмірі 100% суми пенсії, яка б могла бути їм
нарахована у разі виходу на пенсію. Доплата за вислугу 20 і більше років
виплачується без урахування надбавок, установлених за службу на посадах
слідчих.

Судом першої інстанції безспірно
встановлено, що позивачка з 01.08.1980 року по 31.12.2006 року проходила службу
в слідчих підрозділах УМВСУ в Івано-Франківській області, про що свідчить
видана відповідачем довідка № 4/36 від 20.08.2007 року та копія трудової книжки
(а.с.12-16,19) і така згідно наказу начальника УМВСУ в Івано-Франківській
області № 141 о/с від 05.12.2006 року була звільнена з органів внутрішніх справ
за п. 65 пп. «а» (за віком) згідно Положення про проходження служби рядовим та
начальницьким складом ОВС.

Також
судом першої інстанції було правильно враховано, що відповідно до довідки про
нарахування грошового забезпечення позивачки за 2000-2006 роки № 3989 від
04.07.2007 року (а.с.20-22), позивачка отримувала надбавку за службу на посаді
слідчого за винятком періоду з квітня 2004 року по січень 2005 року, а
щомісячна доплата за вислугу 20 і більше років на слідчій роботі їй
виплачувалася тільки до 01.10.2001 року.

Колегія
суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції,
що виплата вказаної надбавки та доплати
згідно п. 5 Указу Президента України «Про умови грошового забезпечення
осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів
внутрішніх справ» № 926 від 04.10.1996 року з наступними змінами та
доповненнями носить обов'язковий характер та не залежать від наявності
фінансування, а тому такі повинні були нараховуватись та виплачуватись позиваці
в обов'язковому порядку.

Поряд
з цим колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції,
щодо відмови позивачці в задоволені позову, оскільки нею пропущено строки
встановлені ст.99 КАС України з наступних підстав.

Так
суд першої інстанції не врахував, що саме у грудні 2006 року, після звільнення
позивачки зі служби їй стало відомо, що вказані вище суми надбавки та доплати,
яку їй безпідставно перестали нараховувати і виплачувати, не виплатять,
оскільки вона сподівалась на проведення з нею повного розрахунку саме під час
свого звільнення.

Крім
того, судом першої інстанції не враховано, що в даному випадку наявно спір з
приводу проходження публічної служби, а тому суд першої інстанції вирішуючи
питання щодо законодавства, яким врегульовані спірні відносини публічної служби
(служби в органах внутрішніх справ) мав виходити з того, що такі відносини перш
за все, є предметом регулювання адміністративного права і умови служби
визначені законодавством, в даному випадку законодавства що регулює порядок
проходження служби в органах внутрішніх справ.

Враховуючи
наведене вище, колегія суддів вважає, що трудове законодавство може
застосовуватись до спірних правовідносин субсидіарно, при відсутності
відповідних положень у конституційному та адміністративному законодавстві, а
також у спеціальному законодавстві.

Таким чином,
обґрунтованими є покликання апелянта - позивачки на те, що судом першої
інстанції не було враховано вимог ч.2 ст.233 КЗпП України, згідно якої у разі порушення законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження будь-яким строком, оскільки в
спеціальному законодавстві, зокрема адміністративному та законодавстві, що
регулює порядок проходження служби в ОВС, відсутні відповідні положення, щодо
регулювання таких питань, та оскільки відповідні доплата та надбавки в ходять
до грошового забезпечення позивачки, то в даному випадку суд першої інстанції мав
підстави застосувати норми трудового законодавства, однак цього ним зроблено не
було.

Враховуючи вище
наведене колегія суддів вважає, що з огляду на уточнення до апеляційної скарги,
що подані позивачкою, її вимоги підлягають до задоволення, а саме підлягають
визнанню протиправними дії відповідача, щодо не нарахування та невиплати
позивачці щомісячної надбавки до окладів грошового утримання, як особі
начальницького складу слідчого підрозділу органу внутрішніх справ за службу на
посадах слідчих за період з квітня 2004 року по січень 2005 року в розмірі
618,75 гривень та щомісячної доплати за вислугу 20 і більше років у розмірі
100% суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована у разі виходу на пенсію за
період з січня 2004 року по грудень 2006 року включно в розмірі 35 964,69 грн.,
та відповідача слід зобов'язати провести виплати позивачці заборгованих сум.

Відповідно до
ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно вимог ч.1
ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

З
огляду на це колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.ст.10,11,71,138,143,159,161-163
КАС України, прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права,
доводи апеляційних скарги її спростовують, тому наявно підстави для скасування
постанови суду першої інстанції і прийняття нової.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207
КАС України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л
а :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Апеляційну
скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області
- задовольнити частково.

Постанову
Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 листопада 2007
року по справі № 2-а-103/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про
стягнення доплати за вислугу 20 і більше років на слідчій роботі та надбавки за
службу на посадах слідчих - скасувати та прийняти нову, якою позов
задовольнити.

Визнати
протиправними дії відповідача, щодо не нарахування та невиплати позивачці
щомісячної надбавки до окладів грошового утримання, як особі начальницького
складу слідчого підрозділу органу внутрішніх справ за службу на посадах слідчих
за період з квітня 2004 року по січень 2005 року в розмірі 618,75 гривень та
щомісячної доплати за вислугу 20 і більше років у розмірі 100% суми пенсії, яка
б могла бути їм нарахована у разі виходу на пенсію за період з січня 2004 року
по грудень 2006 року включно в розмірі 35 964,69 грн. та зобов'язати Управління
Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області виплатити позивачці ОСОБА_1 щомісячну
надбавку до окладів грошового утримання, як особі начальницького складу
слідчого підрозділу органу внутрішніх справ за службу на посадах слідчих за період
з квітня 2004 року по січень 2005 року в розмірі 618 (шістсот вісімнадцять)
гривень 75 копійок та щомісячної доплати за вислугу 20 і більше років у розмірі
100% суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована у разі виходу на пенсію за
період з січня 2004 року по грудень 2006 року включно в розмірі 35 964
(тридцять п'ять тисяч дев'ятсот шістдесят чотири) гривні 69 копійок, а всього
36 583 (тридцять шість тисяч п'ятсот вісімдесят три) гривні 44 копійки.

Постанова набирає законної сили негайно після проголошення. Постанова може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця
шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а
у разі прийняття постанови в порядку
ч.3ст.160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення такої в повному
обсязі.

Головуючий суддя
: І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

М.А.Пліш