Справа № 2-а-44/08
Суддя: Ільяшук А.В.
Дата ухвалення: 2008-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-44/2008
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2008 року Роздільнянський районний суд Одеської
області у складі головуючого судді Ільяшук А.В.,

при секретарі
Войніковій Л.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гаївської сільської ради
Роздільнянського району Одеської області, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог ОСОБА_2, про визнання рішення Гаївської сільської ради
Роздільнянського району противоправним , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною
позовною заявою до відповідача та третьої особи мотивуючи свої вимоги тим, що
її матері ОСОБА_3 на праві власності належало домоволодіння АДРЕСА_1. За життя
мати заповіла все своє майно у рівних частках позивачу та її брату ОСОБА_4.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. ОСОБА_1 і ОСОБА_4 вступили в управління,
володіння спадковим майном, подали заяви про прийняття спадщини до нотаріальної
контори і отримали 21.06.2004 року свідоцтва про право на спадщину у рівних
частках кожний. В жовтні 2002 року брат позивача та його дружина вирішили
продати житловий будинок АДРЕСА_1 - ОСОБА_2. На момент домовленості у ОСОБА_4
та у ОСОБА_1 не були готові документи на спадкове майно, а у ОСОБА_2. не було
всієї суми грошей, яку вона повинна була передати позивачу та ОСОБА_4 за
продажу будинку, що призвело до неможливості укладення договору
купівлі-продажу. Позивач вважає, що її згоди на продажу будинку не було.
Пізніше ОСОБА_4 вмовив ОСОБА_1 на продажу спадкового будинку ОСОБА_2. і в
результаті цього вони домовилися, що ОСОБА_2. виплатить за домоволодіння в
розстрочку протягом двох років до 04.11.2005 року. 14.03.2003 року ОСОБА_2.
передала аванс позивачу та її брату за покупку будинку, вказаного вище, та
домовилася, що оформлення договору купівлі-продажу відбудеться після сплати
всіх грошей, тобто після повного розрахунку. Після передачі авансу 14.03.2003
року ОСОБА_2. вселилася у будинок АДРЕСА_1. На 04.11.2005 року вона не
розрахувалася за купівлю вказаного будинку і позивач стала вимагати, щоб
ОСОБА_2. виселилася з будинку. В жовтні 2007 року ОСОБА_2. звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним
(справа до теперішнього часу не розглянута) та надала до позову у додатку
виписку з рішення десятої сесії Гаївської сільської ради ХХІУ скликання за №63-ХХІУ
від 30.03.2004 року, згідно якого ОСОБА_2. надано у користування присадибну
земельну ділянку загальною площею 0,50 га, яка знаходилася в користуванні
ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства. Позивач вважає, що
вказане рішення є противоправним, порушує її права та підлягає скасуванню у
повному обсязі. Вважає, що відповідач порушив вимоги ст..116, ст..141 - ст..144
ЗК України при прийнятті вказаного рішення. Оскільки позивач не знала про
прийняте рішення, то вважає, що нею пропущений строк на подачу позову з
поважної причини і просить його поновити. Просить визнати рішення десятої сесії
Гаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області двадцять
четвертого скликання за №63-ХХІУ від 30.03.2004 року, противоправним.

У судовому засіданні позивач підтримала
свої позовні вимоги у повному обсязі і просила їх задовольнити, пояснила, що
після смерті матері ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_1 вона АДРЕСА_1 не проживає, земельною
ділянкою не користується, земельний податок не сплачує. За її та ОСОБА_4 згодою
у вказаний будинок вселилася 14.03.2003 року ОСОБА_2., яка користується присадибною земельною ділянкою, обробляє її,
сплачувала земельний податок. Позивач не заперечувала, що згідно свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 21.06.2004 року, виданого їй та ОСОБА_4,
житловий будинок АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці Гаївської
сільської ради. У зв'язку з цим не змогла вмотивувати, чому саме оскаржуване
нею рішення сесії є противоправним.

Відповідач Гаївська сільська рада в особі
свого представника Рустамова А.Т. позов не визнали, надали заперечення, у яких
зазначають, що вказана земельна ділянка площею 0,50 га належить Гаївській
сільській раді, не приватизована, до дня смерті нею користувалася ОСОБА_3,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті спадкоємці, а саме позивач та її брат
ОСОБА_4, земельною ділянкою не користувалися, заяви про виділення їм ділянки у
користування не подавали і це питання на сесії не розглядалося. Згідно ст..12
ЗК України право користування земельною ділянкою вирішує сільська рада. З 2002
року ОСОБА_2. дійсно проживає у житловому будинку АДРЕСА_1, у березні 2003 року
надала до сільської ради заяву про вирішення питання користування земельною
ділянкою площею 0,50 га, сплачує земельний податок. Вважають, що при прийнятті
рішення про виділення у користування ОСОБА_2. вказаної земельної ділянки,
сільська рада не порушила вимог чинного законодавства, тому просять у
задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_2. позовні вимоги не
визнала, просила відмовити у їх задоволенні, пояснила, що після смерті ОСОБА_3,
яка жила по сусідству, ОСОБА_4 і ОСОБА_1 запропонували їй придбати житловий
будинок АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_3 втопилася у колодязі і ніхто не хотів
купувати вказане домоволодіння. Вони домовилися про ціну договору
купівлі-продажу, ОСОБА_2. передала частину грошей за будинок спадкоємцям у сумі
2670 гривен, та отримала розписку на вказану суму. Договір не оформили бо у
спадкоємців не були готові документи. Будинок вона придбала у розстрочку,
останній платіж повинен був відбутися 04.11.2005 року. За згодою ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 ОСОБА_2. в кінці 2002 року вселилася в житловий будинок АДРЕСА_1, де і
проживає до теперішнього часу. Вона відремонтувала будинок, провела газ,
благоустроїла подвір*я, користується та обробляє присадибну ділянку, сплачує
земельний податок з 2003 року по теперішній час. У березні 2004 року вона
подала заяву до Гаївської сільської ради про виділення їх вказаної земельної
ділянки у користування, що і було зроблено. Вважає, що ОСОБА_1 звернулася з
вказаним позовом тому, що зараз відмовляється від укладення договору
купівлі-продажу вказаного житлового будинку. ОСОБА_1 після смерті матері
земельною ділянкою не користувалася і не користується, заяви про виділення їй земельної
ділянки у користування не подавала. ОСОБА_2. просить у позові відмовити у
повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши
пояснення позивача, представника відповідача, третьої особи, дослідивши всі
докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено наступне. Згідно ст..21
ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії,
виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або
інтереси. Територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з
іншими учасниками цих відносин - ст..169 ч.1 ЦК України. Територіальні громади набувають
і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування
у межах їхньої компетенції, встановленої законом - ст..172 ЦК України. Сільські
ради діють в межах своєї компетенції, визначеної Законом України від 21 травня
1997 року №280/97-ВР (зі змінами і доповненнями) "Про місцеве
самоврядування в Україні". Виключна компетенція сільських, селищних,
міських рад визначена у ст.26 вказаного Закону. Виключно на пленарних
засіданнях сільської ради вирішуються питання: - п.34 - вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних відносин; - п.35 - затвердження відповідно
до закону ставок земельного податку, розмірів плати за користування природними
ресурсами, що є у власності відповідних територіальних громад. Питання надання
земельної ділянки площею 0,50 га, яка знаходилася у користуванні ОСОБА_3 до дня
її смерті, в користування ОСОБА_2 із земель населеного пункту, для ведення
особистого селянського господарства, з використанням строго за призначенням,
вирішено на десятій сесії Гаївської сільської ради двадцять четвертого
скликання; рішення прийнято 30.03.2004 року за №63-ХХІУ (а.с.3,а.с.46-67).
Приймаючи вказане рішення Гаївська сільська рада діяла в межах своїх виключних
повноважень, не порушила прав та інтересів інших осіб, в тому числі і позивача.
Гаївська сільська рада виходила з того, що ОСОБА_2. за згодою позивача ОСОБА_1
та ОСОБА_4 з 2002 року проживає в житловому будинку АДРЕСА_1, користується
присадибною ділянкою, обробляє її, сплачує земельний податок (а.с.67,68). З довідки
Гаївської сільської ради від 08.09.2008 року №342 вбачається, що ОСОБА_2.
сплатила за користування вказаною ділянкою земельний податок у 2003 році -
11,38 грн.; у 2004 році - 11,38 грн.; у 2005 році - 40,23 грн.; у 2006 році -
пенсіонерка, звільнена від сплати податку. Сама позивач ОСОБА_1 не заперечувала
проти того, що ці обставини мають місце, а також підтвердила, що ні вона, ні
ОСОБА_4, який проживає в ПМР, земельною ділянкою АДРЕСА_1, що знаходилася у
користуванні їх матері ОСОБА_3, не користувалися і не користуються до
теперішнього часу, земельний податок не сплачували. Сама вона проживає у
с.Яковлівка, де має присадибну ділянку у користуванні, з вказаним позовом
звернулася маючи на меті у майбутньому виселити ОСОБА_2. з спірного будинку. З
свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 06.2004 року (а.с.13)
вбачається, що житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться
АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці Гаївської сільської ради. Сільська
рада, передаючи 30.03.2004 року земельну ділянку у користування ОСОБА_2. не
порушила вимог ст..12, ст..40 ЗК України. Посилання позивача на порушення
відповідачем вимог ст..116, ст.141-ст.144 ЗК України є безпідставним та не
доведено матеріалами справи. Суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 стало відомо про
прийняття рішення від 30.03.2004 року №63-ХХІУ лише в жовтні 2007 року, тому
вважає за можливе поновити їй строк давності на оскарження вказаного рішення,
встановлений ст..99 КАС України, оскільки він пропущений з поважної причини. В іншій частині позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Керуючись
ст..ст.12,40,116,141,142,143,144 ЗК України, ст..ст.377,393 ЦК України, ст..26
Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 158,159, 160-163,167 КАС України, суд
-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Поновити їй строк позовної давності на
оскарження рішення Гаївської сільської ради Рохздільнянського району №63-ХХ1У
від 30.03.2004 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Гаївської
сільської ради Роздільнянського району Одеської області, третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог ОСОБА_2, про визнання рішення десятої сесії Гаївської
сільської ради Роздільнянського району Одеської області двадцять четвертого
скликання за №63-ХХ1У від 30.03.2004 року противоправним - залишити без
задоволення.

Постанова може бути оскаржена у
апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через
Роздільнянський районний суд Одеської області шляхом подачі у 10 денний строк з
дня проголошення постанови, а в разі складання її у повному обсязі відповідно
до ст..160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі, заяви про
апеляційне оскарження і подачею після цього протягом 20 днів апеляційної скарги
або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

СУДДЯ: