Справа № 22-а-11733/08
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2008-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2008
року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі:

судді-доповідача
- Носа С.П.,

суддів -
Яворського І.О., Довгополова О.М.,

при секретарі
судового засідання - Козирі В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційною скаргою Управління
земельних ресурсів у Тисменицькому районі Івано-Франківської області

на постанову Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 02 липня 2008 року у справі № 2а-245/08

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Управління земельних ресурсів у Тисменицькому районі
Івано-Франківської області

про визнання незаконним звільнення з публічної служби та
поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И
Л А:

ОСОБА_1.
звернулась до суду із адміністративним позовом до Управління земельних ресурсів
у Тисменицькому районі Івано-Франківської області (далі - Управління),
уточнивши позовні вимоги, просила визнати нечинним наказ Управління від
30.11.2007 року № 4 «Про звільнення ОСОБА_1.»; зобов'язати Управління поновити
її на посаді начальника відділу державного земельного кадастру; стягнути з
відповідача на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою
Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2008 року
позов задоволено повністю: скасовано наказ Управління земельних ресурсів у
Тисменицькому районі Івано-Франківської області від 30.11.2007 року № 4 «Про
звільнення ОСОБА_1.»; зобов'язано Управління поновити ОСОБА_1. на посаді
завідуючого сектору державного кадастру, реєстрації та оцінки земель
Тисменицького районного відділу земельних ресурсів; стягнуто з Управління на
користь ОСОБА_1. середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі
11012,44 грн. Постанова мотивована тим, що ОСОБА_1. звільнена з роботи
неправомірно, оскільки при її звільненні відповідач порушив наступні вимоги
законодавства:

ч. 1 ст. 40
Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) - наказ пр звільнення
підписаний не уповноваженою особою, оскільки наказ про звільнення позивача
підписав виконувач обов'язків заступника начальника Управління Фесюк Я.І., а
відповідно до п. 8 Положення про Управління працівників управління призначає на
посади та звільняє з посад начальник управління;

ч. 2 ст. 40 КЗпП
України - під час реорганізації установи та скорочення штату позивачу не була
запропонована інша посада, відповідач не надав доказів про неможливість переведення
позивача при реорганізації на іншу посаду;

ч. 3 ст. 40 КЗпП
України - Позивач була звільнена в період її тимчасової непрацездатності,
оскільки в день звільнення - 30.11.2007 року Тисемницькою ЦРЛ ОСОБА_1. був
виданий листок непрацездатності;

ч. 3 ст. 184
КЗпП України - на день звільнення ОСОБА_1. на день звільнення виховувала без
батька дитину віком до 14 років.

Оскільки
позивач звільнена незаконно, з відповідача слід стягнути на користь позивача
11012,44 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постанову в
апеляційному порядку оскаржило Управління, вважає, що остання прийнята з
порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову
скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову. На
обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає наступне. Оскільки до
закінчення реорганізації Управління земельних ресурсів у Тисменицькому районі
Івано-Франківської області виконувача обов'язків начальника Управління не було
призначено, обов'язки начальника виконував виконувач обов'язків заступника
начальника управління Фесюк Я.І., тобто звільнення позивача з роботи проведене
уповноваженою особою. В день звільнення - 30.11.2007 року ОСОБА_1. була
присутня на робочому і місці і виконувала свої посадові обов'язки, зокрема, видавала
довідки про наявність чи відсутність обмежень прав власності на землю, листок
непрацездатності отримала після оголошення їй наказу про звільнення, не довела
до відома керівництва про те, що перебуває на лікарняному. Суд не допитав
жодного свідка у справі та не взяв до уваги документів представлених
відповідачем, не залучив до участі у справі особу, винну в незаконному
звільненні. Неможливо поновити ОСОБА_1. на посаді завідуючого сектору
державного кадастру, реєстрації та оцінки земель Тисменицького районного
відділу земельних ресурсів в зв'язку з відсутністю такої посади і такої
установи. Позивачу запропоновано чотири вакантних посади, які є в Управлінні,
але на жодну з них вона не погодилась. Також суд неправильно визначив розмір
середнього заробітку за час вимушеного прогулу, опираючись тільки на
розрахунок, наданий представником позивача; при звільненні позивачу була
виплачена вихідна допомога, отже, вона отримала середньомісячний заробіток за
період з 01.12.2007 року до 01.01.2008 року.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно
до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правильним
є висновок суду першої інстанції про порушення відповідачем при звільненні
позивача вимог ч. 1 ст. 40 КЗпПУ, оскільки відсутні відомості про покладення на
виконувача обов'язків заступника начальника управління ОСОБА_2 виконання
обов'язків начальника управління. Отже, з врахуванням п . 8 Положення про
управління земельних ресурсів в Тисменицькому районі Івано-Франківської
області, затвердженого наказом Держземагенства України 21.09.2007 року
НОМЕР_258, згідно з яким начальник управління призначає на посади та звільняє з
посад працівників управління, звільнення з роботи позивача здійснене неповноважною
особою.

Отже,
при звільненні позивача відповідач порушив вимоги ч. 2 ст. 40 КЗпП України,
відповідно до якої звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї
статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу
роботу. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що під час проведення
реорганізації Управління ОСОБА_1. у встановленому порядку була запропонована
інша посада, що не заперечується відповідачем та підтверджується довідкою
Управління від 19.05.2008 рокуНОМЕР_1/а.с. 95/.

З
врахування наведеного вище, також правильним є висновок суду першої інстанції
про порушення відповідачем вимог ч. 3 ст. 184 КЗпП України, відповідно до якої
звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до
шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини
віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації
підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з
обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок
здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового
трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня
заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового
трудового договору. Як встановлено в ході судового розгляду справи та
підтверджується матеріалами справи /а.с. 19, 25-27/, позивач є одинокою
матір'ю, виховує сина віком до чотирнадцяти років.

Одночасно
колегія суддів вважає неправильним висновок суду першої інстанції про порушення
відповідачем вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України щодо звільнення з роботи позивача
під час її тимчасової непрацездатності. Як встановлено в ході судового розгляду
справи, в день звільнення - 30.11.2007 року ОСОБА_1. перебувала на робочому
місці, виконувала свої посадові обов'язки, зокрема, видавала довідки про
наявність чи відсутність обмежень прав власності на землю та використання
земельних ділянок, що підтверджується копіями наступних документів: протоколу
від 30.11.2007 року НОМЕР_2 виробничої наради з спеціалістами /а.с. 177/, акту
від 30.11.2007 року про відмову від ознайомлення з наказом /а.с. 178/, витягу з
журналу реєстрації довідок про наявність чи відсутність обмежень прав власності
на землю та використання земельних ділянок /а.с. 182-184/, акту перевірки
Територіальної державної інспекції праці у Івано-Франківській області від
10.01.2008 року № 09-18-020/1 /а.с. 187-188/. Наведені обставини та матеріали
справи підтверджують, що на час винесення оскаржуваного наказу позивач не
перебувала на лікарняному, а листок непрацездатності виданий після звільнення
ОСОБА_1. Однак, наведене не спростовує висновку суду першої інстанції про
незаконність звільнення позивача з роботи, оскільки наявні інші підстави для
такого рішення, наведені вище.

Незалучення
судом першої інстанції до участі в справі особи, винної в незаконному
звільненні ОСОБА_1. - виконувача обов'язків заступника начальника Управління земельних
ресурсів у Тисменицькому районі Івано-Франківської області ОСОБА_2 що вказує
відповідач в апеляційній скарзі, не призвело до неправильного вирішення спору,
тому дана обставина не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Також
колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив розмір
середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який слід було стягнути з
відповідача на користь позивача.

Разом з
тим, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції в резолютивній частині оскаржуваної
постанови помилково вказав: зобов'язати Управління земельних ресурсів у
Тисменицькому районі Івано-Франківської області поновити ОСОБА_1 на посаді
завідуючого сектору державного кадастру, реєстрації та оцінки земель
Тисменицького районного відділу земельних ресурсів - є опискою, оскільки в
заяві про зміну позовних вимог /а.с. 81/, позивач просила зобов'язати
Управління поновити її на начальника відділу державного земельного кадастру,
тобто на посаді, яка передбачена в штатній структурі Управління земельних
ресурсів у Тисменицькому районі Івано-Франківської області і яка рівнозначна
посаді завідуючого сектору державного кадастру, реєстрації та оцінки земель
Тисменицького районного відділу земельних ресурсів /а.с. 102/, з якої позивача
було звільнено. В зв'язку з реорганізацією Тисменицького районного відділу
земельних ресурсів і, отже відсутністю посади завідуючого сектору державного
кадастру, реєстрації та оцінки земель даної установи, ОСОБА_1. слід поновити
саме на посаді начальника відділу державного земельного кадастру Управління
земельних ресурсів у Тисменицькому районі Івано-Франківської області.

На
підставі наведеного, керуючись ст. ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п.
1 ч. 1 ст. 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Управління земельних ресурсів у Тисменицькому районі Івано-Франківської
області залишити без задоволення.

Постанову
Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2008 року у
справі № 2а-245/08 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління земельних
ресурсів у Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання
незаконним звільнення з публічної служби та поновлення на роботі - залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може
бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя-доповідач С.П.
Нос

Судді
І.О.Яворський

О.М.
Довгополов