Справа № 2а-79\07
Суддя: Сватіков А.В.
Дата ухвалення: 2007-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-7907 2007 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України.

09.07.2007
року Калінінський районний суд міста Донецька Донецької області у складі:

Головуючий -
суддя Сватіков А.В.,

при
секретарі -
Фролкової М. О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Донецьку справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 від імені якої виступає представник позивачки ОСОБА_2 до Виконкому
Калінінської районної у місті Донецьку Ради,
треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про визнання
недійсним рішення виконкому,

ВСТАНОВИВ:

До
Калінінського районного суду м. Донецька
звернулась ОСОБА_1 від імені якої виступає представник позивачки ОСОБА_2 з
адміністративним позовом до Виконкому Калінінської районної у місті Донецьку
Ради, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про визнання недійсним рішення виконкому.

В
адміністративному позові ОСОБА_1 зазначила,
що до 1954 року її батько ОСОБА_6. мешкав у домоволодінні своїх батьків
- ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які померли
відповідно у 1973 та 1982 роках,
розташованому за адресою м.
Сталіне АДРЕСА_1, на цей час це
м. Донецьк АДРЕСА_2. Позивачка з часу
свого народження також мешкала у зазначеному домоволодінні. 10 квітня 1954 року
її батько уклав договір на право будівництва та безстрокове користування
суміжною земельною ділянкою, площею 400
кв. м. , розташованою за адресою м. Сталіно АДРЕСА_1, на цей час це м. Донецьк АДРЕСА_2. У 1960 році її
батько завершив будівництво і вона разом із сім'єю в тому числі її братом
ОСОБА_3, переїхали у новий будинок, а у старому домоволодінні НОМЕР_1 залишились
проживати її дід та бабка - ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 та їхня донька - ОСОБА_9, яка
померла у 1982 році. У 1984 році батько позивачки ОСОБА_6 добудував
житлову прибудову літ. А -1, і цього
часу її брат ОСОБА_3 став
проживати у цій прибудові. При цьому суміжна границя земельних ділянок НОМЕР_1
та НОМЕР_2 не була встановлена, тому був
виданий генеральний план двох суміжних ділянок,
що підтверджується копією технічного паспорту від 05.09.1985 року. Чіткі
межі земельних ділянок не були встановлені на місцевості, двір був у загальному користуванні жильців
обох домоволодінь, а город був
розділений між власниками двох суміжних домоволодінь. Родина позивачки фактично
користувалася більшим розміром земельної ділянки (городу), ніж було виділено, що зображено на плані, за взаємною згодою всіх мешканців та
власників домоволодінь НОМЕР_1 та НОМЕР_2,
спорів щодо користування земельною ділянкою не виникало. Позивачка та її
матір обробляли цю земельну ділянку,
підтримували її у належному стані,
вирощували різні культури. Брат позивачки проживав окремо, у АДРЕСА_3 і користувався лише земельною
ділянкою біля своєї частини домоволодіння та двором, а городом ніколи не користувався. Мешканці
будинку НОМЕР_1 користувались земельною ділянкою біля свого домоволодіння та
частиною городу, яка не була зайнята
позивачкою та її родиною. У 1985 році позивачка переїхала на квартиру за
адресою м. Донецьк АДРЕСА_4,
але продовжувала користуватися земельною ділянкою
(городом). З 1996 року і по цей день позивачка знову мешкає у будинку АДРЕСА_2 і продовжує
користуватись земельною ділянкою та городом.
Після смерті батька у 1997 році все майно, в тому числі домоволодіння АДРЕСА_2 у м. Донецьку успадкувала мати позивачки -
ОСОБА_10.

Однак це
ніяким чином не змінило порядок та об'єм користування земельною ділянкою.
09.02.1999 року мати позивачки подарувала їй 52/100 домоволодіння АДРЕСА_2 у м. Донецьку,
а брату позивачки ОСОБА_3 - 48/100 домоволодіння на підставі договору
дарування, який було посвідчено приватним
нотаріусом Гуртовим А.О. та зареєстровано за №113. Цей факт також не змінив
порядку та об'єму користування земельною ділянкою, позивачка та її матір продовжували
користуватись городом у більшому розмірі. 15.06.2005 року позивачкою був
отриманий новий технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_2,
в якому також зазначено що суміжна границя земельних
ділянок НОМЕР_1 та НОМЕР_2 не встановлена. Будинок НОМЕР_1 після смерті ОСОБА_7
у 1973 році успадкувала ОСОБА_8, а після
її смерті у 1982 році - ОСОБА_9, що
також не вплинуло на порядок та об'єм користування земельною ділянкою. Після
смерті ОСОБА_9 у 2003 році домоволодіння НОМЕР_1 успадкували ОСОБА_5 (1/2
частина), ОСОБА_3 (1/6 частина),
ОСОБА_11 (1/6 частина) та ОСОБА_12 (1/6 частина). Нові власники
домоволодіння НОМЕР_1 виявили бажання встановити тверді межі земельних ділянок.
Відновити межі земельних ділянок у відповідності з виділеними ділянками згідно
генерального плану від 09.03.1954 року стало неможливим у зв'язку з тим, що лінія поділу буде проходити як по будівлям
домоволодіння №19, так і по будівлям
домоволодіння №19а. Тому для становлення меж користування земельною ділянкою
були замовлені висновки будівельно-технічної експертизи в Донецькому обласному
бюро експертиз, в результаті чого 01.11.2005
року було складено Висновок спеціаліста №250. Спеціалістом було запропонованої
варіанти розділу земельної ділянки: 1) з урахуванням фактичного порядку
користування земельними ділянками НОМЕР_1-НОМЕР_2; 2) з урахуванням ідеальної
частки норми землі домоволодінь НОМЕР_1та НОМЕР_2. Треті особи по справі
вважають, що розділ повинен бути
проведений за другим варіантом поділу, а
позивачка вважає що по першому. Тому вони не змогли дійти згоди щодо порядку
користування земельною ділянкою, що
визвало необхідність звернення до суду. 13.11.2006 року позивачка звернулась до
Калінінського районного суду м. Донецька
із позовною заявою про розподіл земельної ділянки та встановлення меж
користування земельною ділянкою, однак
на попередньому судовому засіданні вона від третіх осіб дізналась, що це питання вже було вирішено Виконавчим
комітетом Калінінської районної ради в м.
Донецьку, про що є рішення №154
від 12.04.2006 року. В той же день представник позивачки звернувся до
Виконавчого комітету Калінінської районної ради в м. Донецьку і отримав рішення виконкому. Тому
позивачка дізналася про це рішення і отримала його лише у грудні 2006 року. В
цьому рішенні було зазначено, що порядок
користування визначається згідно другого варіанту розділення земельної ділянки.
Позивачка вважає, що рішення є
незаконним і повинно бути скасовано на підставі того що відповідач при
прийнятті рішення порушив норми ЗК України. Згідно п. 2 ст.
159 ЗК «Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час
і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому
вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд
спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з
поважних причин». Позивачку не було повідомлено про час і місце розгляду
спору, її навіть не повідомили що спір
передано на розгляд Виконкому. Cnf)
було розглянуто без її участі, що
порушило її права і призвело до прийняття неправильного рішення. Позивачка не
могла дати пояснення і обґрунтувати необхідність поділу земельної ділянки за
першим варіантом поділу, вона не могла
ознайомитися з матеріалами справи, не
могла брати участь у розгляді земельного спору,
подавати документи та інші докази,
порушувати клопотання, давати
усні і письмові пояснення, заперечувати
проти клопотань та доказів іншої сторони,
одержувати копію рішення щодо земельного спору. Згідно п. 5 ст.
159 ЗК «Рішення передається сторонам у 5-денний термін з часу його
прийняття». Про рішення позивачка дізналася лише через 8 місяців, при цьому тільки завдяки тому, що звернулася для вирішення цього питання до
суду. Позивачка також вважає, що було
прийнято незаконне рішення, бо згідно п.
2 ст.
107 Земельного кодексу України «У разі неможливості виявлення дійсних
меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки».
Позбавлення позивачки права приймати участь у розгляді спору

і права
давати пояснення призвело до того, що
відповідачем було прийнято незаконне рішення,
яке суперечить вимогам ст. 107 ЗК
України, тому позивачка просить суд
скасувати рішення виконкому.

В
судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2
повністю підтримав вимоги ОСОБА_1, надав
пояснення аналогічні тим, що викладені у
адміністративному позову, і просив суд
задовольнити позов.

Позивачка
ОСОБА_1 в судове засідання не прибула,
однак звернулася до суду із заявою в якій просила суд розглядати справу
у її відсутність, за участю її
представника, тому суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутність позивачки,
по наявним у справі доказам,
відповідно до вимог ст.
ст. 122, 128 КАС
України.

Представник
Виконавчого комітету Калінінської районної у місті Донецьку Ради -Репіна Жанна
Іванівна з вимогами ОСОБА_1 не погодилась,
пояснивши що рішення Виконкому Калінінської районної у місті Донецьку
Ради від 12.04.2006 року №154 прийнято законно,
на підставі колективної заяви, в
тому числі і позивачки, і вважаючи що
спору з цього приводу немає, виконком не
викликав сторони на засідання і прийняв рішення, яке просили заявники у заяві, тому підстав для скасування рішення немає.

Третя
особа ОСОБА_3 у
судовому засіданні пояснив, що він також
вважає рішення Виконкому Калінінської районної у місті Донецьку Ради від
12.04.2006 року №154 законним. Він на
засідання Виконкому також не викликався,
але він вважає, що позивачка
знала, що виконком розглядає їх
заяву, і вона знала про рішення
Виконкому.

Третя
особа ОСОБА_5 у
судовому засіданні пояснила, що вона
також вважає рішення Виконкому Калінінської районної у місті Донецьку Ради від
12.04.2006 року № 154 законним. Вона на
засідання Виконкому також не викликалась,
але вона вважає, що позивачка
знала, що Виконком розглядає їх
заяву, і вона знала про рішення
Виконкому. ОСОБА_13. особисто
отримала рішення виконкому і копію рішення передала позивачці.

Третя
особа ОСОБА_4 та її законний представник ОСОБА_11 в судове засідання не
прибули, про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином, але
вони звернулись до суду з письмовою заявою,
в якій просили розглядати справу у їх відсутність, тому суд вважає за можливе розглянути справу
у відсутність третьої особи та її законного представника, по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст.
ст. 122, 128 КАС України.

Вислухавши
пояснення представника позивачки,
представника відповідача, третіх
осіб та вивчивши матеріали справи, суд
дістається висновку що адміністративний позов ОСОБА_1 від імені якої виступає
представник позивачки ОСОБА_2 до
Виконкому Калінінської районної у місті Донецьку Ради, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про визнання недійсним рішення
виконкому, підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В
судовому засіданні встановлено, що
рішенням виконкому Калінінської районної у місті Донецьку Ради від 12.04.2006
року №154 «Про визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2»
був розглянутий спір по сумісній межі земельних ділянок по АДРЕСА_2 та НОМЕР_2
Цим рішенням було визначено порядок користування земельною ділянкою, згідно другого варіанту розділення земельної
ділянкиАДРЕСА_2 м. Донецьку, згідно
висновку спеціаліста № 250 від 01.11.2005 року Донецького обласного бюро
експертиз.

На
засіданні виконкому власники домоволодінь,
розташованих на зазначених земельних ділянках, а саме ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, присутні не
були, що сторонами та представником
відповідача не оспорюється.

Представник
виконкому в судовому засіданні зазначила що сторони по спору на засідання
виконкому не викликались, тому що
виконком вважав, що спору з приводу
порядку користування земельними ділянками немає, і сторони згодні з другим варіантом
експертизи з приводу поділу земельної ділянки. Також представник відповідача
зазначила що у виконкому немає відомостей про виклик сторін по спору на
засідання виконкому і немає відомостей про

вручення
рішення виконкому сторонам після його винесення. Також представник відповідача
зазначила, що позивачка Попова Е.М. отримала рішення виконкому тільки у грудні
2006 року.

Ці факти
сторонами та іншими особами у судовому засіданні не оспорювались, і підтверджені в судовому засіданні
поясненнями сторін та третіх осіб.

Зазначені
правовідносини між сторонами регулюються нормами Земельного законодавства
України.

Відповідно
до вимог ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються
судами, органами місцевого
самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Органи
місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів
щодо меж земельних ділянок, щодо
перебування у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил
добросусідства.

Статтею
159 ЗК України передбачений порядок розгляду земельних спорів органами
місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних
ресурсів. Цей порядок передбачає, що
земельні спори розглядаються органами виконавчої влади з питань земельних
ресурсів та органами місцевого самоврядування на підставі заяви, однієї із сторін у місячний термін з дня
подання заяви. Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час
і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому
вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання, розгляд спору переноситься. Відсутність
однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору
не зупиняє його розгляд і прийняття рішення.

Нормами ст.
160 ЗК України встановлені права і обов'язки сторін при розгляді
земельних спорів, а саме сторони, які беруть участь у земельному спорі, мають право знайомитись з матеріалами щодо
цього спору, робити з них виписки, брати участь у розгляді земельного спору, подавати документи на інші докази, порушувати клопотання, давати усні і письмові пояснення, заперечувати проти клопотань та доказів іншої
сторони, одержувати копію рішення щодо
земельного спору, і у разі незгоди з цим
рішенням, оскаржувати його.

Таким
чином суд приходить до висновку, що
Виконком Калінінської районної у місті Донецьку Ради повинен був розглянути
спір у місячний строк, повідомивши
завчасно сторони про час і місце розгляду спору.

Але
Виконком Калінінської районної у місті Донецьку Ради належним чином вимоги
земельного законодавства не виконав,
завчасно не повідомив позивачку та третіх осіб по справі про час і місце
розгляду спору.

Так
представник відповідача пояснила, що в
матеріалах справи немає документів, які
підтверджують виклик сторін по спору на засідання виконкому Калінінської
районної у місті Донецьку Ради для розгляду питання про визначення порядку
користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 та 19а, яке відбулося 12.04.2006 року.

Доводи
третіх осіб, про те що позивачка знала
про засідання виконкому, в судовому
засіданні не підтверджені доказами, тому
суд при прийнятті рішення не приймає їх до уваги.

Доводи
представника Виконавчого комітету Калінінської районної у місті Донецьку Ради -
Репіної Жанни Іванівни, про те що
рішення Виконкому Калінінської районної у місті Донецьку Ради від 12.04.2006
року №154 прийнято законно, підстав для
його скасування немає, і виконком не
викликав Сторони по спору на засідання виконкому, тому що вважав що спору не існує і сторони
згодні з висновком експертизи і згодні з поділом земельної ділянки по другому
варіанту експертизи, не грунтуються за
закони, тому суд при прийнятті рішення
не приймає їх до уваги.

Крім
того суд відмічає, що відповідно до
вимог ст. 71 КАСУ України обов'язок доказування в
адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень, щодо доказування
правомірності свого рішення,
покладається на відповідача, але
представником відповідача не надано до суду жодного доказу в підтвердження
правомірності винесеного рішення, а
також не надано жодного доказу в підтвердження виклику сторін на засідання
виконкому на 12.04.2007 року.

Також
представником відповідача не надано до суду жодного доказу у спростовування
доводів представника позивача, з приводу
порушення прав позивачки при розгляді земельного спору виконкомом.

Таким
чином судом було достовірно встановлено,
що ні ОСОБА_1 ні ОСОБА_3 ні
ОСОБА_4 та її законний представник, ні ОСОБА_5 не були
завчасно повідомлені виконкомом про час і місце розгляду земельного спору, цей спір було розглянуто у відсутність цих
осіб, і таким чином відповідач, прийнявши рішення 12.04.2007 року №154 у
відсутність сторін по спору, порушив їх
право брати участь при розгляді земельного спору, подавати документи на інші докази, порушувати клопотання, давати усні і письмові пояснення, заперечувати проти клопотань та доказів іншої
сторони і отримувати рішення виконкому,
тому це рішення було прийнято з порушенням норм Земельного Кодексу
України і його суд визнає нечинним і підлягаючим скасуванню.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 6, 69,
70, 71, 104,
122, 128, 158, 159,
160, 161, 162, 163 Кодексу
Адміністративного судочинства України, ст.
ст. 158, 159,
160 Земельного Кодексу України суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 від імені якої виступає представник позивачки ОСОБА_2 до Виконкому
Калінінської районної у місті Донецьку Ради,
треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про визнання
недійсним рішення виконкому - задовольнити.

Визнати
рішення Виконкому Калінінської районної у місті Донецьку Ради від 12.04.2006
року №154 нечинним та скасувати його.

Заяву
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції може бути подано до
Калінінського районного суду міста Донецька протягом десяти днів з дня
проголошення постанови, а у разі
складання постанови у повному обсязі - з дня складання в повному обсязі.

Апеляційна
скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного
адміністративного суду через Калінінський районний суд міста Донецька, з одночасним направленням заявником копії
скарги до суду апеляційної інстанції,
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.