Справа № 22а-13612/08
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2008-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2008 року
м. Львів

Колегія
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

судді-доповідача - Носа С.П.,

суддів - Яворського І.О., Попка Я.С.,

розглянувши
в порядку письмового провадження справу

за апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в Чемеровецькому районі Хмельницької області

на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2008 року у справі № 2а-2710/08

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Чемеровецькому
районі Хмельницької області

про визнання дій неправомірними, стягнення невиплаченої частини
підвищення до пенсії як дитині війни, зобов'язання виплачувати підвищення до
пенсії як дитині війни,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1. звернулась до суду з адміністративними позовами до Управління
Пенсійного фонду України в Чемеровецькому районі Хмельницької області (далі -
Управління), просила визнати неправомірними дії Управління щодо місячної
недоплати як дитині війни; стягнути з Управління на її користь невиплачену
щомісячну доплату до пенсії як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» в сумі 1442,70 грн.; зобов'язати Управління
здійснювати подальшу виплату пенсії в розмірах, передбачених ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей війни».

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2008 року позов задоволено частково:
зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Чемеровецькому районі
Хмельницької області здійснити щомісячну виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», Закону України «Про внесення змін до Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік» з врахуванням ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 09
липня 2007 року; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постанова
мотивована наступним. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» позивач має право на підвищення розміру пенсії на 30% мінімальної
пенсії за віком. Відповідно до ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення
соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету України. Розмір мінімальної пенсії за віком визначений
згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік».
Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп визнано
неконституційними положення п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік», якими зупинено дію ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», отже з цього часу, з врахуванням положення
ч. 2 ст. 152 Конституції України, позивачу повинне нараховуватись та
виплачуватись вказане підвищення розміру пенсії. Управління правомірно
відмовило позивачу у виплаті зазначеного підвищення до пенсії до 09 липня 2007
року.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач
Управління Пенсійного фонду України в Чемеровецькому районі Хмельницької
області, вважає, що вона прийнята з порушенням норм матеріального права,
просить постанову скасувати та прийняти нову, якою в позові відмовити в повному
обсязі. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує наступним. Відповідно до ст. 7
Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення
соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету України, а розпорядниками коштів державного бюджету України
відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів України» є Міністерство фінансів
України та Державне казначейство України. Оскільки фінансування даних витрат
здійснюється з державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду
України, в діях Управління немає порушень законодавства. Мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом і не
застосовується для перерахунків або підвищень пенсій.
Законодавством не визначено, які органи повинні виплачувати підвищення
розміру пенсії дітям війни, за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку і
яким чином обчислювати даний розмір.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те,
що після прийняття Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №
6-рп, яким визнано неконституційними положення п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими зупинено дію ст. 6
Закону України «Про соціальний захист дітей війни», позивачу повинне
нараховуватись та виплачуватись підвищення розміру пенсії, визначене зазначеною
нормою Закону, в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, що з врахуванням
положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та ст. 62 Закону України «Про держаний бюджет України на 2007 рік»
становив: з 1 січня - 308 грн., з 1 квітня - 406 грн., з 1 жовтня - 411 грн.

Доводи відповідача про те, що мінімальний розмір пенсії
за віком, встановлений абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, тому цей розмір
не може застосовуватись для інших розрахунків (доплат, підвищень, дотацій, надбавок),
є безпідставними, оскільки наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для
відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання
підвищення розміру пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як
це встановлено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику суду як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав
людини в рішенні від 08.11.2005 року у справі Кечко проти України, заява №
63134/00, в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм
робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити
виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо
чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі
вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо
відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення).
Згідно з п. 26 даного Рішення Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних
асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

За таких обставин колегія суддів вважає, що приймаючи
Закон України «Про державний бюджет України на 2007 рік», держава, в особі
Верховної Ради України в межах повноважень, передбачених ст. 95 Конституції
України, визначила видатки на загально суспільні потреби, розмір та їх цільове
спрямування. Зокрема, п. 12 ст. 71, з врахуванням ст. 111 Закону, зупинено дію
ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Однак, як зазначено вище,
рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп визнано
неконституційними вказані положення Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік», отже, з дня прийняття рішення Конституційним Судом
України позивачу повинне нараховуватись та виплачуватись підвищення розміру
пенсії, визначене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

З врахуванням зазначеної вище позиції Європейського суду
з прав людини, посилання відповідача на відсутність відповідних асигнувань з
державного бюджету України на дані виплати колегія суддів не приймає.
Відсутність відповідних коштів в державному бюджеті не є підставою невиконання
державою своїх зобов'язань, в даному випадку щодо реалізації соціальних
гарантій, передбачених законодавством для дітей війни.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої
інстанції про те, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині
стягнення недоплати підвищення розміру пенсії за період з 01 січня до 09 липня
2007 року, оскільки зазначене вище рішення Конституційного Суду України
прийняте 09.07.2007 року, а відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України
закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України
рішення про їх неконституційність. Отже, до 09.07.2007 року положення п. 12 ст.
71 та ст. 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» були
чинними та підлягали виконанню, тому Управління правомірно відмовило позивачу у
підвищенні розміру пенсії за цей період.

Крім того, позивач заявляла позовну вимогу про визнання
неправомірними дій Управління щодо невиплати їй підвищення до пенсії як дитині
війни, однак суд першої інстанції не вирішив даної позовної вимоги. З
врахування наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що дана
позовна вимога підлягає частковому задоволенню, а саме в частині невиплати
позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 09
липня 2007 року. Колегія суддів враховує, що Управління в апеляційній скарзі не
вказувало такої вимоги, однак відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного
вирішення справи. Невирішення всіх позовних вимог, а саме про визнання
неправомірними дій Управління, відповідно до п. 2 ст. 201 КАС України є
підставою для зміни оскаржуваної постанови.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 195, 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, ст. 201, п. 2 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 207, 254
КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в
Чемеровецькому районі Хмельницької області залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду
від 21 серпня 2008 року у справі № 2а-2710/08 за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Чемеровецькому районі
Хмельницької області про визнання дій неправомірними, стягнення невиплаченої
частини підвищення до пенсії як дитині війни, зобов'язання виплачувати
підвищення до пенсії як дитині війни - змінити, визнавши неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в Чемеровецькому районі Хмельницької
області щодо невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей
війни» з 09 липня 2007 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Суддя-доповідач С.П.
Нос

Судді І.О.Яворський

Я.С.
Попко