Справа № К-9861/06
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2007-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ К-9861/06
ВИЩИЙ АдміністративниЙ
СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
“10”квітня 2007 р. Вищий адмі
ністративний суд України у с
кладі колегії суддів:

Головуючого
Федорова М.О.
Суддів
Брайка А.І.

Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

Рибченка А.О.

секретар судового засіда
ння Гончаренко Р.С
.
за участю представників ст
орін, згідно протоколу судов
ого засідання від 10.04.2007 року (в м
атеріалах справи)
розглянувши касаційну с
каргу Державної податков
ої інспекції у Шевченківсько
му районі м. Києва на постанов
у Київського апеляційного го
сподарського суду від 29.07.2005 рок
у та рішення господарського
суду м. Києва від 03.06.2005 року
у справі № 28/220
за позовом
Державної податкової інспек
ції у Шевченківському районі
м. Києва
до 1. ПП «
Три Т»
2. ПП
«Ост»
про ви
знання угоди недійною
ВСТАНОВИВ:
В червні 2004 р. Державна пода
ткова інспекція у Шевченківс
ькому районі м. Києва (далі -
Позивач) звернулась до госп
одарського суду міста Києва
з позовом до Приватного підп
риємства „Три Т" (далі - відпов
ідач 1) та Приватного підприєм
ства „Ост" (далі - відповідач 2) п
ро визнання угоди, укладеної
між відповідачами на загаль
ну суму 42 000 грн., яка оформлена ш
ляхом обміну документами: на
кладною № 19/2-1 від 19.02.2001 р., податко
вою накладною № 536 від 13.02.2001 р., пла
тіжним дорученням від 16.01.2001 р., н
едійсною на підставі ст. 49 ЦК У
РСР, при наявності умислу у ві
дповідача 1. Позивач просив зо
бов'язати відповідача 1 повер
нути відповідачу 2 грошові ко
шти на загальну суму 42 000 грн., от
римані згідно платіжного дор
учення від 16.01.2001 р., а також стягн
ути з відповідача 2 в доход дер
жавного бюджету України варт
ість товару на загальну суму
42 000 грн., отриманих згідно накл
адної № 19/2-1 від 19.02.2001 р.
Ухвалою господарського су
ду міста Києва від 14.06.2004 р. поруш
ено провадження у справі № 28/220
за позовом Державної податко
вої інспекції у Шевченківськ
ому районі міста Києва до При
ватного підприємства „Три Т"
та Приватного підприємства
„Ост" про визнання недійсною
угоди на загальну суму 42000 грн.

Ухвалою господарського су
ду міста Києва від 27.10.2004р., залиш
еною без змін постановою Киї
вського апеляційного господ
арського суду від 22.12.2004р., позов
залишено без розгляду.
Постановою Вищого господа
рського суду України від 07.04.2005 р
. постанову Київського апеля
ційного господарського суду
від 22.12.2004 р. та ухвалу господарс
ького суду міста Києва від 27.10.2
004 р. скасовано. Справу передан
о до господарського суду міс
та Києва на новий розгляд.
Рішенням господарського с
уду м. Києва від 3 червня 2005 року
у справі № 28/220, яке залишено без
змін постановою Київського
апеляційного господарськог
о суду від 29.07.2005 року, в задоволе
нні позову Державної податко
вої інспекції у Шевченківськ
ому районі м. Києва до Приват
ного підприємства "Три Т" та Пр
иватного підприємства "Ост" п
ро визнання угоди недійсною,
відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним
и рішеннями судів першої та а
пеляційної інстанцій, позива
ч звернувся із касаційною ск
аргою до Вищого адміністрати
вного суду України, в якій про
сить його скасувати та поста
новити нове рішення, яким зад
овольнити позовні вимоги Дер
жавної податкової інспекції
у Шевченківському районі м. К
иєва.
Касаційна скарга вмотивов
ана тим, що судами при вирішен
і спору по даній справі поруш
ено норми матеріального та п
роцесуального права.
Заслухавши суддю-доповіда
ча, пояснення присутніх в суд
овому засіданні представник
ів сторін, розглянувши надан
і письмові докази в їх сукупн
ості, Вищий адміністративний
суд України вважає, що касаці
йна скарга Державної податко
вої інспекції у Шевченківськ
ому районі м. Києва задоволен
ню не підлягає з наступних пі
дстав.
Судами першої та апеляційн
ої інстанцій встановлено, що
Між ПП "Ост" та ПП "Три Т" було ук
ладено усну угоду шляхом обм
іну документів, згідно якої о
станнє зобов'язалось реалізу
вати електроприлади на загал
ьну суму 42000,00 грн., а ПП "Ост" - прий
няти і оплатити цей товар.
На виконання умов вказаної
угоди перший Відповідач вип
исав на користь другого Відп
овідача податкову накладну №
536 від 13.02.2001р. на суму 42000,00 грн. в т.ч.:
7000,00 грн. - ПДВ, оформлення якої в
ідповідало вимогам пп. 7.2.1 п. 7.2 с
т. 7 Закону України „Про подато
к на додану вартість", а другий
Відповідач у свою чергу пере
рахував на рахунок першого В
ідповідача кошти в сумі 42000,00 гр
н., що підтверджується наявно
ю в матеріалах справи копією
платіжного доручення від 16.01.20
01р.
Факт приймання-передачі то
вару підтверджується також і
накладною № 19/2-1 від 19.02.2001р.
Приймаючи оскаржувані ріш
ення суди першої та апеляцій
ної інстанцій мотивували т
им, що позовні вимоги не підтв
ерджуються доказами, на які п
осилався позивач в обґрунтув
ання своїх позовних вимог, а т
акож, не доведено факту наявн
ості умислу у Відповідачів, ч
и одного з них, на укладення сп
ірної угоди з метою приховув
ання від оподаткування доход
ів.
Колегія суддів Вищого адмі
ністративного суду України в
важає такий висновок обґрунт
ованим з огляду на таке.
Відповідно до пункту 4 Прик
інцевих та перехідних положе
нь Цивільного Кодексу Україн
и щодо цивільних відносин, як
і виникли до набрання чиннос
ті Цивільним кодексом Україн
и, положення цього Кодексу за
стосовуються до тих прав і об
ов'язків, що виникли або продо
вжують існувати після набран
ня ним чинності.
Оскільки правовідносини м
іж Відповідачами виникли та
припинились до набрання чинн
ості новим Цивільним кодексо
м України, судом першої інста
нції правильно визначено, що
до даних правовідносин слід
застосовувати положення Цив
ільного кодексу УРСР.
Відповідно до ст. 49 Цивільно
го кодексу УРСР, якщо угода ук
ладена з метою, завідомо супе
речною інтересам держави і с
успільства, то при наявності
умислу у обох сторін - в разі в
иконання угоди обома сторона
ми - в доход держави стягуєтьс
я все одержане ними за угодою
, а в разі виконання угоди одні
єю стороною з другої сторони
стягується в доход держави в
се одержане нею і все належне
з неї першій стороні на відшк
одування одержаного. При ная
вності ж умислу лише у однієї
з сторін все одержане нею за у
годою повинно бути повернуто
другій стороні, а одержане ос
танньою або належне їй на від
шкодування виконаного, стягу
ється в доход держави.
Тобто, відповідно до ст. 49 ЦК
УРСР, необхідними умовами дл
я визнання недійсною угоди є
укладання її з метою завідом
о суперечною Інтересам держа
ви і суспільства та наявніст
ь умислу хоча б у однієї із сто
рін щодо настання відповідни
х наслідків.
До таких угод, укладених з м
етою, завідомо суперечною ін
тересам держави і суспільств
а належать, зокрема, угоди спр
ямовані на приховування фізи
чними та юридичними особами
доходів від оподаткування.

В матеріалах справи не вбач
ається доказів того, що уклад
ення між Відповідачами оспор
юваної угоди мало на меті сам
е приховування від оподаткув
ання доходів, чи завідомо суп
еречила вона інтересам держа
ви і суспільства, а також наяв
ність в діях Відповідачів, чи
хоча б одного із них, такого у
мислу.
До того ж, апеляційним судом
встановлено, що рішенням Свя
тошинського районного суду м
. Києва від 12.12.2002р. у справі № 2-4264 бу
ло визнано недійсними устано
вчі документи та свідоцтво п
ро реєстрацію платника ПДВ П
П „Три Т" з моменту перереєстр
ації - з 05.10.2000р.
Проте, вказане рішення, прий
нято 12.12.2002р., а спірна угода укла
дена та виконана ще в січні 2001р
. Тобто на момент укладання та
виконання спірної угоди пер
ший Відповідач займався фіна
нсово-господарською діяльні
стю на законних підставах.

Більш того, на момент розгля
ду справи в суді першої інста
нції встановлено, що перший т
а другий Відповідачі не були
виключені з Єдиного державн
ого реєстру підприємств та о
рганізацій України, що підтв
ерджується витягами Київськ
ого міського управління стат
истики № 13-3353 від 25.05.2005р.
Поряд з цим, законодавством
не ставиться факт недійснос
ті всіх, укладених підприємс
твом угод, в залежність від ви
знання недійсними установчи
х документів цього підприємс
тва; більше того, передбачаєт
ься можливість прийняття пре
тензій кредиторів, у т.ч. - бюдж
ету щодо бюджетного боргу та
їх задоволення.
Тому з огляду на зазначене в
ище, колегія суддів Вищого ад
міністративного суду вважає
рішення судів попередніх ін
станцій законними та обґрунт
ованими.
Доводи касаційної скарги н
е спростовують правильності
зазначених висновків судів
першої та апеляційної інстан
ції, зроблених у відповіднос
ті з вищеназваними нормами м
атеріального права, у звяз
ку з чим підстав для зміни чи с
касування оскаржуваного суд
ового рішення не встановлено
.
За змістом ч.1 ст. 224 Кодексу ад
міністративного судочинств
а України суд касаційної інс
танції залишає касаційну ска
ргу без задоволення, а судові
рішення - без змін, якщо визна
є, що суди не допустили поруше
нь норм матеріального і проц
есуального права при ухвален
ні судових рішень чи вчиненн
і процесуальних дій.
Враховуючи вищевикладен
е, Вищий адміністративний су
д України дійшов висновку пр
о те, що касаційна скарга Держ
авної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Ки
єва задоволенню не підлягає,
а постанова Київського апел
яційного господарського суд
у від 29.07.2005 року та рішення госп
одарського суду м. Києва від 03
.04.2005 року залишаються без змін
.
Керуючись ст.ст. 220, 221 ,223 ,230 Код
ексу адміністративного судо
чинства України, суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Держа
вної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Ки
єва залишити без задоволення
, постанову Київського апеля
ційного господарського суду
від 29.07.2005 року та рішення госпо
дарського суду м. Києва від 03.04.
2005 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення
і оскарженню не підлягає, крі
м випадків, встановлених ста
ттею 237 Кодексу адміністратив
ного судочинства України.

Головуючий
(підпис)
Федоров М.О.

Судді
(підпис)
Брайко А.І.

(підпис)
Голубєва Г.К.

(підпис)
Карась О.В.

(підпис)
Рибченко А.О.

З оригіналом згідно

Суддя
Вищого адміністративного
суду
М.О.Федоров