Справа № 2-а-9069/08
Суддя: Ракалович В.М.
Дата ухвалення: 2008-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа
№ 2-а-9069/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2008 р. м.Житомир

Житомирський
окружний адміністративний суд у складі:

головуючого
- судді Ракаловича В.М. ,

суддів Попової О.Г., Хаюка С.М.,

при
секретарі - Любась Т.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

до Міністерства фінансів України, Державного казначейство України, Державної судової адміністрації України, Територіального управління державної судової
Адміністрації України в Житомирській області

про
зобов`язання вчинити дії та стягнення недоотриманої заробітної плати,-

встановив:

Позивачі, які
працюють суддями Корольовського районного суду м.Житомира, звернулися з
адміністративним позовом до відповідачів про стягнення недоотриманої заробітної
плати.

В обґрунтування позову позивачі посилалися на те, що
Кабінетом Міністрів України 30 червня 2005 року було прийнято постанову №514
"Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови
Верховного Суду України", якій надана зворотна дія в часі -набрання її
чинності з 01 червня 2005 року. Зазначеним в постанові особам були підвищені
посадові оклади та встановлені відповідні системи оплати їх праці.

Що ж стосується суддів загальних судів, то лише 03
вересня 2005 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №865
"Про оплату праці суддів", якою підвищено їм посадові оклади
пропорційно до окладів Голови та заступників Голови Верховного Суду України.
Однак набрання чинності цієї постанови було визначено на майбутнє -з 01 січня
2006 року (п. 5 постанови Кабінету Міністрів України).

Вказують на те, що постановами Кабінет Міністрів України
порушив положення ст.113 Конституції України, вимоги Закону України "Про
статус суддів" щодо одночасного визначення пропорції в оплаті праці між
суддями та Головою Верховного Суду України і його заступниками, що привело до
порушення прав і гарантій суддів на отримання з 01.06.2005 року до 01.01.2006
року заробітної плати відповідно до вимог ч.3 ст.11, ч.2 ст.44 Закону України
"Про статус суддів" та Постанов КМ України №№514, 865.

Частиною 2 статті 44 Закону України "Про статус суддів"
передбачено, що розміри посадових
окладів встановлюються у відсотковому
відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути
меншим від 50% його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80%
посадового окладу голови суду, в якому працює суддя. Тобто згідно з цією нормою
гарантований мінімальний посадовий оклад судді не може бути меншим
встановленого статтею 44 цього закону в співвідношенні до окладу Голови
Верховного суду України. Недодержання
цього принципу є порушенням конституційного права суддів на отримання
заробітної плати не нижче від визначеної законом, та порушення конституційних
гарантій щодо незалежності та недоторканості суддів.

Вважаючи, що впродовж семи місяців судді отримувала
значно меншу заробітну плату, а позивач - ОСОБА_12. - протягом трьох місяців,
позивачі просять стягнути з Міністерства фінансів України шляхом списання
коштів з розрахункового рахунку Державного казначейства України недоотриману
заробітну плату в розмірі:

- ОСОБА_1. - 40776,00грн.;

- ОСОБА_2. - 48865,00грн.;

- ОСОБА_3. - 38882,00грн.;

- ОСОБА_4. - 34034,00грн.;

- ОСОБА_5. - 38441,00грн.;

- ОСОБА_6. - 39034,00грн.;

- ОСОБА_7. - 35753,00грн.;

- ОСОБА_8. - 36432,00грн.;

- ОСОБА_9. - 40308,00грн.;

- ОСОБА_10 . - 36135,00грн.;

- ОСОБА_11. - 36232,00грн.;

- ОСОБА_12. - 20560,00грн.;

ОСОБА_13. - 36461,00грн.

Позивачі в судове засідання надіслали клопотання, в
якому вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять
проводити розгляд справи у їх відсутність.

Представники відповідачів у судове засідання не прибули,
про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, на адресу
суду надіслали письмові заперечення на адміністративний позов. В своїх
запереченнях просили справу слухати у їх відсутність, у задоволенні позову
відмовити.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що
позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі в 2005
році працювали суддями Корольовського районного суду м.Житомира і відповідно до
Конституції України та Закону України "Про статус суддів" мали право
на належне матеріальне та соціальне забезпечення.

Відповідно до ст. 44 Закону України "Про статус
суддів", заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій,
доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.
Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до
посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від
50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80
відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

Тобто, відповідно до норм вказаного Закону, гарантований
мінімальний посадовий оклад судді не може бути меншим встановленого ст. 44
цього Закону в співвідношенні до окладу Голови Верховного Суду України.
Недодержання цього принципу є порушенням конституційного права суддів на
отримання заробітної плати не нижче від визначеної Законом, та порушенням
конституційних гарантій щодо незалежності та недоторканості суддів.

Кабінет Міністрів України лише 03 вересня 2005 року
привів посадові оклади суддів у відповідність з вимогами ст. 44 Закону України
"Про статус суддів", однак не усунув порушення вимог цього Закону і
не привів оклади суддів усіх судів України до встановленого цією нормою
співвідношення одночасно з окладом Голови Верховного Суду України, а саме з 01
червня 2005 року, оскільки надав Постанові №865 від 03 вересня 2005 року
"Про оплату праці суддів" чинності з 01 січня 2006 року(п. 5
Постанови).

Постановою Вищого Адміністративного Суду України від 16
травня 2007 року за позовом ОСОБА_14. до Держави Україна в особі Кабінету
Міністрів України, визнано п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 03
вересня 2005 року №865 "Про оплату праці суддів" незаконним. Цією ж
постановою суду допущено поворот виконання Постанови Кабінету Міністрів України
№865, визнано, що вона підлягає застосуванню одночасно з Постановами Кабінету
Міністрів України від 30.06.2005 року №513 та №514 з питань оплати праці
керівників судів, тобто з 01 червня 2005 року.

За таких обставин, коли пунктом 5 Постанови Кабінету
Міністрів України №865 було порушено право позивачів на оплату праці з 01
червня 2005 року, то їх вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають
задоволенню.

За сім місяців 2005 року, позивачами недоотримано
заробітну плату в розмірі: ОСОБА_1. -
40776,00грн.; ОСОБА_2. - 48865,00грн.; ОСОБА_3. - 38882,00грн.; ОСОБА_4 . -
34034,00грн.; ОСОБА_5. - 38441,00грн.; ОСОБА_6. - 39034,00грн.; ОСОБА_7 . - 35753,00грн.;
ОСОБА_8. - 36432,00грн.; ОСОБА_9 . - 40308,00грн.; ОСОБА_10 . - 36135,00грн.;
ОСОБА_11. - 36232,00грн.; ОСОБА_13. - 36461,00грн., а ОСОБА_12. - 20560,00грн.
за три місяці 2005 року, що стверджується розрахунком фонду оплати праці
позивачу за червень-грудень 2005 року. Відповідачі фактично погодились з таким
розрахунком, оскільки не оспорили його, а тому він приймається судом, і вказані
в розрахунку суми недоотриманої заробітної плати слід стягнути на користь
позивачів.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону
України "Про судоустрій України", ст. ст. 120, 126 цього Закону та
Положення про Державну судову адміністрацію України, остання з 01 січня 2003
року є головним розпорядником бюджетних асигнувань, які передбачені на
утримання судової влади, а Державне казначейство України, відповідно до ст. 48
Бюджетного Кодексу України та п. 1 ч. 4 Положення про Державне казначейство
України, здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників бюджетних
коштів.

Крім того, Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік" Державній судовій адміністрації України встановлені
бюджетні призначення за програмою "Виконання рішень судів на користь
суддів" на суму 9500,0 тис. грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що недоотриману
заробітну плату позивачів слід стягнути з Державної судової адміністрації
України і зобов'язати Державне казначейство України провести видатки з
Державного бюджету України, передбачені Державній судовій адміністрації України
за бюджетною програмою "Виконання рішень судів на користь суддів".

Керуючись ст. 130 Конституції України, ст. 44 Закону
України "Про статус суддів", ст. ст. 86, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державної судової адміністрації України на
користь:

- ОСОБА_1 - 40776,00грн.;

- ОСОБА_2 - 48865,00грн.;

- ОСОБА_3- 38882,00грн.;

- ОСОБА_4 - 34034,00грн.;

- ОСОБА_5 - 38441,00грн.;

- ОСОБА_6 - 39034,00грн.;

- ОСОБА_7 - 35753,00грн.;

- ОСОБА_8 - 36432,00грн.;

- ОСОБА_9 - 40308,00грн.;

- ОСОБА_10 - 36135,00грн.;

- ОСОБА_11 - 36232,00грн.;

- ОСОБА_12 - 20560,00грн.;

- ОСОБА_13- 36461,00грн. неодтриманої заробітної плати.

Зобов'язати Державне казначейство України провести
видатки з Державного бюджету, передбачені Державній судовій адміністрації
України за бюджетною програмою "Виконання рішень судів на користь
суддів".

В задоволенні позову до Міністерства фінансів України та
ТУ ДСА України в Житомирській області відмовити.

Згідно ст. 254 КАС України, постанова, якщо інше не
встановлено КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова Житомирського окружного адміністративного суду
набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне
оскарження та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження подається
через Житомирський окружний адміністративний суд до Київського апеляційного
адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення постанови. Апеляційна
скарга подається у тому ж порядку протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя: В.М.
Ракалович

Судді
О.Г. Попова

С.М.Хаюк