Справа № 22а-12276/08
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2008-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2008 року
м. Львів

Колегія
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

судді-доповідача - Носа С.П.,

суддів - Богаченка С.І., Попка Я.С.,

розглянувши
в порядку письмового провадження справу

за апеляційною скаргою Міністерства
фінансів України

на постанову Городоцького районного
суду Хмельницької області від 16 липня 2008 року у справі № 2а-65/08

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Міністерства фінансів України, Державного казначейства
України, Пенсійного фонду України, Управління Пенсійного фонду України в
Городоцькому районі Хмельницької області

про визнання дій неправомірними та стягнення доплати до
пенсії як дитині війни, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1. звернулась до суду з адміністративними позовами до Управління
Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Хмельницької області (далі -
Управління), Міністерства фінансів України, Державного казначейства України,
Пенсійного фонду України, просила визнати їх дії неправомірними та стягнути
доплату до пенсії як дитині війни за 2007 рік в сумі 1442,70 грн.

Постановою Городоцького районного
суду Хмельницької області від 16 липня 2008 року позов задоволено частково:
визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Городоцькому
районі Хмельницької області щодо невиплати позивачу пенсії у розмірі,
передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»;
зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Городоцькому районі
Хмельницької області підвищити ОСОБА_1. пенсію на 30% мінімальної пенсії за
віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за
липень-грудень 2007 року; зобов'язано Державне казначейство України, Пенсійний
фонд України та Міністерство фінансів України провести перерахування коштів з
державного бюджету України на виплату ОСОБА_1. надбавки до пенсії в розмірах,
передбачених законом.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач
Міністерство фінансів України, вважає, що вона прийнята з неправильним
застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права,
просить постанову скасувати та прийняти нову, якою в позові відмовити з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Доводи відповідача про те, що мінімальний розмір пенсії
за віком, встановлений абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, тому цей розмір не
може застосовуватись, зокрема для підвищення розміру пенсії дітям війни, є безпідставними, оскільки наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для
відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання
підвищення розміру пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як
це встановлено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те,
що після прийняття Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №
6-рп, яким визнано неконституційними положення п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими зупинено дію ст. 6
Закону України «Про соціальний захист дітей війни», позивачу повинне
нараховуватись та виплачуватись підвищення розміру пенсії, визначене зазначеною
нормою Закону, в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, що з врахуванням
положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та ст. 62 Закону України «Про держаний бюджет України на 2007 рік»
становив: з 1 січня - 308 грн., з 1 квітня - 406 грн., з 1 жовтня - 411 грн.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику суду як джерело права. Як
зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 08.11.2005 року у справі
Кечко проти України, заява № 63134/00, в межах свободи дій держави визначати,
які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може
вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні
зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату
певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної
влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є
чинними (п. 23 Рішення). Згідно з п. 26 даного Рішення Суд не приймає аргумент
Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

За таких обставин колегія суддів вважає, що приймаючи
Закон України «Про державний бюджет України на 2007 рік», держава, в особі
Верховної Ради України в межах повноважень, передбачених ст. 95 Конституції
України, визначила видатки на загально суспільні потреби, розмір та їх цільове
спрямування. Зокрема, п. 12 ст. 71, з врахуванням ст. 111 Закону, зупинено дію
ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Однак, як зазначено
вище, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп визнано
неконституційними вказані положення Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік», отже, з дня прийняття рішення Конституційним Судом
України позивачам повинне нараховуватись та виплачуватись підвищення розміру
пенсії, визначене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

З врахуванням зазначеної вище позиції Європейського суду
з прав людини, посилання відповідача на відсутність відповідних асигнувань з
державного бюджету України на дані виплати колегія суддів не приймає.
Відсутність відповідних коштів в державному бюджеті не є підставою невиконання
державою своїх зобов'язань, в даному випадку щодо реалізації соціальних
гарантій, передбачених законодавством для дітей війни.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої
інстанції про те, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині
стягнення недоплати підвищення розміру пенсії за період з 01 січня до 09 липня
2007 року, оскільки зазначене вище рішення Конституційного Суду України
прийняте 09.07.2007 року, а відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України
закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх неконституційність. Отже, до 09.07.2007 року положення
п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007
рік» були чинними та підлягали виконанню, тому Управління правомірно відмовило
позивачу у підвищенні розміру пенсії за цей період.

Відповідно до пп. 6 п. 2.2 Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах, містах і районах в містах, затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року № 8-2,
Управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює
перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у
відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до чинного
законодавства. З врахуванням даної норми, колегія суддів вважає неправильним
висновок суду першої інстанції в частині зобов'язання Державного казначейства
України, Пенсійного фонду України та Міністерства фінансів України провести
перерахування коштів з державного бюджету України на виплату ОСОБА_1.
підвищення пенсії як дитині війни.

За таких обставин оскаржувана постанова суду першої
інстанції прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм
матеріального прав, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно
до п. 4 ст. 202 КАС України є підставою для її скасування та прийняття нової
постанови.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, п. 3 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 207,
254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства фінансів України
задовольнити частково.

Постанову Городоцького районного суду Хмельницької
області від 16 липня 2008 року у справі № 2а-65/08 скасувати та прийняти нову
постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства фінансів
України, Державного казначейства України, Пенсійного фонду України, Управління
Пенсійного фонду України в Городоцькому районі Хмельницької області про
визнання дій неправомірними та стягнення доплати до пенсії як дитині війни задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду
України в Городоцькому районі Хмельницької області щодо невиплати ОСОБА_1
підвищення до пенсії як дитині війни, передбаченого ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007
року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в
Городоцькому районі Хмельницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Суддя-доповідач С.П.
Нос

Судді
С.І.
Богаченко

Я.С.
Попко