Справа № 2-а-10579/08
Суддя: Попова О.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 жовтня 2008 р. м.Житомир

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Попової О. Г. ,

при секретарі - Мазуренко С.С. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі адміністративну справу

за
позовом ОСОБА_1

до управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації

про стягнення 64055,60 грн.,-

встановив:

Позивач звернулась з вказаним позовом до суду,
посилаючись на те, що вона проживає в с.Черепин Овруцького району та працює з
01.05.1997 року. Має статус потерпілої
особи від Чорнобильської катастрофи 3 категорії. ЇЇ син -ОСОБА_2, має статус
дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи. За період з 01.05.1997
року по 31.12.2007 року відповідачем їй не було проведено у повному обсязі
виплати, передбачені ст.ст. 37, 39 Закону України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”та не
оплачувались кошти за дитину, що призвело до порушення її прав. Заборгованість по доплаті громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного забруднення (ст.39) позивач визначила в
розмірі 45754,00 грн., за допомогу у зв”язку з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва (ст.37) -18301,60 грн. Посилається на те, що вона отримувала
відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші,
значно більші, їх розміри, кратні мінімальній
заробітній платі у відповідні періоди.

Позивач в
судове засідання не з”явилась. В позові зазначила, що просить справу розглядати
без неї.

Представник
відповідача у судове засідання не з'явився.. Про день, час та місце розгляду
справи був повідомлений належним чином. Направив до суду заперечення проти
позовних вимог позивача де вказав, що просить справу розглядати без участі
представника управління.

Дослідивши
матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Встановлено,
що позивач проживає в АДРЕСА_1, яке віднесене до зони гарантованого
добровільного відселення. Працює з 01.05.1997 року в управлінні Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі.

Позивач має
статус потерпілої особи від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що
підтверджується відповідним посвідченням. Син позивача -ОСОБА_2, має статус
дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується
відповідним посвідченням.

Згідно ст. 37
Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які проживають у зоні
радіологічного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства щомісячно виплачується допомога: у зоні гарантованого
добровільного відселення у розмірі 40 процентів від мінімальної заробітної
плати. Позивач та її син, проживаючи в АДРЕСА_1, яке віднесено до зони
гарантованого добровільного відселення, є потерпілими від аварії на ЧАЕС і
повинні були отримувати вказану допомогу в зазначеному розмірі щомісяця, проте у вказаний позивачем період,
вона виплачувалась частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати,
що вбачається із довідки № 3181 від 23.05.2008 року, тобто, права позивача були
порушені.

Згідно ст.39
Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення, проводиться доплата: у зоні гарантованого
добровільного відселення в розмірі двох мінімальних заробітних плат щомісяця.
Проте вказана доплата виплачувалась у розмірах, визначених Постановою Кабінету
Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному
відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі, як
вбачається із довідки № 3182 від 23.05.2008 року.

Згідно ст. 8
Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України.

Кодекс
адміністративного судочинства передбачає річний строк звернення до суду за
відновленням порушених прав.

Заборгованість
по ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП
України незалежно від часу її
виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до
ст.2 Закону України „Про оплату праці” є
складовою структури заробітної плати.

Однак, дію
абзацу третього частини першої статті 39 було зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати згідно
із Законом N 3235-IV(
3235-15 ) від 20.12.2005 рік. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно
із Законом N 489-V (
489-16 ) від
19.12.2006 і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від
09.07.2007.

Дію абзацу 3
частини 1 ст.37 Закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” на 2006 рік зупинено згідно Закону № 3235-15 від 2-.12.2005 року, а
на 2007 рік зупинено згідно Закону № 489-16 від 19.12.2006 року і лише з 9
липня 2007 року їх дію відновлено
рішенням Конституційного Суду N
6-рп/2007 від 09.07.2007.

Відповідно до
ст. 73 Закону України “Про Конституційний Суд України”, якщо акти (закони та
інші правові акти Верховної Ради України, акти Президента України, акти
Кабінету Міністрів України, правові акти Верховної Ради Автономної Республіки
Крим) або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції
України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність
від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх
неконституційність.

Отже, дії
відповідача щодо нарахування та виплати доплат та допомог у розмірах менших,
ніж встановлено в Законі України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” е неправомірними.

З врахуванням
викладеного вище та розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, а саме:
розмір мінімальної заробітної плати у спірний період становив: з 1 грудня 2003
року - 205 грн., з 1 вересня 2004 року 237 грн, з 1 січня 2005 року 262 грн., з
1 квітня 2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005 р.- 310 грн., з 1 вересня 2005 року
-332 грн., з 1 січня 2006 року - 350 грн., з 1 липня 2006 р.- 375 грн., з 1
грудня 2006 року 400грн, з 1квітня 2007 року -420 грн., з 1 липня 2007 року -
440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн.,

заборгованість, передбачена ст. 39
Закону, становить:

- За 1997 рік = 240 грн.(15 грн. х 2 х 8
міс.)

- За 1998 рік = 1200 грн. (45 грн. х 2 х
6 міс) + (55 грн. х 2 х 6 міс.)

- За 1999 рік = 1776 рік (74 грн. х 2 х
12 міс.)

- За 2000 рік = 2400 (74 грн. х 2 х 3
міс.) + (90 грн. х 2 х 3 міс.) + ( 118 грн. х 2 х 6 міс.)

- За 2001 рік = 2832 грн. (118 грн. х 2 х
12 міс.)

- За 2002 рік = 3660 грн. (140 грн. х 2 х
6 міс.) + ( 165 грн. х 2 х 6 міс.)

- За 2003 рік = 4480 грн. (185 грн. х 2 х
11) + ( 205 грн. х 2 х 1)

- За 2004 рік = 3946 грн.(205грн. х 2 х 5 міс.) + (237 грн. х
2 х 4 міс.)

- За 2005 рік = 7208 грн. (262 грн. х 2 х
3 міс.) + (290 грн. х 2 х 3 міс.) + (310
грн. х 2 х 2 міс.) = (332 грн. х 2 х 4 міс.)

- За 2007 рік = 5400 грн. (440 грн. х 2 х
3 міс.) + (460 грн. х 2 х 3 міс.),

а всього:
33142 грн. -1155 грн.(отриманих по постанові КМУ) = 31987 грн.

Заборгованість перед позивачем у спірний
час за ст.37 Закону становить:

-- за
липень-вересень 2007 року = 1056 грн.(440 грн. х 40% х 3 міс.) х 2

-- за
жовтень-грудень 2007 року = 1104
грн.(460 грн. х 40% х 3 міс.) х 2,

а всього:
2160 грн. - 25,20 грн.(отриманих по постанові КМУ) = 2134,80 грн.

Керуючись
Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” № 796-12 від 28.02.1991 року, Рішенням
Конституційного Суду N 6-рп/2007 від
09.07.2007, ст. ст. 86, 99, 158 -163, 167, 254 КАС України, суд,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії
відповідача щодо виплати доплат та допомог в меншому розмірі, ніж передбачено
ст.ст. 37, 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” -неправомірними.

Стягнути з
управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1
заборгованість, передбачену ст. 37 Законом України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в сумі
2134,80 грн. та заборгованість згідно ст. 39 Законом України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” в сумі 31987,00 грн.

Згідно ст.
254 КАС України, постанова, якщо інше не встановлено КАС України набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова
Житомирського окружного адміністративного суду набирає законної сили після
закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної
скарги. Заява про апеляційне оскарження подається через Житомирський окружний
адміністративний суд до Київського апеляційного адміністративного суду протягом
10 днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж
порядку протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: О.Г.
Попова