Справа № 22-а-15579/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя - доповідач - Т.Г. Арабей
Суддя
І інстанції - Ю.А.Ісаєнко
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17
грудня 2008 року справа №
22а-15579/08

м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Арабей Т. Г.

суддів Малашкевича
С. А.

Геращенка І. В.

при секретарі судового засідання Крючковій К.М.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_3- за довір.

від відповідачів: ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу

Державної податкової інспекції у м.Харцизьку

на постанову Донецького окружного адміністративного
суду

від

09 жовтня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-17519/08

за позовом

Державної податкової інспекції у м.Харцизьку

до

Суб”єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1

про

стягнення коштів за нікчемним правочином,

ВСТАНОВИЛА:

Державна податкова інспекція у м. Харцизьку
звернулась до суду з адміністративним позовом до Суб”єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про
стягнення коштів за нікчемним правочином у сумі 259035,12 грн.

Позовні вимоги
обґрунтовувалися тим, що правочин, укладений між відповідачем та ПП
ІНФОРМАЦІЯ_1 20.01.2005 року та 27.02.2006 року є нікчемними у відповідності зі
ст. 215 ЦК України, оскільки рішенням
Господарського суду міста Києва від 07.10.2003 р. скасована
державна реєстрація ПП
ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки з 01.01.2002 року звіти про фінансово-господарську
діяльність до органів державної податкової служби не надавав. Зазначені
факти, на думку позивача, свідчать про наявність умислу у ППІНФОРМАЦІЯ_1 на укладення правочину, спрямованого на ухилення від
оподаткування, тобто з метою, яка суперечить інтересам держави та суспільства,
а тому вартість отриманого відповідачем товару за господарськими
зобов”язаннями на підставі нікчемних
правочинів підлягає стягненню на користь
держави саме з відповідача суб”єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1.

Постановою від 09 жовтня 2008 р. Донецьким окружним адміністративним судом
у задоволенні позовних вимог було відмовлено з мотивів пропуску строку встановленого ст. 250 ГК
України для застосування наслідків по недійсним угодам.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ДПІ у
м.Харцизьку подала апеляційну скаргу, в якій постанову суду першої інстанції
просить скасувати, прийняти нову, якою вимоги задовольнити. В обгрунтування
апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом норм матеріального
права, а саме ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, ст. ст. 207, 208 Господарського кодексу
України.

У судовому засіданні представник позивача підтримав
доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач та її
представник у судовому засіданні апеляційного суду та запереченнях на
апеляційну скаргу доводи апеляційної скарги не визнав, просить відмовити ДПІ у
м. Харцизьку у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, залишити
постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи
апеляційної скарги та сторін, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що
не підлягає задоволенню, а постанову такою, що відповідає чинному законодавству
та фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Апеляційним судом було встановлено наступне.

20.01.2005 року та
27.02.2006 року між СПД ОСОБА_1та ПП ІНФОРМАЦІЯ_1 були укладені договори купівлі-продажу, згідно якого ПП
ІНФОРМАЦІЯ_1 продає СПД ОСОБА_1
нафтопродукти , а покупець зобов”язується прийняти та сплатити за
отриманий товар згідно
накладних. За отриманий
товар позивач частково сплатила 56939,70 грн.,що
підтверджується квітанціями до прибуткових касових ордерів, копії яких додані
до матеріалів справи .

Колегія
суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позивачем не доведений
умисел відповідача на укладення
угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Само по
собі скасування в судовому порядку державної реєстрації ПП ІНФОРМАЦІЯ_1 не є підставою для визнання спірної угоди
такою, що укладена з метою, суперечною інтересам держави та суспільства та
звільнення позивача від обов»язку доводити недійсність або нікчемність угоди.
Наявність умислу на укладення угод, що суперечить інтересам держави та
суспільства, не може бути підтверджена лише рішенням суду про скасування державної реєстрації
окремого суб'єкта підприємницької діяльності, оскільки предметом дослідження у такій справі
є, зокрема, відповідність державної реєстрації суб'єкта підприємницької
діяльності вимогам чинного законодавства, а не наявність протиправного умислу
при укладенні угод, що мала місце під час підприємницької діяльності суб'єкта.

Санкції
за укладення угоди (вчинення господарського зобов'язання) з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і суспільства, встановлені Господарським кодексом
України.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ГК України, який набрав чинність з
01 січня 2004р., господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону,
або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства,
або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них
господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Положення ст. ст. 207, 208 ГК України слід застосовувати
з урахуванням того, що правочин, який
вчинено з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас
суперечить моральним засадам суспільства, а тому згідно з ч. 1 ст. 203, ч. 2
ст. 215 ЦК України є нікчемним, і визнання такого правочину недійсним судом не
вимагається.

За приписами наведених норм для застосування санкцій,
передбачених ч.1 ст.208 Господарського кодексу України необхідним є наявність
умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства. В данному випадку, позивачем не доведений умисел на укладення
угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства саме
відповідачем. Сама по собі угода купівлі-продажу не є такою, що суперечать
інтересам держави та суспільства.

Частиною 1 ст. 208 ГК України передбачено застосування
санкцій лише судом. Це правило відповідає нормі ст. 41 Конституції України,
згідно з якою конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду
у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Колегія судів погоджує висновок суду першої інстанції про
те, що санкції, передбачені цією частиною, є конфіскаційними, стягуються за
рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської
діяльності, тому вони у відповідності до ч.1 ст.238 Господарського Кодексу
України є адміністративно-господарськими, отже
для їх застосування позивачем пропущений
встановлений ст.250 цього Кодексу строк.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196,ч.1п.1ст. 198,
200,ч.1п.1. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у м. Харцизьку на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2008 року по справі №
2-а-17519/08 залишити без задоволення.

Постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2008 року по справі
№2а-17519/08 - залишити без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції .

Головуючий
Т. Г. Арабей

Судді І. В.
Геращенко

С.А. Малашкевич