Справа № 2-а-7468/08
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2008-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-7468/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

28
жовтня 2008 року Одеський окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого - судді Іванова Е.А.

при секретарі: М езнер О.Е.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за
позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування податкових
повідомлень- рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,
в якому просить податкові повідомлення-рішення відповідача від
15.01.2008р. НОМЕР_1в частині залишеному без змін рішенням ДПІ у Приморському
районі м. Одеси; від 09.02.2008р. НОМЕР_2, від 18.02.08 НОМЕР_3; від 25.04.08р. НОМЕР_4та від 15.01.08р.
НОМЕР_5 в частині залишеним без змін рішенням ДПА в Одеській області від
14.04.2008р.; від 18.02.08р. НОМЕР_6 в частині залишення без змін рішенням ДПА
в Одеській області від 14.04.08р. НОМЕР_7 від 25.04.08 НОМЕР_8 -
скасувати.

У
судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх
задовольнити та пояснив, що в період з
20.12.2007р. по 28.12.2007р. фахівцем ДПІ у Приморському районі м. Одеси була
проведена позапланова перевірка фінансово-господарської діяльності ОСОБА_1. за
період з 01.10.2004р. по 30.09.2007р. з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства. За результатами вищезазначеної перевірки був
складений акт НОМЕР_9 від 09.01.2008р., на підставі якого ДПІ у Приморському
районі м. Одеси прийняла податкові повідомлення-рішення НОМЕР_5 від
15.01.2008р. про визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 553 717,28грн. та НОМЕР_1 про визначення податку з
доходів громадян, отриманих від здійснення
підприємницької діяльності в сумі 61 607грн. Не погодившись з
вищезазначеними рішеннями позивач звернувся до ДПІ у Приморському районі м.
Одеси з первинною скаргою з проханням скасувати їх. Рішенням ДПІ від
09.02.2008р. НОМЕР_2 про результати розгляду первинної скарги оскаржуване
позивачем податкове повідомлення-рішення від 15.01.2008р. НОМЕР_5 залишено без
змін, а податкове повідомлення-рішення від 15.01.2008р. НОМЕР_1 скасоване в
частині 37 613,16грн., в іншій частині залишено без змін. Після отримання
вищезазначеного рішення ДПІ направила ОСОБА_1. податкові повідомлення-рішення
від 18.02.2008р. НОМЕР_10 про визначення податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 553 717,28грн. та
НОМЕР_3 про визначення з доходів громадян, отриманих від здійснення
підприємницької діяльності на суму 23 994грн. Позивач також не погодився з
рішеннями ДПІ, оскільки вони залишились без змін і звернувся до ДПА в Одеській
області з повторною скаргою. Рішенням ДПА в Одеській області від 14.04.08р.
НОМЕР_7 податкове повідомлення рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси від
09.02.08р. НОМЕР_2 про результати первинної скарги скасоване в частині
донарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 345
341,52грн. та застосованої штрафної санкції з цього ж податку у сумі 173
489,90грн. Податкове повідомлення-рішення ДПІ від 15.01.08р НОМЕР_1 (податок з
доходів громадян) залишено зазначеним рішенням без змін, але з урахуванням
рішення ДПІ у Приморському районі від 09.02.08 НОМЕР_2 (зменшеного на 37
613,16грн.). Після розгляду ДПА в Одеській області повторної скарги позивача
він отримав податкові повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси
від 25.04.08 НОМЕР_11 про визначення з доходів громадян, отриманих від здійснення
підприємницької діяльності на суму 23 994грн. та від 25.04.08 НОМЕР_8 про
визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 34
886,06грн. (в тому числі основного платежу на суму 22 330,20грн. та штрафної
санкції по цьому податку на суму 12 555,85грн).
Оскільки при проведенні перевірки та при розгляді його скарг посадові
особи органів ДПС невірно застосували вимоги чинного законодавства до
проведених ОСОБА_1. операцій, що призвело до неправильного розрахунку його
торгівельної виручки та відповідно неправомірне визначення йому суми податку з
доходів громадян, отриманих від підприємницької діяльності та податку на додану
вартість, позивач звернувся до суду з даним позовом в якому у повному обсязі
відображені доводи позивача не згоди з оскаржуємими ним рішеннями.

У
судовому засіданні представник відповідача
позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні з підстав
зазначених у запереченнях та додатково пояснила, що фахівцем ДПІ у Приморському
районі м. Одеси була проведена перевірка господарської діяльності позивача, в
результаті якої були встановлені допущені позивачем порушення ст.1 Указу
Президента України від 03.01.1998р. „Про спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого підприємництва”; ст..ст.13,14 Декрету Кабінету
Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян”; п.7.1 ст.7 Закону
України „Про податок з доходу фізичних осіб”; п.п.7.8.1, п.7.8 ст.7, п.9.4
ст.9, п.2.1 ст2, п.4.1 п4.7 ст.4 п.п.6.1.1. та п.6.1 ст.6, п.п.7.3.1 п 7.3 ст.7
Закону України „Про податок на додану вартість”, про що складений акт та
15.01.2008р. прийняті повідомлення-рішення НОМЕР_5 та НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1.
після адміністративного оскарження позивачем повідомлень - рішень від
15.01.2008р. ДПІ у Приморському районі прийняло
зазначені позивачем податкові повідомлення-рішення, які винесені у
відповідності до чинного законодавства.

Вислухавши
представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи суд встановив
наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Фізична особа -підприємець ОСОБА_1. як
платник податків знаходиться на обліку в ДПІ Приморського району м.Одеси.

В період з 20.12.2007 року по 28.12.2007
року працівниками відповідача була проведена позапланова виїздна перевірка
позивача за період з 01.10.2004 року по 30.09.2007 рік з питань дотримання
вимог діючого податкового законодавства за наслідками якої 09.01.2008 року
складений акт НОМЕР_9(а.с.8-27).

За висновками акту було прийнято
податкове повідомлення -рішення НОМЕР_5 яким визначено суму податкового зобов'язання за податком на додану
вартість за основним платежем на суму 367671,52грн. та штрафні санкції на суму
186045грн.76коп. та податкове повідомлення -рішення НОМЕР_1 за яким визначено
зобов'язання з податку з доходів громадян
отриманих від здійснення підприємницької діяльності за основним платежем
61607,91грн. (а.с.28,29)

Вказані рішення 22.01.2008 р. були
оскаржені позивачем до відповідача та за наслідками розгляду скарг 18.02.2008
року ДПІ у Приморському районі м.Одеси прийняті податкові повідомлення рішення
НОМЕР_10 яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість за
основним платежем 367671,52грн. та штраф 186045,76грн. та податкове
повідомлення -рішення НОМЕР_3 яким визначено податкове зобов'язання з податку з доходів громадян отриманих від
здійснення підприємницької діяльності за основним платежем на суму 23994,75грн.
(а.с.30,31).

Не погоджуючись з цими рішеннями
позивач 27.02.2009 року звернувся зі скаргою до ДПА в Одеській області, яке
задовольнило скаргу частково та скасувало податкове повідомлення рішення від
15.01.2008 року НОМЕР_5 та рішення ДПІ у Приморському районі м.Одеси від
09.02.2008 року НОМЕР_2 про результати розгляду первинної скарги у частині
донарахування ПДВ та штрафу, та скасувало повідомлення -рішення №НОМЕР_12 від
18.02.2008р.

За наслідками розгляду скарги позивача до
ДПА в Одеській області відповідачем було прийняті 25.04.2008р.
повідомлення-рішення НОМЕР_8 яким визначено податкове зобов'язання з ПДВ на суму
22330,20грн. та штрафні санкції на суму 12555,86грн., та податкове
повідомлення-рішення НОМЕР_11 яким визначена сума податкового зобов'язання з
податку з доходів громадян отриманих від здійснення підприємницької діяльності
за основним платежем 23994,75грн.

Підставою для прийняття рішення НОМЕР_8 по
донарахуванню позивачу податку на додану вартість на суму 22330,20грн. та суми
штрафу за несвоєчасну сплату ПДВ -12555,86грн. та прийняття рішення НОМЕР_11 по нарахуванню позивачу
податку з доходів громадян отриманих від здійснення
підприємницької діяльності ( з 01.01.2007 року не перейшов на загальну систему
оподаткування та з суми доходу отриманого у січні-вересні 2007 році не сплатив
податок з доходів) у сумі 23994,75грн. відповідач
визначив порушення з боку позивача вимог ст. 1 Указу Президента "Про
спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб'єктів малого
підприємництва", а саме: перевищення у 4 кварталі 2006 р. граничної суми
виручки, отриманої на розрахунковий рахунок за здійснення операцій з продажу
продукції, - 500 тис. грн., яка дозволяє перебувати на спрощеній системі. Таке
перевищення виникло за рахунок того, що до обсягу виручки позивачем
враховувалися лише суми комісійної винагороди, а суми отримані за реалізований
товар до обсягів виручки не враховувались, тому відповідач вважає, що позивач
повинен був з 01 січня 2007 року перейти з спрощенної на загальну систему
оподаткування.

Відповідачем не заперечується, що позивач
протягом 2006 та по 30.09.2007 року був платником єдиного податку та сплачував
суму податку за види діяльності : дрібний ремонт та технічне обслуговування
автотранспорту та посередництво в торгівлі різними товарами та не був
зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Відповідно до п.6 Указу Президенту України
„Про спрощену систему оподаткування” від 03.07.1998року НОМЕР_13 суб'єкт малого
підприємництва , який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів
податків і зборів (обов'язкових платежів): податку на додану вартість, крім
випадку, коли юридична особа обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним
податком за ставкою 6 відсотків, податку на доходи фізичних осіб (для фізичних
осіб-суб'єктів малого підприємництва).

Як вбачається з акту перевірки та договору
від 01.09.2006 року НОМЕР_14 (а.с.53) між позивачем та ІНФОРМАЦІЯ_1 був
укладений договір доручення за яким позивач зобов'язався за винагороду від
імені Довірителя ІНФОРМАЦІЯ_1 та за його рахунок вчинити певні дії: оплатити
готівковими коштами роботи виконані підрядниками ІНФОРМАЦІЯ_1 які підтверджуються актами виконаних робіт,
за що отримати винагороду у розмірі 1грн.

На виконання умов цього договору позивач
отримав від ІНФОРМАЦІЯ_1 на банківський рахунок 06.09.2006 року кошти на суму
84660грн, та 07.10.2006 року суму 215450грн, 03.11.2006р. суму 172500грн.

З отриманих коштів від ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач
сплатив підрядникам ІНФОРМАЦІЯ_1 -суб'єктам господарської діяльності -фізичним
особам та фізичним особам кошти у сумі 446237грн. а саме: 08.09.2006р.
-79925,24грн, 07.10.2006р. -203371грн., 04.11.2006р.-162941,45грн. що не
заперечується відповідачем.

Також позивачем був укладений договір
доручення з ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.09.2006 року (а.с.49), за яким позивач
зобов'язався за винагороду від імені Довірителя ІНФОРМАЦІЯ_2 та за його рахунок
вчинити певні дії: оплатити готівковими коштами роботи виконані підрядниками
ІНФОРМАЦІЯ_2, які підтверджуються актами
виконаних робіт, за що ІНФОРМАЦІЯ_2 зобов'язався сплатити нагороду -6% від суми
перерахованої для виконання.

На виконання умов вказаного договору позивач
отримав на рахунок 02.11.2006р. суму 307800грн., які 03.11.2006р. у сумі
289332грн. сплатив підрядникам Довірителя.

Як вбачається з акту перевірки (а.с.15) та
не заперечується відповідачем станом на 01.11.2006 року сума валового доходу
позивача з урахуванням коштів які надійшли за договорами доручення склала
486655,13грн., а станом на 31.12.2006 року сума доходу з урахуванням коштів
отриманими на виконання договорів доручення склала 1029726,90грн.

Виходячи з таких сум, розрахованих як виручка від
реалізації продукції (товарів, послуг), за висновками відповідача позивач не мав права застосовувати спрощену систему оподаткування, а повинен був у 2007р. перейти на загальну систему
оподаткування і, як наслідок, нараховувати, сплачувати та надавати податкову
звітність з податку на додану вартість відповідно до положень Закону України
від 03.04.1997 р. НОМЕР_15 «Про податок на додану вартість», та податку з
доходів фізичних осіб в частині оподаткування доходів, отриманих від
підприємницької діяльності відповідно до положень Декрету Кабінету Міністрів
України від 26.12.1992 р. НОМЕР_16 «Про прибутковий податок з громадян» та
Закону України від 22.05.2003 р. НОМЕР_17 «Про податок з доходів фізичних
осіб».

Проте такий висновок відповідача є помилковим, враховуючи
наступне.

Відповідно до умов договорів
доручення від 01.09.2006 року позивач виконував обов'язки повіреного та
здійснював певні юридичні дії за довіреністю (п.3.1. договорів) -оплачував
готівковими коштами роботи, виконані підрядниками Довірителя, які
підтверджуються актами виконаних робіт, та за рахунок ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ст.1000ЦК України за договором
доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за
рахунок другої
сторони (довірителя)
певні
юридичні
дії.

Відповідно до ст.1007 ЦК України
Довіритель зобов''язаний,
якщо інше
не встановлено договором: 1) забезпечити повіреного засобами, необхідними для
виконання доручення; 2) відшкодувати
повіреному
витрати, пов'язані
з виконанням доручення.

Суд вважає, що сума коштів, що надійшла за
договорами доручення від 01.09.2006 року на рахунок позивача була неправомірно
зарахована відповідачем як його доход, так як відповідно до п.1 Указу
Президента України „Про спрощену систему оподаткування” від 03.07.1998року
НОМЕР_13 виручкою від реалізації
продукції вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької
діяльності на розрахунковий рахунок або в касу за здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Для
цілей оподаткування під продажем товарів розуміються будь-які операції, що
здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими
цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі
товари за плату або компенсацію, незалежно від строків її надання, а також
операції з безплатного надання товарів. Не вважаються продажем операції з
надання товарів у межах договорів комісії, схову (відповідального зберігання),
доручення, інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачу прав
власності на такі товари (п. 1.31 ст. 1 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (в редакції Закону України від 22.05.97 р. НОМЕР_18).

Суд вважає неправомірним донарахування суми
доходу позивачу у розмірі 446237,69грн. та 289332грн. отриманих у 2006 році за
договорами доручення від 01.09.2006р. та які не є його винагородою за виконання
цих договорів, а лише транзитними та щодо яких відповідач не заперечує, що вони
в наступному були перераховані підрядникам, про що свідчать копії відповіді на
запити та акт звірки розрахунків від 03.01.2008р.

Відповідно до п.1.2 ст.1 Закону України
„Про податок з доходів фізичних осіб” від 22.05.2003 року №889 дохід це сума
будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших
активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або дериватівів,
одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь чи
набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті
4 цього Закону протягом відповідного звітного періоду з різних джерел як на
території України, так і за її межами.

Крім того Державна податкова інспекція
України у листі від 03.01.2001 г. НОМЕР_19 також зазначає, що транзитні кошти,
які надходять на рахунок платника єдиного податку не підлягають врахуванню для
оподаткування.

Також, суд вважає за необхідно зазначити, що під час перевірок позивача
відповідачем було встановлено, що перевищення виручки в розмірі 500 тис. грн., яка дозволяє перебувати на спрощеній
системі, виникло виключно за рахунок сум коштів, отриманих за продукцію,
реалізовану за договорами комісії. Це зазначено, як в Акті від
09.01.2008 р. НОМЕР_20, (а.с.15). Інших надходжень коштів, які перевищували
граничний розмір 500 тис. грн., не встановлено.

Враховуючи те, що обсяг виручки позивача у
2006 році не перевищив межі 500 000грн.,
та він не повинен був з 01.01.2007 року переходити на загальну систему
оподаткування, то суд вважає, що відповідачем було також помилково визнано, що
позивач повинен був зареєструватися платником ПДВ та неправомірно донараховано
податкове зобов'язання з ПДВ у 2007 року.

Судом встановлено, та відповідачем не
заперечується, що позивач у 2007 році був зареєстрований як платник єдиного
податку, та згідно п.6 Указу Президенту України „Про спрощену систему
оподаткування” від 03.07.1998року НОМЕР_13 не є платником податку на додану
вартість.

Відповідно до п.7.2.4 ст.11 Закону України
„Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року НОМЕР_15 юридичні та
фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності, які є платниками єдиного податку за
спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності та не зареєстровані
платниками податку на додану вартість, не мають права на нарахування податку,
податковий кредит та складання податкових накладних, а також на отримання
бюджетного відшкодування.

Враховуючи викладене суд вважає, що
оскаржувані податкові повідомлення -рішення прийняті в межах повноважень
відповідача, але неправомірно, так як з боку позивача відсутні порушенням вимог
законодавства, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2,7-9,158,160,163КАС України
, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2
задовольнити.

Податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі м.Одеси від 15.01.2008 року НОМЕР_1 в частині залишеному
без змін рішенням ДПІ у Приморському районі м.Одеси від 09.02.2008 року
НОМЕР_2; від 18.02.08 НОМЕР_3; від 25.04.2008 року НОМЕР_4 та від 15.01.2008р. НОМЕР_5 в частині
залишеним без змін рішенням ДПА в Одеській області від 14.04.2008р. НОМЕР_7;
від 18.02.2008 року НОМЕР_6 в частині залишеним без змін рішенням ДПА в
Одеській області від 14.04.2008р. НОМЕР_7; від 25.04.2008р. НОМЕР_8 скасувати.

Стягнути з державного бюджету на користь
ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3,40грн.

Згідно ст. 254 КАС України,
постанова, якщо інше не встановлено КАС України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк, постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження постанови протягом 10 днів з дня її
проголошення. Апеляційна скарга на постанову подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова виготовлена у повному обсязі 03 листопада 2008
року.

Суддя
Е.А.Іванов