Справа № 2-А-116/08
Суддя: Гаврилюк О.І.
Дата ухвалення: 2008-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2 - А - 116/2008
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 жовтня 2008 року
Ясинуватський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого
судді - Гаврилюка
О.І.,

при
секретарі - Деревенець
О.Ю.

позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача -
Савельєвої В.О., Палагута Н.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Ясинувата
адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення м.Ясинувата про
стягнення заборгованості з щорічної допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення Ясинуватської міської ради
Донецької області (надалі - УПСЗН Ясинуватської міської ради, відповідач) на
його користь недораховану допомогу на оздоровлення за 2002, 2003 та 2004 роки у
розмірі, передбаченому ст.48 Закону України „Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991
р. № 796-ХІІ (надалі - Закон № 796-ХІІ).

В обґрунтування
позовних вимог вказував на те, що він є потерпілим внаслідок Чорнобильської
катастрофи першої категорії, інвалідок ІІІ групи і, у зв'язку з цим, відповідно
до ст.48 Закону №796-ХІІ, відноситься до числа осіб, які мають право на
отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 4-х мінімальних
заробітних плат.

Проте,
відповідачем такі виплати здійснювались відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року № 836 в розмірі лише 21,50 грн.

ОСОБА_1 вважав,
що дії відповідача носять неправомірний характер і просив суд стягнути з останнього
на його користь недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за період з 2002
року по 2004 рік у розмірі 2543,50 грн.

В
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та доповнив, просивши
визнати причину пропуску ним строку для
звернення до адміністративного суду з позовом за 2002 та 2003 роки поважною,
оскільки він був юридично необізнаний та вважав, що відповідач, сам йому
виплатить дані суми.

Представники
відповідача позовні вимоги не визнали, пояснивши, що позивач дійсно є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом ІІІ групи та отримує
в Управлінні щорічну допомогу на оздоровлення. Сума цієї допомоги визначена
Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, зокрема,
для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії,
інвалідів ІІІ групи встановлена сума 21,50 грн. Виконувати постанови Кабінету Міністрів України вони зобов'язані і не мають зайвих коштів для задоволення вимог
позивача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що
заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з
частиною другою ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи
першої категорії.

Згідно довідки
серії МСЕ № 002678 від 28.12.1992 року ОСОБА_1 з 01.12.1992 року встановлена
ІІІ група інвалідності за професійним захворюванням, пов'язаним з ліквідацією
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 12 січня 1998 року при повторному
огляді МСЕК ОСОБА_1 підтверджено статус інваліда ІІІ групи за професійним захворюванням,
пов'язаним з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 01 лютого 2001
року при повторному огляді МСЕК ОСОБА_1 підтверджено статус інваліда ІІІ групи
за професійним захворюванням, пов'язаним з ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС. 16 лютого 2004 року при повторному огляді МСЕК ОСОБА_1
підтверджено статус інваліда ІІІ групи за професійним захворюванням, пов'язаним
з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, безстроково.

Відповідно до
абзацу 1 частини 4 статті 48 Закону України № 796-ХІІ (в редакції згідно із
Законом від 09.06.2006 року, чинній на момент звернення з позовом), щорічна
допомога інвалідам ІІІ групи виплачується в розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на
момент виплати (абзац 7 частини 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ).

Статтею 3
Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною
цінністю.

Права і
свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності
держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження
і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Постановою
КМ України від №836, встановлено конкретні розміри виплат у визначеній сумі, що
суперечить вимогам Закону №796-ХІІ.

Цим
Законом встановлено розмір таких виплат, як кратну відносно розміру мінімальної
заробітної плати величину на час виплати.

Законами
України, що приймались у період 2001 по 2003 роки стосовно розмірів заробітної
плати, не встановлювались обмеження щодо застосування розмірів заробітної
плати, встановлених цими нормативними актами, зокрема, для реалізації положень
ст. 48 Закону №796-ХІІ.

З
моменту прийняття постанови КМ України №836 встановлені нею розміри виплат
залишались незмінними, в той час як Верховною Радою України неодноразово
змінювався розмір мінімальної заробітної плати.

Даним
Законом (статті 62 та 67) Кабінету Міністрів надано право проводити лише
роз'яснення порядку застосування цього Закону, якою, зокрема, с постанова КМ
України №987 від 20.06.2000 року "Про затвердження Порядку використання
коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи та соціального захисту населення", та підвищувати розміри
доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, відповідно до зміни
індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, але не
зменшення їх та встановлення їх у твердій сумі, яка не відповідає Закону.

Іншими
Законами в зазначений період Кабінету Міністрів України також не надавалось
право на зменшення гарантованих державою виплат.

Слід
зазначити, що згідно із ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина. її права та
свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість,
діяльності держави.

Відповідно
до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами
визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а статтею 75 Конституції
встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент -
Верховна Рада України. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої
повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими
актами змінювати положення законів.

Згідно ст..1
Закону України від «Про встановлення
розміру мінімальної заробітної плати на 2003 рік», 26 грудня 2002 року №
372-IV, встановлено з 1 січня 2003 року розмір
мінімальної заробітної плати 185 гривень на місяць, а з 1 грудня 2003 року
- 237 гривень на місяць.

Статтею 89 Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2004рік» від
17.06.2004р. № 1801 встановлено з 01 січня 2004 року розмір мінімальної
заробітної плати 205 грн. на місяць, а з 1 вересня 2004року -237грн. на місяць.

Статтею
83 Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших
законодавчих актів України» від 25.03.2005 р. №2505 встановлено з 01 січня 2005
року розмір мінімальної заробітної плати 262 грн. на місяць, з 1 квітня 2005
року - 290 грн. на місяць, з 01 липня 2005 року - 310 грн. на місяць, з 01
вересня 2005року - 332 грн.

Законом
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не уповноважено Кабінет Міністрів України зменшувати
конкретні суми.

Відповідно
до ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк.

Відповідно до
ст.100 КАС України, якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду
поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку,
встановленому КАС України.

Позивач пропустив річний строк для звернення
до адміністративного суду із позовом в частині стягнення недотриманих сум за
2002 та 2003 рр. з поважної причини, оскільки був юридично необізнаний та
вважав, що відповідач згодом сплатить йому дану суму.

Враховуючи
викладене, суд вважає, що дії Управління праці та соціального захисту населення
м.Ясинувата щодо відмови позивачу у виплаті допомоги на оздоровлення з
урахуванням положень ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» є незаконними.

Тому,
виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними
нормативними актами, в даному випадку підлягають застосуванню саме норми ст. 48
Закону №796-ХІІ та норми відповідних Законів України, якими встановлювався
розмір мінімальної заробітної плати за час, що сплив після прийняття постанови
КМ України №836.

Також
встановлено, що у листопаді 2003 року відповідач виплатив позивачеві щорічну
допомогу на оздоровлення за 2002 рік у розмірі 21,50 грн., встановленому
порядку постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 „Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

В такому ж
самому розмірі відповідачем ОСОБА_1 була виплачена допомога на оздоровлення в
березні 2004 рік за 2003 рік і в березні 2005 році - за 2004 рік. Право Позивача на одержання сум
компенсації не оспорюється Відповідачем, тому на підставі ст. 72 КАС України не підлягає доказуванню.

Висновок УПСЗН
про те, що Закон України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати
на 2002 рік», Закон України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної
плати на 2003 рік», Закон України «Про державний бюджет України на 2004 рік»,
нібито виключають можливість застосування розміру мінімальної заробітної плати
для розрахунку щорічної допомоги на оздоровлення, встановленої ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», - є безпідставними.

На підставі викладеного, з урахуванням отриманих Позивачем
сум і розміру мінімальної заробітної плати на час виплати йому допомоги, на
користь Позивача підлягає стягненню 2543,50 грн., виходячи з розрахунку:

За 2002
рік (185 x 4) - 21,50 грн. = 718,50 грн.

За 2003
рік (205 x 4) - 21,50 грн. = 798,50 грн.

За 2004
рік (262 x 4) - 21,50 грн. = 1026,50 грн.

За таких
обставин позов підлягає задоволенню.

На підставі
викладеного, керуючись ст. 46 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст. 104, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Визнати причину
пропуску ОСОБА_1 для звернення до адміністративного суду з позовом в частині
стягнення заборгованості
з щорічної допомоги на оздоровлення за 2002 та 2003 рр. - поважною.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення м.Ясинувата про
стягнення заборгованості з щорічної допомоги на оздоровлення за 2002, 2003 та 2004
рр. - задовольнити.

Визнати дії
Управління праці та соціального захисту
населення м.Ясинувата щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті заборгованості з щорічної
допомоги на оздоровлення за 2002, 2003 та 2004 рр. - незаконними.

Стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення м.Ясинувата на користь
ОСОБА_1, який проживає АДРЕСА_1, заборгованості з щорічної допомоги на
оздоровлення за 2002, 2003 та 2004 рр. у розмірі 2543,50 грн.

Постанову може
бути оскаржено до Донецького Апеляційного Адміністративного суду Донецької
області через Ясинуватський міськрайонний суд Донецької області.

Заяву про
апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів з
дня її проголошення.

Апеляційна
скарга на постанову суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження, або протягом десяти днів з дня проголошення
постанови суду без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя О.І.Гаврилюк