Справа № 2-а-5431/08
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2008-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а - 5431/ 08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2008 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого -судді Іванова Е.А.

судді Вовченко О.А.

судді Корой С.М.

при секретарі судового засідання Мезнер О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
бездіяльності неправомірною та стягнення грошової допомоги як інваліду війни,-

В С Т А
Н О В И В:

20.03.2008 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом у якому просив визнати
незаконною бездіяльності ОСОБА_2, яка виразилась у не доплаті йому грошової
допомоги за період 2004-2007 роки у
розмірі 9873,52грн.; стягнути з ОСОБА_2 на його користь доплату грошової
допомоги за період 2004-2007 роки у
розмірі 9873,52грн.; зобов'язати Управління ОСОБА_3 в Одеській області
перерахувати ОСОБА_2 кошти у розмірі 9873,52грн. для доплати йому грошової
допомоги за період з 2004 по 2007 рік.

В судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги та просив визнати
незаконною бездіяльність ОСОБА_2, яка
виразилась у не доплаті йому разової
грошової допомоги за період
2004-2008 роки у розмірі 13321,52грн., стягнути з державного бюджету
України в особі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 адміністрації Одеської міської ради
кошти у розмірі 13321,52грн. для доплати йому разової допомоги за період з 2004
по 2008 рік., стягнути з ОСОБА_2 на його користь доплату разової щорічної
допомоги за період з 2004 по 2008 р. у розмірі 13321,52грн. Позивач пояснив, що
до цього часу не звертався до ОСОБА_2, з
приводу отримання недоплаченої суми разової грошової допомоги за 2008 рік.
Позивач просив розглянути справу без участі його представника, який перебував у
відпустці.

Представник ОСОБА_2, судове
засідання не з'явився, про місце, дату та час
судового засідання був повідомлений належним чином, надіслав до суду
заперечення у яких позовні вимоги не визнав та просив застосувати до вимог щодо
2004-2006 року строк позовної давності (а.с.11-15).

Представник відповідача ОСОБА_3 у
судове засідання не з'явився, про місце, дату та час
судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Вислухавши позивача, дослідивши
матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» НОМЕР_1 від 22.10.1993 року з
наступними змінами та доповненнями.

ОСОБА_1. є інвалідом війни 1-ї групи з
лютого 2007 року, про що свідчить копія посвідчення серії НОМЕР_2 від
05.02.2007 року (а.с.3), а до того часу був інвалідом 2-ї групи (а.с3).

Згідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни 1-ї групи виплачується разова грошова допомога у
розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

Позивач отримав у 2007році разову допомогу до 5 травня 2007 року у розміру
450грн.(а.с.20), тобто відповідно до частини 4 ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з врахуванням
обмежень, встановлених Законом України «Про державний бюджет України на 2007
рік».

Конституційний суд України 09.07.2007 року прийняв рішення по справі
НОМЕР_3 за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36,
частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66,
пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей
98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007
рік" (справа про соціальні гарантії громадян) НОМЕР_4 у п.1 якого визнав
такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення
статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік",
за якою у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до законів
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських переслідувань" здійснюється у таких
розмірах: інвалідам I групи - 450 гривень, інвалідам II групи - 360 гривень,
інвалідам III групи - 300 гривень.

Також Конституційний суд України у п.3 Рішення НОМЕР_4 зазначив, що
положення статей 29, 36, абзацу третього частини другої статті 56, частини
першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46
статті 71, статей 98, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет
України на 2007 рік", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України
у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії
положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до статті 1
Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Кожна … особа має право мирно володіти своїм
Майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами
міжнародного права».

Розглядаючи борги у сенсі
поняття «власності», яке міститься у ст.1 ч.1 Протоколу НОМЕР_5 до Конвенції і
яке не обмежене лише власністю на фізичні речі та не залежить від
формальної класифікації у національному законодавстві, Європейський
Суд зазначив, що борги,
що становлять майно, можуть також розглядатися як «майнові права» і таким
чином, як власність.

Тому при розгляді справи ІНФОРМАЦІЯ_1
(заява НОМЕР_6) Європейський Суд з прав людини зауважив, що якщо чинне правове
положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні
для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах,
доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення суду).

В зв'язку з цим, Європейський
Суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних
актів - Закону України, відповідно якого встановлені надбавки з бюджету і який
є діючим, та Закону України „Про
державний бюджет” на відповідний рік, де положення останнього Закону, на думку
Уряду України, превалювали як lex specialis/.

Суд не прийняв аргумент
Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність коштів як на причину не виконання своїх
зобов'язань (п.26 рішення ІНФОРМАЦІЯ_1; див. mutatis mutandis рішення у справі
ІНФОРМАЦІЯ_2 НОМЕР_7).

Розмір мінімальної пенсії за віком
станом на 1 травня 2007 року відповідно до ч.3 статті 62 Закону України „Про
державний бюджет України на 2007 рік” становить 410грн.06 коп.

З урахуванням викладеного сума разової грошової допомоги, яка підлягає
сплаті інваліду війни 1-ї групи у 2007 році становить 4100,60грн. з яких
450грн. були отримані позивачем, тобто сума доплати, що підлягає перерахуванню
позивачу становить 3650,60грн.

Згідно ст. 17-1 Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ( 3551-12 ) щорічну виплату разової грошової
допомоги до 5 травня здійснюють органи праці
та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особливий рахунок
отримувача ) за місцем отримання пенсії.

Щодо заборгованості за 2004-2006 роки,
то суд не погоджується з аргументами позивача, так як статтею 44 Закону України «Про державний бюджет на 2004рік» було встановлено, що у 2004 році виплата
щорічної разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" здійснюється у таких
розмірах: інвалідам війни 2 групи - 160 гривень.

Ст. 34 Закону України «Про державний
бюджет на 2005 рік» встановлювала, що у 2005 році виплата щорічної разової
допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни 2 групи - 330 гривень.

Ст. 30 Закону України «Про державний
бюджет на 2006 рік» встановлювала, що у 2006 році виплата щорічної разової
допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни 1 групи - 330 гривень.

До цього часу вказані положення Законів України про бюджет на 2005 та 2006
роки неконституційними не визнавались, та не змінювались, суми допомоги
визначені у Законі України про державний бюджет на 2005-2006 роки, тобто по
330грн. були отримані позивачем, тому у задоволенні позовних вимог щодо
недоплати грошової допомоги у 2005-2006 роках слід відмовити.

Конституційний Суд
України у справі НОМЕР_8 про
зупинення дії або
обмеження пільг та компенсацій і
гарантій від 01.12.2004р. визнав
неконституційними положення ст. 44 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік"
НОМЕР_9, згідно яких були обмежені розміри щорічної разової допомоги інвалідам війни та деяким
іншим особам, але відповідно
до ч.2 ст.152 Конституції України закони чи інші правові акти або їх окремі положення визнанні судом
неконституційними втрачають силу з дня постановлення рішення про їх неконституційність.

На час набрання чинності Рішенням
Конституційного суду України у справі НОМЕР_10 року граничний термін виплати
грошової допомоги до 5 травня (до 30 вересня щорічно) за 2004 рік сплив, тому
суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення щорічної грошової допомоги за 2008 рік, то суд встановив, що позивач
після отримання допомоги до 5 травня 2008 року у розміру 400грн. не звертався з заявою до Управління праці та
соціального захисту населення про доплату до розміру встановленого відповідно
ст.13 Закону України НОМЕР_1.

Відповідно до абз.4 ст.17-1 Закону України
НОМЕР_1 особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають
право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому
здійснюється виплата допомоги, тому суд вважає, що в цій частині позивачу також
слід відмовити, так як ще не сплив строк звернення його до відповідача за
отриманням суми доплати, та позивачем не надано суду доказів, того що йому в її
отриманні відмовлено.

Суд вважає, такими, що не підлягають
задоволенню позовні вимоги позивача, щодо стягнення з державного бюджету в
особі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 коштів
для виплати грошової допомоги позивачу, так як Управління праці та соціального
захисту населення має процесуальну дієздатність та не надавало повноважень
позивачу для звернення до суду в його інтересах.

Відповідно до ч.3 ст.162 КАС України суд може
прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 94, 158,160, 162,163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 суму недоплаченої щорічної разової грошової допомоги за 2007 рік у
розміру 3650,60грн.

В
решті позовних вимог відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження постанови може
бути подано протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 цього Кодексу - з дня складення
в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарженя. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до Одеського адміністративного апеляційного суду.

Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова виготовлена у повному обсязі 15 вересня 2008 року.

Головуючий
суддя
Іванов Е.А.

Суддя Вовченко
О.А.

Суддя Корой
С.М.