Справа № 2-а-6794/08
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2008-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-6794/08
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 вересня
2008 року о 08 годині 45 хвилин м. Дніпропетровськ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чабаненко
С.В.

при секретарі - Вовчанській
О.А.

за участю представника
позивача - ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини А-1214 про визнання
протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень та стягнення
матеріальних збитків у вигляді невиплаченої грошової компенсації за продовольче
забезпечення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності
суб'єкта владних повноважень - військової частини А-1214 та стягнення з
відповідача на його користь матеріальних збитків за не отримане ним продовольче
забезпечення у розмірі 33 273,90 грн.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача в
судовому засіданні було зазначено, що позивач у справі ОСОБА_1 23 серпня 2003
року наказом Командувача 6 гвардійського армійського корпусу № 71 був
призначений на посаду офіцера відділення виховної роботи військової частини
А-1214, яка дислокується в смт. Черкаське Новомосковського району
Дніпропетровської області, проходить військову службу у військовому званні
«капітан» та знаходиться на продовольчому забезпеченні у військовій частині
А-1214.

Однак з березня 2000 року позивач продовольчі пайки не
отримує, хоча ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці повинні отримувати
за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно та продовольчі
пайки або, за їх бажанням, грошову компенсацію. Постановою Кабінету Міністрів
України № 316 від 12 березня 1996 встановлені норми забезпечення
військовослужбовців продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил
України та інших військових формувань…

З 11 березня 2000 року Законом України «Про деякі заходи
щодо економії бюджетних коштів» від 17 лютого 2000 року призупинено дію ч. 2
ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей» в частині отримання військовослужбовцями продовольчих пайків і
речового майна або, за їх бажанням, грошової компенсації. Однак у відповідності
з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей» ОСОБА_1 повинні були забезпечувати за
іншою нормою продовольчого забезпечення, а саме за нормою № 1
(загальновійськовою). Відповідно до ст. 16 Закону України «Про Збройні Сили
України» в редакції Закону від 05.10.2000, держава забезпечує соціальний і
правовий захист військовослужбовців і осіб, звільнених в запас, а також
гарантує отримання за рахунок держави грошового, речового, продовольчого і
інших видів забезпечення. На виконання даної норми Закону, Постановою Кабінету
Міністрів України № 426 від 29 березня 2002 року були затверджені норми
харчування військовослужбовців Збройних Сил України і інших військових
формувань.

Відповідно до наказу Міністра оборони України № 402 від
09 грудня 2002 «Про затвердження положення про продовольче забезпечення
Збройних Сил України на мирний час», забезпечення військовослужбовців продовольством
здійснюється за нормами харчування військовослужбовців Збройних Сил України,
затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 426 від 29 березня 2002
року «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України та інших
військових формувань».

Розраховуючи розмір заборгованості не отриманої грошової
компенсації за продовольче забезпечення позивач виходив з довідки про ціни на
продукти харчування на Нормою-1 щорічно, виданої Головним управлінням
статистики в Дніпропетровській області виходячи з переліку продуктів харчування
та цін на ці продукти, а також індексів інфляції. Так, добова вартість
продовольчого пайка помножена на кількість на рік становить суму невиплаченого
продовольчого пайка на рік відповідно до наданого суду розрахунку.

Представник відповідача Макаров М.В., присутній в
судовому засіданні 03.09.2008, проти заявлених позовних вимог та розміру
грошової компенсації за не отримане позивачем продовольче забезпечення не
заперечував, позов визнав в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін та перевіривши
письмові докази у справі суд вважає заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що
підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною 2 ст. 17 Конституції України встановлено
забезпечення державою соціального захисту громадян, які знаходяться на службі в
Збройних Силах України та інших військових формуваннях, а також членів їх
сімей.

ОСОБА_1 23 серпня 2003 року наказом Командувача 6
гвардійського армійського корпусу № 71 був призначений на посаду офіцера
відділення виховної роботи військової частини А-1214, яка дислокується в смт.
Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, проходить
військову службу у військовому званні «капітан» та знаходиться на продовольчому
забезпеченні у військовій частині А-1214, що підтверджується послужним списком
останнього, копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону,
який діяв до 1 січня 2007 року) соціальний захист військовослужбовців -
діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і
соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод,
задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до
особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання
соціальної стабільності у військовому середовищі.

Частиною 2 ст. 9 цього ж Закону передбачено, що
військовослужбовці повинні отримувати за рахунок держави грошове забезпечення,
а також речове майно та продовольчі пайки або, за їх бажанням, грошову
компенсацію.

Частино 1 ст. 9 вказаного Закону гарантується матеріальне
продовольче і інші види забезпечення військовослужбовців. Ніхто не вправі
обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей в правах, встановлених
законодавством.

Згідно зі ст. ст. 1-2 Закону України «Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв'язку з особливим
характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни,
військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та
компенсації, які не можуть бути скасовані чи призупинені без їх рівноцінної
заміни. Нормативно-правові акти органів державної влади та органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і пільги військовослужбовців та членів їх
сімей, є недійсними.

Статтею 2 цього ж Закону також встановлено, що ніхто не
вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах,
визначених законодавством України.

Частиною 3 статті 22 Конституції України вимагається при
прийнятті нових законів або внесення змін до діючих законів не допускати
зменшення об'єму і змісту існуючих прав та свобод.

Крім цього, відповідно до ст. 8 Конституції України,
закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй.

Відповідно до Норми харчування
військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань № 1
(загальновійськова), затвердженої Постановою КМУ
від 29 березня 2002 р. N 426, інформацією Головного управління статистики у
Дніпропетровській області щодо середніх роздрібних цін на продовольчі товари у
торговій мережі по Дніпропетровькій
області на період з 2000 року по 2006 рік, а також індексів споживчих цін
(індексів інфляції) по Україні за даними Держкомстату України за 2000-2006
роки, суд приходить до висновку про відповідність наданого позивачем розрахунку
грошової компенсації за продовольче забезпечення з 11.03.2000 по 31.12.2006
вищеприведеним нормам.

Частиною 1 статті 100 КАС України встановлено,
що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні адміністративного позову лише за умови, якщо на цьому
наполягає одна із сторін.

Таким чином, оскільки відповідачем позов
визнано повністю та про застосування строку позовної давності не заявлено, суд
вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить діючому законодавству, не
порушує права свободи, інтереси інших осіб та заявлені позивачем позовні
вимоги, як законні та обгрунтовані підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності з ч. 1 ст. 94 КАС
України, судові витрати відносяться до Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 17, 22
Конституції України, ст. ст. 1, 1-2, 2, 9 Закону України «Про соціальний та правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою КМУ від 29 березня 2002 р. N 426, ст. ст. 2,
10, 11, 12, 86, 94, 100, 160-162, 167, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Визнати протиправною бездіяльність
суб'єкта владних повноважень - військової частини А-1214 стосовно невиплати
ОСОБА_1 грошової компенсації за продовольче забезпечення.

Стягнути з військової частини А-1214
(51272 Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Черкаське) на
користь ОСОБА_1 матеріальні збитки за не отримане ним продовольче забезпечення
у розмірі 33 273 (тридцять три тисячі двісті сімдесят три) грн. 90 коп.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня її складення у
повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом
20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено
09.09.2008.

Суддя
(підпис) С.В.Чабаненко

Згідно з оригіналом:

Суддя С.В.Чабаненко

Постанова не набрала
законної сили 12.09.2008

Суддя С.В.Чабаненко