Справа № 22-а-5582/08
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2008-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 жовтня
2008 року

м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Бенедик
А.П.,

Суддів - Калиновського В.А., Кононенко З.О.

при секретарі -
Лаба О.П.

за участю:

Позивач - Горбенко С.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного адміністративного
суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Полтави
від 20.05.2008 року по справі № НОМЕР_1

за позовом ОСОБА_1

до Військового інституту
телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України
«Київський політехнічний інститут», Міністерства оборони України, Державного
казначейства України

про визнання частково неправомірним наказу,
зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач,ОСОБА_1 звернувся до Київського
районного суду м. Полтави з позовом до Військового інституту телекомунікацій та
інформатизації Національного технічного університету України «Київський
політехнічний інститут», Міністерства оборони України, Державного казначейства
України, в якому, після уточнення позовних вимог, просив визнати неправомірним
та нечинним наказ начальника Полтавського військового інституту зв'язку №ОСОБА_1щодо
виключення його зі списків особового складу інституту 30 грудня 2002 року;
зобов'язати відповідача здійснити виключення зі списків особового складу по
даті фактичного розрахунку по наявним заборгованостям; стягнути з відповідача борг грошової компенсації
замість предметів речового майна в розмірі 1380,08 грн.; зобов'язати
відповідача здійснити доплату грошової компенсації при звільненні з урахуванням
нової дати виключення зі списків особового складу інституту пов'язаної з
фактичною виплатою відповідачем усієї існуючої заборгованості; стягнути на його
користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу по день фактичного
розрахунку; відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Постановою Київського
районного суду м. Полтави від 20.05.2008 року в задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою
суду першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги
позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме:
Положення про проходження військової служби
-______________________________________________________________________

Справа
№22-а-5582/08
Головуючий 1 інстанції: Яковенко Н.Л. Категорія: 31
Доповідач: Калиновський В.А.

особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами)
Збройних Сил України, Указу Президента України «Про порядок офіційного
оприлюднення нормативно правових актів та набрання ними чинності», наказу Міністра оборони
України № 75 від 05.03.2001 р. «Про
затвердження Положення про порядок виплати грошового забезпечення
військовослужбовцям Збройних сил України»,
Закону України «Про загальний військовий обов'язок і військову
службу», Закону України «Про оплату
праці», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей», Закону України «Про Збройні Сили України», Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік», Закону України «Про Державний
бюджет України на 2003 рік», ст.ст. 3, 5, 8, 9, 71 КАС України, КЗпП України,
ЦПК України, ст.ст. 1, 3, 6, 8, 17, 19, 22, 64, 95, 96 Конституції України, Рішення Конституційного
Суду України від 09.07.2007 року, посилаючись на обставини та обґрунтування,
викладені в апеляційній скарзі.

Відповідачем подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких, наполягаючи
на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просить
залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без
змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача,
перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом
першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач Горбенко С.А. з 16 липня 1987 року
проходив військову службу в Полтавському військовому інституті зв'язку на
посаді командира взводу роти курсантів батальйону курсантів командного
факультету.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06 червня 2007 року
№ 800, Полтавський військовий інститут зв'язку реорганізовано шляхом
приєднання до Національного
технічного університету України
«Київський політехнічний інститут». Військовий інститут
телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України
«Київський політехнічний інститут» є правонаступником Полтавського військового
інституту зв'язку.

Згідно наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 25 грудня
2002 року № 284 (том 1 а.с. 68) ОСОБА_1. звільнено зі служби в запас за пунктом
67, підпункт «б» (за станом
здоров'я) з правом носіння військової форми одягу.

Наказом начальника Полтавського
військового інституту зв'язку від 29.12.2002 року № 300 (том 1 а.с. 67) Горбенку С.А. було надано два
дні з 29 по 30 грудня 2002
року для здавання справ та посад, а з 30 грудня 2002 року його виключено з усіх
видів забезпечення.

Відповідно до наказу начальника
Полтавського військового Інституту зв'язку від 30.12.2002 року № 301 (том 1
а.с. 7) капітана ОСОБА_1, командира взводу роти курсантів батальйону командного
факультету, звільненого наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил
України від 25 грудня 2002 року № 284 з військової служби у запас за
пунктом 67, підпункт «б» (за станом здоров'я) Положення про проходження
військової служби особам офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних
Сил України 30 грудня 2002 року виключено зі списків особового складу
інституту, всіх видів забезпечення та вважати таким, що убув до Полтавського
ОМВК м. Полтави для постановки на військовий облік.

Відповідно до підпункту «б» п. 67 Положення про проходження військової
служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил
України, затвердженого Указом Президента України від 7 листопада 2001 року N
1053/2001 офіцери, які проходять кадрову військову службу, звільняються з
військової служби за станом здоров'я.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про те що звільнення позивача з військової служби саме за
наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України відповідає нормам
підпункту «в» п.72 Положення про проходження військової служби особами
офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України в редакції,
що діяла на час звільнення, а тому
посилання позивача на проведення звільнення не уповноваженою особою є
безпідставним.

Відповідно до п. 74 Положення про
проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками
(мічманами) Збройних Сил України,
днем звільнення осіб офіцерського складу, прапорщиків (мічманів) з військової
служби в запас або у відставку вважається день, з якого їх наказом по стройовій
частині виключено зі списків особового складу.

Позивача Горбенко С.А., відповідно до наказу начальника
Полтавського військового інституту зв'язку від 30.12.2002 року № 301, виключено зі списків особового
складу інституту 30 грудня
2002 року, отже днем
звільнення позивача ОСОБА_1. є 30 грудня 2002 року.

Відповідно до п.п, 9.1.4. Положення про
військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом
Міністра оборони України від 16 липня 1997 р. N 300, в редакції станом на час
звільнення позивача ОСОБА_1.,
для приймання та здавання справ і посади командира взводу встановлюється строк
не більше 3 днів.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом
начальника Полтавського військового Інституту зв'язку від 29.12.2002 року № 300
Горбенку С.А. було надано два дні з 29 по 30 грудня 2002 року для здавання
справ та посад.

Колегія суддів зазначає, що оскільки термін в два дні для здачі
справ Полтавським військовим інститутом зв'язку було надано позивачу відповідно
до вимог п.п. 9.1.4. Положення про
військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони
України від 16 липня 1997 р, N 300, та в межах встановлених ним строків, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про те, що вимоги позивача ОСОБА_1. в частині визнання неправомірним та нечинним
наказу №ОСОБА_1щодо виключення його зі списків особового складу інституту 30
грудня 2002 року є безпідставними та такими, що підлягають
задоволенню.

Також, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно дійшов
висновку про те, що порушення Горбенком С.А. строків, встановлених зазначеним наказом для здачі справ, та
наявність в обхідному листі (том 1 а.с. 8) відміток по закінченню наданого
терміну, не може слугувати підставою для визнання наказу недійсним.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що посилання
позивача на звільнення з військової служби у вихідний день є безпідставним, оскільки чинне законодавство
не встановлює обмежень щодо звільнення особи у вихідний чи святковий день.

Правовідносини щодо проходження військової служби
та випливаючі з них відносини, врегульовуються спеціальним законодавством в
сфері військової служби.

Так, проходження військової служби особами офіцерського складу,
прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України регулюються не Кодексом Законів України про працю, на який
посилається позивач, а законодавством про ці органи, в тому числі Законом
України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей», Положенням про проходження військової служби особами офіцерського
складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженим Указом
Президента України від 7 листопада 2001 року N 1053/2001, Статутами.

В судовому засіданні суду першої інстанції встановлено та
підтверджено позивачем, що грошове забезпечення, належне Горбенку С.А. за час
проходження військової служби, в тому числі грошове забезпечення за грудень
2002 року, було ним отримано ще під час проходження військової служби протягом
грудня 2002 року.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які звільняються
з військової служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Норма
діяла на час звільнення позивача.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що зазначена грошова
допомога позивачу в день звільнення, тобто, 30 грудня 2002 року, виплачена не булла, відповідно до роздаточної відомості (том 1 а.с. 127), допомога Горбенком С.А. отримана
27.01.2003 року.

За нормами ст. 15 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошова допомога в
розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний
календарний рік служби виплачується одноразово у випадку звільнення
військовослужбовця та не є щомісячним видом грошового забезпечення.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про відсутність зі сторони Полтавського
військового інституту зв'язку затримки в здійсненні розрахунку при звільненні
Горбенко С.А., оскільки сума разової грошової допомоги при звільненні не є
сумою, що належала позивачу від інституту в день звільнення та не повинна
включатися в суму розрахунку на день звільнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців,та членів їх сімей», в
редакції, що діяла на час звільнення позивача, військовослужбовці одержують за
рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки
або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Судом першої інстанції встановлено, що під час
проходження військової служби позивачу Горбенко С.А. не видано речове майно за
період після 11 березня 2000 року в сумі 1380,08 грн.

Згідно Закону України «Про деякі заходи
щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 року, який вступив в дію
11.03.2000 року, було зупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону України «Про
соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання
військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість речового майна.

За таких обставин Полтавський військовий інститут зв'язку на час звільнення
Горбенко С.А. з військової служби не мав правових підстав для виплати позивачу
суми грошової компенсації в розмірі 1380,08 грн. Зазначена сума не є
сумою, яка належала Горбенку С.А. до виплати в день звільнення.

Колегія суддів зазначає, що суд
першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що посилання позивача на
вказану компенсацію як суму боргу при фактичному розрахунку є безпідставним.

Станом на час розгляду справи в суді першої інстанції, Законом України від
28.12.2007 р. N 107-VI виключено пункт 2 статті 91 Закону
України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким
передбачалося право військовослужбовців на отримання замість належних їм за
нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі
вартості зазначених предметів.

Тому позовні вимоги ОСОБА_1. про стягнення з відповідача суми компенсації в
розмірі 1380,08 коп. задоволенню не підлягають як безпідставні. Позивач
мав би право на отримання предметів речового майна на зазначену суму.

Також судом першої інстанції встановлено, що рішенням
військового суду Полтавського гарнізону від 26 листопада 2003 року позов
ОСОБА_1. задоволено. Стягнуто з Полтавського військового інституту зв'язку на
користь ОСОБА_1о. 455,44 грн. грошової комненсації замість
речового майна та 715,11
грн. компенсації втрати частини
грошового забезпечення в зв'язку з порушенням термінів його виплати, а всього -
1170,55 грн.

Дослідженими по справі доказами, судом першої інстанції встановлено, що суми коштів за судовим
рішенням позивачем отримувалися 11.03.2004 року в сумі 715,11 грн. (том 1 а.с. 66) та 02.03.2004 року
в сумі 455, 44 грн. (том 1
а.с. 129).

Сума компенсації втрати
частини грошового забезпечення в зв'язку з порушенням термінів його виплати в
розмірі 715,11 грн. та сума
грошової компенсації замість речового манна в розмірі 455,44 грн. не є нарахованими на день
звільнення позивачу сумами, а є стягнутою за судовим рішенням сумою, тому не
може оцінюватися як невиплачена під час фактичного розрахунку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно
того, що Полтавським військовим інститутом зв'язку не було допущено
затримки фактичного розрахунку в день звільнення позивача, тому позовні вимоги
про зобов'язання відповідача
здійснити виключення зі списків особового складу по даті фактичного розрахунку,
зобов'язання здійснити доплату грошової компенсації при звільненні з
урахуванням нової дати виключення зі списків особового складу інституту
пов'язаною з фактичною виплатою
відповідачем усієї існуючої заборгованості, стягнення середнього заробітку є
безпідставними та не підлягають задоволенню.

Згідно статті 1167 ЦК
України, підставами
відповідальності за завдану моральну шкоду є наявність вини особи, яка завдала
шкоди неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Також передбачено
випадки відшкодування моральної шкоди незалежно від вини органу державної
влади, фізичної або юридичної особи. Проте такі випадки можливі лише згідно із
законом.

В судовому засіданні не знайшли свого
підтвердження наявність порушень прав позивача при звільненні з військової
служби Полтавським військовим інститутом зв'язку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те,
що відсутні будь-які правові підстави
для стягнення суми моральної шкоди з правонаступника Полтавського військового
інституту зв'язку, з Міністерства оборони України чи Державного казначейства
України, а тому вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та не
підлягають задоволенню.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку стосовно того, що постанова Київського районного суду м. Полтави від 20.05.2008 року по
справі № НОМЕР_1прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та
матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Полтави
від 20.05.2008 року по справі № НОМЕР_1- залишити без задоволення.

Постанову
Київського районного суду м. Полтави від 20.05.2008 року по справі № НОМЕР_1за
позовом ОСОБА_1 до Військового інституту
телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України
«Київський політехнічний інститут», Міністерства оборони України, Державного
казначейства України про визнання частково неправомірним наказу,
зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця з дня
складання ухвали у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий (підпис) А.П.
Бенедик

Судді (підпис) В.А. Калиновський

(підпис) З.О.
Кононенко

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний 03.11.2008 року.

ЗГІДНО З
ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського
апеляційного

адміністративного
суду
В.А. Калиновський