Справа № 22-а-7755/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

іменем УКРАЇНИ

25 листопада 2008 року
м. Львів

Колегія
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача - Олендера
І.Я.,

суддів -
Старунського Д.М., Заверухи О.Б.,

при секретарі судового засідання - Бацику О.Р.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційними скаргами Державного
казначейства України, Міністерства фінансів України

на постанову Волочиського районного суду Хмельницької
області від 13 березня 2008 року в справі № 2-а-361/08

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Міністерства праці та соціальної політики України,
Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Управління
праці та соціального захисту населення Волочиської районної державної
адміністрації

про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової
допомоги учаснику війни, -

в с т а н о в и
л а :

ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом до Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства
фінансів України, Державного казначейства України, Управління праці та
соціального захисту населення Волочиської районної державної
адміністрації про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги
учаснику війни відповідно до п.20 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантій їх соціального захисту», зазначивши, що відповідно до вказаної
норми їй щорічно до 5-ого травня повинна
виплачуватись щорічна разова допомога в розмірі 3-х мінімальних пенсій за
віком, як учаснику війни, але всупереч вимогам ст.2 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» та п.3 ст.22 Конституції
України така допомога призначена їй за 2004-2007 роки не виплачувалася в
повному обсязі.

Постановою Волочиського
районного суду Хмельницької області від 13 березня 2008 року позов задоволено.
Постановлено поновити позивачу строк на звернення до суду і стягнути з
Державного бюджету України в особі Міністерства фінансів України і Державного
казначейства України для перерахування Міністерству праці і соціальної політики
України 3425 грн. 53 коп. для подальшого перерахування управлінню праці та
соціального захисту населення Волочиської районної державної адміністрації
Хмельницької області для виплати ОСОБА_1 недоплаченої разової щорічної грошової
допомоги за 2004-2007 роки.

Зазначена
постанова мотивована тим, що згідно з п.20 ст.14
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
позивач має право на отримання щорічно до 5-ого травня разової грошової
допомоги у визначених розмірах. В той же час,
позивачу у період 2004-2007 рр. проведена виплата такої допомоги у розмірах,
визначених Законами України Про Державний Бюджет України на відповідні роки,
які є значно меншими, ніж передбачені Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту».

Не
погоджуючись з прийнятою постановою, Державне казначейство України та Міністерство фінансів України подали
апеляційні скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду, в яких
просять скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі Державне казначейство України вказує
на те, що судом першої інстанції не враховано, що передбачені Законами про
Державний бюджет на відповідні роки кошти, Міністерством праці та соціальної
політики України (головний розпорядник коштів), отримано повністю, а апелянт,
який як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями - прав та
охоронюваних законом інтересів позивача не порушував, тому, правових підстав
вирішувати питання щодо взаємовідносин між позивачем та Державним казначейством
немає.

Міністерство фінансів України в своїй апеляційній скарзі
вказує на те, що обставини, які мають значення для справи - не доведені, судом першої інстанції не з'ясовані, а тому
висновки суду не відповідають обставинам справи та вважає оскаржувану постанову такою, що постановлена з неправильним
застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального
права.

Сторони в судове засідання
не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України, вважає за можливе
розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг,
колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню,
а постанова суду скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні
вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що він є учасником війни
і відповідно до вимог ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» має право щорічно до 5-ого травня отримувати
грошову допомогу у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Законом України
«Про державний бюджет України на 2004 рік» грошова допомога не виплачувалась, а
Законами України про державні бюджети на 2005-2007 роки розміри допомоги
зменшувалися. Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ст. 29 Закону
України «Про Державний бюджет на 2007 рік», якими обмежувався розмір щорічної
разової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», у тому числі й учасникам війни. Розмір
отриманої позивачем у 2004-2007 роках разової грошової допомоги до 5-ого травня
- не відповідає вимогам зазначеного Закону.

Такі висновки суду першої
інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального
права і фактичним обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що
висновок суду першої інстанції щодо стягнення коштів з Державного бюджету
України через Державне казначейство України та Міністерство фінансів України є
невірним з наступних підстав.

Відповідно до ст.17-1 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» суб'єктами
виплати разової щорічної допомоги, передбаченої цим Законом, є управління праці
та соціального захисту населення, а тому, саме вони зобов'язані проводити
виплату недоплачених сум грошової допомоги. Згідно Положення про Міністерство
праці та соціальної політики України, затвердженого Указом Президента України
від 30.08.2000 року за №1035/2000, Мінпраці України є головним органом у
системі органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики
у сфері соціального захисту населення і соціального обслуговування населення та
згідно ст.22 Бюджетного кодексу України є головним розпорядником бюджетних
коштів. Міністерство праці та соціальної політики України відповідно до
покладених на нього завдань здійснює в межах своїх повноважень контроль за
додержанням законодавства щодо надання пільг, у тому числі, ветеранам війни і
праці (пп.31 п.4) та забезпечує через систему підпорядкованих йому органів
реалізацію прав громадян на соціальний захист шляхом своєчасного та адресного
надання соціальної допомоги (аб.6 п.3).

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що саме на
управління праці та соціального захисту населення покладено обов'язок проводити виплату одноразової щорічної грошової
допомоги.

Судом встановлено, що
ОСОБА_1 є учасником війни, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1
виданого управлінням праці та соціального захисту населення Волочиської
районної державної адміністрації Хмельницької області.

Як вбачається з
матеріалів справи, у 2007 році ОСОБА_1 виплачена щорічна одноразова грошова
допомога до 5-ого травня у розмірі 55 грн.

Рішенням Конституційного
Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції
України положення ст.29 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік»,
якими було обмежено розмір щорічної допомоги до 5-ого травня, встановленої
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду України має
преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів
у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані неконституційними.

Вирішуючи
позовні вимоги позивача щодо аналогічних спірних виплат у період 2004-2006 рр.,
суд першої інстанції, на думку колегії суддів, безпідставно не врахував тієї
обставини, що положення Закону України Про Державний бюджет на відповідний рік,
яким встановлювався фіксований розмір одноразової грошової допомоги до Дня
Перемоги учасникам війни, на предмет конституційності не розглядався, у
встановленому порядку неконституційним визнаний не був та своєї чинності не
втратив.

Оскільки
відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, підстав для задоволення
позовних вимог про стягнення заборгованості із одноразової грошової допомоги до
5 травня за період 2004-2006 рр., на думку колегії суддів, немає.

За таких обставин, колегія
суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є
обґрунтованими та підставними, у частині стягнення в його користь
заборгованості з виплати щорічної допомоги за 2007 рік.

При визначенні розміру такої
заборгованості колегія суддів виходить із того, що станом на 01.04.2007 року
розмір прожиткового мінімуму, а відтак і мінімальної пенсії за віком, становив
410 грн. 06 коп..

З врахуванням виплаченої
відповідачем у 2007 році в користь позивача - учасника війни щорічної грошової
допомоги до 5-ого травня в розмірі 55 грн. - сума заборгованості перед
позивачами становить 1175 грн. 18 коп. (410 грн. 06 коп. х 3 - 55 грн. ) та
підлягає виплаті у повному обсязі.

Колегія суддів також вважає
за необхідне зазначити про те, що відсутність бюджетного фінансування на
виплату, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», щорічної грошової допомоги не може бути причиною
невиконання відповідним суб'єктом владних повноважень покладених на нього
зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення
спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у справі “Качко проти України”).

Беручи до уваги, що правові положення, які передбачають виплату
разової щорічної допомоги учасникам війни до Дня
Перемоги є чинними, а позивач належить до вказаної групи осіб і має право на її
отримання, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати розмір такої
допомоги.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, не
об'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, не відповідає вимогам ст.ст.
2,10,11,71,72,86,138,143,159-163 КАС України, прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги її частково
спростовують.

Керуючись ст.94, ч.3
ст.160, ст.195, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 КАС
України, колегія суддів:

п о с т а н о в и л а :

апеляційні скарги Міністерства фінансів України та
Державного казначейства України задовольнити частково.

Постанову Волочиського
районного суду Хмельницької області від 13 березня 2008 року скасувати та
постановити нову, якою позов ОСОБА_1 до Міністерства праці та соціальної
політики України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства
України, Управління праці та соціального захисту населення Волочиської
районної державної адміністрації про стягнення недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги учаснику війни - задовольнити частково.

Визнати дії Управління
праці та соціального захисту населення Волочиської районної державної
адміністрації Хмельницької області щодо неповної виплати ОСОБА_1 разової
щорічної допомоги до 5-ого травня за 2007 рік, як учаснику війни -
неправомірними.

Зобов'язати Управління
праці та соціального захисту населення Волочиської районної державної
адміністрації провести виплату на користь ОСОБА_1 1175 грн. 18 коп.
недоплаченої разової грошової допомоги за 2007 рік, як учаснику війни.

У задоволенні решти
позовних вимог відмовити.

Постанова
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може
бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного
місяця з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в
повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя:
І. Я. Олендер

Судді: Д.
М. Старунський

О. Б. Заверуха