Справа № 22-а-13069/08
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у першій інстанції - Єрмаков Ю.В.
Суддя - доповідач - Ляшенко Д.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 листопада 2008 року м. Донецьк

справа № 22-а-13069/08

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого

Ляшенко
Д.В.

суддів при секретарі

Колеснік
Г.А., Ястребової Л.В. Агейченковій К.О.

розглянувши у відкритому апеляційними скаргами

судовому засіданні Управління праці і
соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської ради
Луганської області

на постанову

Кіровського
міського суду Луганської області

від

24
вересня 2008 року

по справі

№
2-а-285/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління
праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської
ради Луганської області

про

стягнення
недоотриманої грошової допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О
В И В :

У
вересні 2008 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути
з відповідача на його користь недоотриману суму щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2008 рік у розмірі 2505
грн. 00 коп..

Постановою
Кіровського міського суду Луганської області від 24 вересня 2008 року позов
задоволено.

Суд першої
інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального захисту населення Кіровської міської ради
Луганської області як
особа, яка є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 1 категорія
(надалі ЧАЕС), є інвалідом 2 групи у
зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Суд
задовольнив позов про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2008 рік і
виходив з того, що ст. 48 вищезазначеного закону передбачає щорічну виплату
допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії 2 групи в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати на момент
виплати становив - 525 грн.

Таким
чином, судом було встановлено, що фактично за 2008 рік відповідачем було
недоплачено позивачу суму щорічної разової допомоги у розмірі 2505 грн.

Не
погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись Постановою
№ 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Особи, які
беруть участь у справі до суду за викликом не прибув, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися
належним чином у встановленому законом порядку.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне в її задоволенні
відмовити, а судове рішення залишити без змін.

Суд
апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1. віднесений до
1 категорії осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, його
визнано інвалідом 2 групи, що підтверджується відповідними посвідченнями.

Відповідно
до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам 2 групи, постраждалі у наслідок ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС - п'ять мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати.

За 2008 рік
позивач отримав від Управління праці щорічну грошову допомогу на оздоровлення у
розмірі 120 грн., встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова №562).

Відповідно до ст. 59 Закону України “Про Державний бюджет України на 2008
рік” з 1 квітня 2008 року по 30 вересня 2008 року встановлено мінімальну
заробітну плату у розмірі 525 гривен.

Відповідно
до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеною
постановою № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної
допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри
такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, для інвалідів 2 групи,
постраждалі у наслідок Чорнобильської катастрофи - 120 гривень.

З моменту
прийняття постанови № 562 встановлені нею розміри щорічної допомоги на
оздоровлення залишалися незмінними на 2008 рік, у той час як Верховною Радою
України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно
затверджувався державний бюджет.

Тому,
оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному
будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного
спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закон України про
встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2008 рік, а не постанова №
562.

Положення п.п. 11 пункту 28
розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України
“Про Державний бюджет України на 2008 рік”, яким зупинено на 2008 рік дію в
частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати -абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та
сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого,
п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” визнані неконституційними рішенням Конституційного
Суду України від № 10-рп від 22.05.2008 р.

Згідно
частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Приймаючи
до уваги, що позивачу виплачена грошова допомога на оздоровлення за 2008 рік у
розмірі меншому ніж передбачено Законом України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано сягнув з Управління
праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської
ради Луганської області на користь позивача недоплачену суму щорічної грошової
допомоги на оздоровлення за 2008 рік у розмірі 2505 грн.

Тобто
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким
чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду
не вбачається.

Керуючись
ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205,
ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну
скаргу Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської
міської ради Луганської області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського міського суду
Луганської області від 24 вересня 2008 року у справі № 2-а-285/08 за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення виконавчого
комітету Кіровської міської ради Луганської області «про стягнення
недоотриманої грошової допомоги на оздоровлення» - залишити без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: