Справа № 2-а-714/07
Суддя: Максимчук З.М.
Дата ухвалення: 2007-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-714
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14"
вересня 2007 року Мелітопольський
міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого судді - Максимчук
З.М. при секретарі - Макаренко В.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Мелітополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відкритого
акціонерного товариства «За-поріжжяобленерго» в особі Мелітопольського району
електричних мереж про визнання незаконними та скасування вимог, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського району електричних мереж про
визнання незаконними та скасування вимог за наступними підставами.

12.12.2005
року у будинку АДРЕСА_1 працівниками МРЕМ була проведена перевірка додержання
споживачами електроенергії Правил користування електроенергією. В ході
перевірки, як вказує позивач, працівниками МРЕМ нібито було встановлено
порушення Правил користування електроенергією і складено акт, а потім до нього пред'явлено вимогу про
сплату на користь відповідача суми за недообліковану електроенергію 654, 62 гривень. При цьому вказує позивач, цей будинок належить його племінниці
ОСОБА_2, але, оскільки вона перебуває за межами
України, а він здійснює нагляд за
будинком у її відсутність і сплачує за постачання електроенергії, договір на постачання електроенергії був
укладений з ним, однак постійно у
будинку він не проживає. Позивач вважає дії відповідача незаконними, оскільки працівниками МРЕМ були порушені
вимоги законодавства - акт складено заднім числом, а при укладенні договору на енергопостачання
з ним не було проведено відповідний інструктаж. Крім того, позивач зазначив, що він пропстив річний строк, встановлений законодавством для звернення до
суду з адміністративним позовом, однак
пропустив його з поважних причин,
оскільки 08.12.2006 року звернувся до юриста ОСОБА_3, але через її недобросовісне ставлення, його адміністративна скарга до суду подана
не була, а документи, які були необхідній для звернення до
суду, ОСОБА_3 віддала позивачеві лише
07.04.2007 року.

На
підставі викладеного позивач просить визнати пропущений ним строк для подання
адміністративного позову таким, що
пропущений з поважних причин, та надати
йому додатковий строк для звернення з адміністративним позовом, визнати незаконними та скасувати вимоги ВАТ
«Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського району міських електричних мереж
щодо стягнення з нього сумі відшкодування нанесених підприємству збитків.

У судовому
засіданні позивач на задоволенні позову

наполягає.

Представник
відповідача у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та
пояснив, що вважає причини пропуску
позивачем встановленого законом строку для подання адміністративного позову
неповажними і тому, на його думку, цей строк відновленню не підлягає. Крім
того, представник відповідача пояснив, що інспектором МРЕМ Шендецькою Л.М. дійсно була проведена перевірка додержання
Правил користування електроенергією за адресою АДРЕСА_1,
в результаті якої були виявлені порушення підключення
електричного приладу (каміну) до електромирежі до прибору обліку електричної
енергії. Оскільки договір на постачання електроенергії був укладений саме з
позивачем і особовий рахунок, за яким позивачем
здійснюється оплата наданих послуг з енергопостачання, також на ім'я ОСОБА_1, акт №00075933 про порушення Правил
користування електричною енергією був складений на ім'я позивача і до нього ж
прид'явлені вимоги щодо відшкодування нанесених підприємству збитків. Таким
чином, представник відповідача
вважає, що дії відповідача повністю
відповідають вимогам діючого законодавства,
тому у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Заслухавши
пояснення позивача, представника
відповідача, допитавши свідків ОСОБА_4
, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 мешкає за адресою АДРЕСА_1. Цей факт підтвердили
у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 ,
ОСОБА_6, ОСОБА_5

Також
при цьому суд приймає до уваги те, що
свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні
пояснила, що вона вже тривалий час
працює інспектором і здійснює перевірки електричних лічильників по АДРЕСА_1,
постійно коли вона приходила до будинку №7 4, там знаходився ОСОБА_1, до вказаного будинку ОСОБА_4 проводжала дочка ОСОБА_1, ОСОБА_6,
яка мешкає у сусідньому будинку. Крім того, ОСОБА_4
зазначила, що у січні 2004
року, коли вона принесла ОСОБА_1 договір
про користування електричною енергією,
він його підписав, не
пояснив, що будинок йому не належить.
При цьому особовий рахунок по сплаті електроенергії оформлений на ім'я ОСОБА_1
і саме він здійснював оплату за спожиту електроенергію.

Ці факти
також підтверджуються наданими копіями договору №3213048 від 20.01.2004
року, укладеного між позивачем та
відповідачем по справі (а.с. 5), а також наданими копіями квитанцій по оплаті
енергопостачання (а.с. 9-11).

Позивач
також не заперечує той факт, що укладжав
договор про
енергопостачання з відповідачем і самостійно сплачував надані послуги з
енергопостачання, однак, посилаючись на те, що будинок АДРЕСА_1 належить не
йому, а його племінниці, вважає незаконним кладення акту та припису
про відшкодування збитків на його ім'я.

Ці доводи
позивача суд вважає
безпідставними, оскільки, як було вказано вище, у судовому засіданні було

достовірно
встановлено, що інших споживачів
електроенергії у вказаному будинку,
окрім позивача, немає, саме він укладав договір з відповідачем про
енергопостачання і оплачував надані йому послуги з енергопостачання, також він не переоформляв особовий рахунок по
оплаті енергопостачання, який бу
оформлений на його ім'я. Таким чином,
чсуд приходить до висновку про те,
що, хоча позивач і не є власником
будинку АДРЕСА_1, згідно до наданого договору дарування (а.с. 8),
однак він є єдиним споживачем електроенергії у цьому будинку, тому усі вимоги щодо порушення Правил
споживаннч електроенергії повинні бути пред'явлені саме до нього.

Згідно
до наданої копії акту N'00075933 (а.с.
б), 09.12.2005 року в ході
перевірки додержання споживачами Правил користування електричної енергії за
адресою АДРЕСА_1
було встановлено порушення Правил споживачем ОСОБА_1 - підключення
електричного приладу до електромережі до прибору обліку електроенергії.

Як
пояснила у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 ,
яка здійснювала перевірку, коли
вона зайшла у будинок, то побачила, що у коридорі стоїть електроприлад
(камін), провод від якого був протянутий на горище, позивач вже в її присутності відключив цей провод. Вона пояснила
позивачеві, що він порушив правила
користування електричною енергією і повідомила про це порушення чергову бригаду
МРЕМ. Коли працівники МРЕМ приїхали до
будинку позивача, вони виявили сліди
неправомірного підключення електроприладу і у присутності ОСОБА_1 був складений
акт № 00075933, який він відмовився
підписувати у присутності двох свідків. Також позивачеві було надано акт-припис
огляду електроустаткування, яким
позивачеві було запропоновано з'явитися МРЕМ 19.12.2005 року (а.с. 7). Оскільки позивач у вказаний час до МРЕМ
не з'явився, 19.12.2005 року йому було
направлено повідомлення про розрахунок розміру відшкодування збитків, завданих внаслідок порушеня ним Правил
користування електроенергією (а.с. 5).

Щодо
посилань позивача на те, що з ним при
підписанні договору про енергопостачання не було проведено відповідний
інструктаж щодо Правил користування електричною енергією, суд важає їх необгрунтованими, оскільки,
згідно до наданої копії вказаного договору (а.с. б), у
цьому договору є підпис позивача, який
засвідчує, що він як Споживач
ознайомлений з Правилами користування електричною енергією для населення. Також
доводи позивача у цій частині спросовуються показаннями свідка ОСОБА_4 , яка пояснила,
що саме вона прина-сила позивачеві договір для підписання і проводила з
ним інструктаж.

Таким
чином, суд приходить до висновку про
те, що позивачем у судовому засіданні не
було надано доказів незаконності дій відповідача щодо стягнення з нього суми
відшкодування нанесених підприємству збитків.

Щодо вимогит
позивача про надання йому додаткового строку для звернення з адміністративним
позовом, суд виходить з наступного.

ст. 99 КАС України передбачений річний строк для звернення до
суду з адміністративним позовом. Цей
строк вираховується з дня, коли особа
дізналася, чи повинна була дізнатися про
порушення її права.

Як
випливає з матеріалів справи, ОСОБА_1
знав про проведення перевірки працівниками МРЕМ у будинку АДРЕСА_1 09.12.2005 року
та про складення акту №00075933 відносно порушення ним Правил користування
електричною енергією. Тобто він дізнався про незаконні, на його думку, дії відповідача 09.12.2005 року. Однак, з адміністративним позовом до суду він
звернувся лише 04.05.2007 року, що
підтверджується штампом вхідної кореспонденції (а.с. 1),
тобто після спливу встановленого законом річного терміну.

Позивач
просить надати йому додатковий строк для звернення з адміністративним позовом, визнавши причини пропуску цього строку
поважними.

Згідно
до ст.
102 КАС України, пропущений з
поважних причин процесуальний строк,
встановлений законом, може бути
поновлений, тобто законом не передбачено
надання додаткового строку для звернення з адміністративним позовом, як це просить позивач по справі.

Також
суд вважає, що позивачем не було надано
жодного доказу того, що строк для
звернення з адміністративним позовом пропущений ним з поважних причин. Наведені
позивачем доводи про те, що він звернувся
по юридичну допомогу до недобросовісної людини,
суд вважає необгрунтованими і не визнає вказану позивачем причину
пропуску процесуального строку поважною.

Таким
чином, суд приходить до висновку про
те, що відновленню пропущений позивачем
строк на звернення до суду з адміністративним позовом не підлягає.

Згідно
до ст.
100 КАС Україгни, пропуск строку
звернення з адміністративним позовом до суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови,
що на цьому наполягає одна з сторін.

Представник
позивача у судовому засіданні наполягає на відмові у задоволенні позову саме з
підстави пропуску позивачем вказаного річного терміну, також до матеріалів справи додано письмову
заяву відповідача з проханням відмовити у задоволенні позову через пропуск
позивачем строку для звернення до суду.

Таким
чином, суд приходить до висновку про
те, що,
оскільки одна із сторін по справі наполягає на відмові у задоволенні
позову через пропуск позивачем сроку
на звернення до суду, а позивачем не надано
доказів поважності причин пропуску цього строку, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не
підлягає.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 11, 17,
99, 100, 102,
158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства

«Запоріжжяобленерго»
в особі Мелітопольського району електричних мереж про визнання незаконними та
скасування вимог, - відмовити.

Постанова
суду набирає законної чинності по закінченню терміну подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо заява про
апеляційне оскарження не була подана.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана апеляційному суду
Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області
протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна
скарга подається протягом двадцяти днів після подачі заява на апеляційне
оскарження, або може бути подана в
десятиденний термін без попередньої подачі заяви про апеляційне оскарження.