Справа № 2а-8072/08
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2008-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-8072/08
Харківський окружний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 листопада 2008 року м. Харків

Харківський
окружний адміністративний суд у складі:

головуючого
судді -
Перцової Т.С.

при
секретарі - Карамушко І.І.

за
участю:

позивача
- ОСОБА_1.

представника
відповідача - Горошко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в
Балаклійському районі Харківської області про визнання неправомірними та
скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач, суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог,
просить суд визнати неправомірними та скасувати податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції в Балаклійському районі Харківської області №
/0 від 13.02.2008 року, № /1 від 13.03.2008 року, №
/2 від 26.05.2008 року, № /3 від 06.08.2008 року з податку
на додану вартість на суму 28116,00 грн., а також № /0 від 13.02.2008
року, № /1 від 13.03.2008 року, № /2 від 26.05.2008 року, №
/3 від 06.08.2008 року з податку на прибуток на суму 2193,75 грн.

В судовому засіданні
позивач підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх
задовольнити. В обґрунтовування позову посилався на ст.ст.2, 6 Указу Президента
України від 03.07.1998 г. № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва», пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану
вартість”, пп.4.4.1 ст.4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами” № 2181-ІІІ
від 21.12.00р. та
зазначив,
що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в
Балаклійському районі Харківської області з податку на додану вартість на суму
28116,00 грн. та з податку з доходів фізичних осіб на суму 2193,75 грн.
прийняті відповідачем без достатніх правових підстав, з перевищенням ним своїх
повноважень, а отже є повністю незаконними і підлягають визнанню неправомірними
та скасуванню.

Відповідач, ДПІ в
Балаклійському районі Харківської області та його представник у судовому
засіданні з позовними вимогами не погодилися. Свої заперечення обґрунтовує з
посиланням на ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.92р. №13-92
«Про прибутковий податок з громадян», ст.19 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість» №168/97- ВР від 03.04.1997р., пп.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону
України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та
державними цільовими фондами”. Стверджує, що оскільки СГДФО ОСОБА_1.
зареєстрував свій транспортний засіб - автобус ІНФОРМАЦІЯ_1 не на суб'єкта господарювання - фізичну особу ОСОБА_1., як
платника податку на додану вартість, а на власника приватну особу ОСОБА_1., ДПІ
було правомірно позивачу визначено податкове зобов'язання
з податку на додану вартість на суму 28116,00 грн., у т.ч. за основним платежем
у розмірі 18744,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 9372,00
грн. Також вказує на те, що якщо суб'єкт підприємницької
діяльності, який вибрав спрощену систему оподаткування, обліку та звітності,
одержує протягом звітного року доходи інші, ніж зазначені у Свідоцтві про
сплату єдиного податку, то такі доходи підлягають оподаткуванню податком з
доходів фізичних осіб на загальних підставах, за правилами та у порядку,
встановленими Законом України „Про податок з доходів фізичних осіб”. В зв'язку з тим, що на думку відповідача, позивач займався
видом діяльності, який не передбачений в його свідоцтві про сплату єдиного
податку, ДПІ було правомірно встановлено заниження валового доходу за
квітень-серпень 2007р р. на суму 19500,00 грн. та оподатковуваного (чистого)
доходу за квітень-серпень 2007 р. на суму - 14625,00 грн., що є порушенням ст.
13 Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян” та
ст. 19 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” та призвело до
винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з податку на прибуток на
суму 2193,75 грн. (основний платіж). В ході судового розгляду справи
представник відповідача наполягав на тому, що порушення, встановлені в ході
перевірки позивача зафіксовані належним чином в акті перевірки, а оскаржувані
податкові повідомлення-рішення прийняті на цілком законних підставах та
відповідають чинному законодавству, у зв'язку із чим просив у задоволенні
позову відмовити.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти
позову, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про
те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з
наступного.

З
довідки про взяття на облік платника податків від 21.10.2008 року № 972
вбачається, що СПД ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 року взятий на облік як платник
податків в ДПІ у Балаклійському районі Харківської області за № НОМЕР_1.

Матеріалами справи підтверджено, що з
21.01.2008 року по 25.01.2008 року на підставі направлення від 18.01.2008 року
№ 4 фахівцем ДПІ у Балаклійському районі Харківської області була проведена
виїзна планова перевірка СПД ОСОБА_1. з питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.10.2004 року по 30.09.2007 року, про результати
якої складено акт від 29.01.2008 року № 29/17201/.

За наслідками вказаної перевірки
встановлені порушення СПД ОСОБА_1. при здійсненні своєї господарської діяльності
ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян”
та ст. 19 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” в частині
неналежного ведення обліку доходів та витрат, а також заниження валового доходу
за 9 місяців 2007 року на суму 19500,00 грн. та оподатковуваного (чистого)
доходу за 9 місяців 2007 року на суму 14625,00 грн., у зв'язку із чим
донараховано податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за
9 місяців 2007 року в сумі 2193,75 грн.; порушення - п.п.7.4.1 п.7.4 ст. 7
Закону України „Про податок на додану вартість” в частині включення до
податкового кредиту вартості придбаного автобуса в січні місяці 2007 року, так
як позивач зареєстрував свій транспортний засіб не на суб'єкта господарювання, а
на приватну особу ОСОБА_1., у зв'язку із чим донараховано податок на додану
вартість за період з січня місяця 2007 року по вересень місяць 2007 року в сумі
18744,00 грн.

На підставі висновків перевірки щодо порушення 13 Декрету Кабінету
Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян” та ст. 19 Закону України
„Про податок з доходів фізичних осіб” ДПІ в Балаклійському районі Харківської
області було прийнято податкове повідомлення - рішення № /0 від
13.02.2008 року, яким СГДФО ОСОБА_1 визначено податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на суму
2193,75 грн. (за основним платежем); щодо порушень п.п.7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість" було прийнято
податкове повідомлення - рішення № /0 від 13.02.2008
року, яким визначено податкове
зобов'язання по ПДВ на суму 28116,00 грн. (за основним
платежем - 18744,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 9372,00 грн.).

За результатами апеляційного
оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень № /0 від
13.02.2008 року та № /0 від 13.02.2008 року відповідачем відповідно
прийняті податкові повідомлення-рішення № /1 від 13.03.2008 року, №
/2 від 26.05.2008 року, № /3 від 06.08.2008 року, а також,
№ /1 від 13.03.2008 року, № /2 від 26.05.2008 року, №
/3 від 06.08.2008 року про визначення СПД ОСОБА_1. суми податкового
зобов'язання з вказаних вище податків, на таку ж саме суму, що і з дріб'ю 0.

Суд зазначає, що підставою для
встановлення перевіркою (п.3.4 акту перевірки від 29.01.2008 року №
29/17201/) порушень в господарській діяльності позивача п.п.7.4.1
п.7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” в частині включення
до податкового кредиту вартості придбаного автобуса ІНФОРМАЦІЯ_1 в січні місяці
2007 року слугувала та обставина, що позивач зареєстрував свій транспортний
засіб не на суб'єкта господарювання, а на приватну особу ОСОБА_1., у зв'язку із
чим донараховано податок на додану вартість за період з січня місяця 2007 року
по вересень місяць 2007 року в сумі 18744,00 грн. Також в акті перевірки було
зазначено, що податковий кредит звітного періоду повинен складатися із сум
податків у зв'язку з придбанням товарів з метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. В
зв'язку з тим, що СПД ОСОБА_1. зареєстрував свій
транспортний засіб автобус ІНФОРМАЦІЯ_1 на власника приватну особу ОСОБА_1., а
не на суб'єкта господарювання - фізичну особу ОСОБА_1. операція по придбанню
автобуса не призначена для її використання в господарській діяльності позивача,
а у СПД ОСОБА_1. відсутнє право включати суму ПДВ сплачену в ціні автомобіля до
податкового кредиту.

Суд не може погодитися з такими
висновками відповідача з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, а
також не заперечується представником відповідача та підтверджується актом
перевірки, що СПД ОСОБА_1. згідно із свідоцтвом № НОМЕР_2 зареєстрований як
платник податку на додану вартість.

Позивачем був придбаний автобус
ІНФОРМАЦІЯ_1, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 у ПП „Мір-авто
ЄСС” на загальну суму 112464,00 грн., в т.ч. ПДВ 18744,00 грн., що
підтверджується видатковою накладною № МА-0042 від 10 травня 2006 року,
податковою накладною № 52 від 10.05.2006 року. Зазначеною видатковою накладною
підтверджується, що позивач замовив автобус ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунком-фактурою №
МА-00042 від 18.04.2006 року саме як СПДФО ОСОБА_1.

Суд вважає доцільним відмітити, що
загальні підходи до визначення податкового обов'язку деталізації надходжень
коштів від сплати податків та зборів до бюджетів базуються в концептуальних
положеннях ст. 67 Конституції України та положеннях, що регулюють
правоздатність та дієздатність платника як учасника податкових правовідносин.

Конституційні вимоги передбачають
імперативне, безумовне виконання податкового обов'язку (обов'язку з обліку,
сплати та звітності) податків та зборів, що встановлені чинним законодавством.
При цьому, законодавство передбачає реалізацію податкового обов'язку платника у
двох формах. По перше, йдеться про деталізацію за формою виконання (коли
платник окремо реалізує сплату, облік та звітність по кожному з конкретних
видів податків та зборів, відносно яких у нього є обов'язок: податок на додану
вартість, податок з доходів тощо). По - друге, виконання податкового обов'язку
можливе і шляхом поєднання видових обов'язків за окремими різновидами
податкових платежів (альтернативні або спрощені системи оподаткування). Але і в
першому, і в другому випадку йдеться про виконання податкового обов'язку однією
особою. Не можна ставити питання при існуванні в першому випадку декількох
платників податків. Може і йтися про особливі, специфічні режими виконання
певних дій, але в будь-якому разі це буде виконання обов'язку однієї особи.

Загальна податкова правосуб'єктність,
передбачаючи як підставу сам факт існування людини, деталізується через
можливість особи як приймати участь в правовідносинах, мати відповідні права та
обов'язки, пов'язані із оподаткуванням, так і можливість реалізовувати їх
своїми діями. Зміст податкової правосуб'єктності складають права та обов'язки
платників, які забезпечують виконання ними податкового обов'язку, формування
державних фондів за рахунок податкових платежів. Саме з цих позицій необхідно
розглядати вказівки конституційної норми ст. 67 відносно обов'язку лише по тих
податках, які виникають на підставі чинного законодавства.

Відносно обмеження окремих складових
правосуб'єктності платника, то вони більшим чином відносяться не до такої її
складової як правоздатність, а до дієздатності. Остання базується на змісті
податкового обов'язку, його спрямованості та пов'язується з можливістю
зобов'язаної особи користуватися всіма правами та обов'язками за всіма
складовими (облік, сплата, звітність). Реалізація дієздатності особи, виконання
на підставі цього податкового обов'язку в цілому передбачає виконання
відповідних обов'язків та прав всіма складовими незалежно від того, в якому
режимі (загальному чи спрощеному) здійснюється реалізація прав та обов'язків
податків.

Оскільки в даному випадку суб'єкт
господарювання і фізична особа співпадають, тому слід розуміти, що і права і
обов'язки їх щодо операцій в межах здійсненого господарювання у сукупності
також співпадають.

Суд вважає також за доцільне
зауважити, що вказаний автобус ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно із свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4 зареєстрований на ім'я власника - фізична особа
ОСОБА_1, оскільки згідно п. 6 Правил державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі
автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та
мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.98р.
№ 1388 (із змінами та доповненнями), транспортні засоби реєструються лише за
юридичними та фізичними особами, тобто, автобус не може бути зареєстрований на
фізичну особу-підприємця, у зв'язку з чим позивач змушений був оформити автобус
ІНФОРМАЦІЯ_1 саме як на фізичну особу.

Суд зазначає, що
згідно положень ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова
накладна є документом, який підтверджує наявність фактичних обставин про сплату
сум податків, визначених пп.7.4.1 п.7.4 ст. 7 вказаного Закону, що дає право
платнику податків на формування податкового кредиту.

Суд вважає
необхідним відмітити, що відповідно приписам п. 7.4.1 ст. 7 Закону України „Про
податок на додану вартість” в редакції, що діяла на час проведення
господарської операції податковий кредит звітного періоду складається із сум
податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у
зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до
складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних
активів, що підлягають амортизації. Суми податку на додану вартість, сплачені
(нараховані) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням
(спорудженням), основних фондів, що підлягають амортизації, включаються до
складу податкового кредиту такого звітного періоду, незалежно від строків
введення в експлуатацію основних фондів, а також від того, чи мав платник
податку оподатковувані обороти протягом такого звітного періоди.

В п.5.1 ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено, що валовими витратами
виробництва та обігу є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній формах здійснюваних як компенсація вартості
товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності
(наведене поняття використовується в ст. 1 з Декрету КМУ „Про прибутковий
податок з громадян”).

Позивачем до
матеріалів справи надані документи, які підтверджують факт використання
придбаного автобус ІНФОРМАЦІЯ_1 в господарській діяльності (копії видаткової
накладної № МА - 0042 від 10 травня 2006 року, податкової накладної від
10.05.2006 року, дорожніх листів, талону замовника тощо).

Слід відмітити, що
відповідно приписам п. 7.4.5 ст. 7 Закону України „Про ПДВ” не дозволяється
включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не
підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті
робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Як вбачається з
матеріалів справи та не заперечується відповідачем, податкова накладна № 52 від
10.05.2006 року, на підставі якої позивачем придбано автобус ІНФОРМАЦІЯ_1
заповнена відповідно до вимог п. 7.2.1 п.7.2 ст. 7 Закону України «Про податок
на додану вартість» та містить дійсні дані про фактично сплачені суми податку.

Відповідно приписам
п. 7.5.1, ст. 7 Закону України „Про «Про податок на додану вартість»” датою
виникнення права на податковий кредит вважається дата, яка припадає на
податковий період; протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася
раніше: або дата списання коштів з банківського рахунку товарів (робіт,
послуг), або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт, послуг).

Як свідчить акт
перевірки від 29.01.2008 року, СГД ФО ОСОБА_1. своєчасно зареєстрований, як
платник податку на додану вартість, має свідоцтво про реєстрацію, має
податковий період, який дорівнює місяцю, податкові декларації з податку на
додану вартість надавав до ДПІ своєчасно, без порушення строків подання.,
реєстри отриманих податкових накладних та реєстри виданих податкових накладних,
наданих до перевірки, не містять порушень пп.7.2.8 п.7.2 ст.7 Закону України
„Про податок на додану вартість”.

Наданою до
матеріалів справи довідкою про результати невиїзної документальної позапланової
перевірки Приватного підприємства „Мир-Авто ЄСС” (контрагента позивача по
придбанню автобуса) від 12.02.2008 року № 442/23-321/3356149 підтверджено, що
вказані суми включені до податкових зобов'язань цього платника податку.

Таким чином, з
урахуванням викладеного, суд зазначає, що позивачем, по операції придбання
автобусу, правомірно, з дотриманням приписів п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість», було включено до податкового кредиту сплачені
суми ПДВ у розмірі 18744,00 грн.

Враховуючи
викладене, суд дійшов висновку про
відсутність у відповідача підстав для визначення СПД ОСОБА_1. суми податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану
вартість на суму 28116,00 грн., внаслідок чого податкове повідомлення-рішення
ДПІ у Балаклійському районі Харківської області № /0 від 13.02.2008
року є неправомірним та повинно бути скасовано, як таке, що прийнято з
порушенням ч. 3 ст. 2 КАС України.

Стосовно
порушення позивачем ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий
податок з громадян” та ст. 19 Закону України „Про податок з доходів фізичних
осіб” в частині неналежного ведення обліку доходів та витрат, а також заниження
валового доходу за 9 місяців 2007 року на суму 19500,00 грн. та
оподатковуваного (чистого) доходу за 9 місяців 2007 року на суму 14625,00 грн.,
у зв'язку із чим донараховано податку з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності за 9 місяців 2007 року в сумі 2193,75 грн. суд
зазначає наступне.

Матеріалами
справи та актом перевірки від 29.01.2008 року № 29/17201/
підтверджено, що 12.12.2006 року ОСОБА_1. було подано заяву до ДПІ у
Балаклійському районі Харківської області про право застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та звітності на 2007 рік. В зазначеній заяві в
якості виду діяльності була вказана торгівельно-закупівельна діяльність шляхом
роз'їзду, перевезення пасажирів автобусами. На підставі вказаної заяви ДПІ у
Балаклійському районі Харківської області видало позивачу свідоцтво про сплату
єдиного податку на 2007 рік серії НОМЕР_5.

Зі
змісту п. 3.2 акту перевірки від 29.01.2008 року № 29/17201/
вбачається, що фактично у 2007 році СПД ОСОБА_1. здавав в оренду транспортні
засоби, тобто займався видами діяльності, що не вказані у свідоцтві про сплату
єдиного податку та отримував доходи, що оподатковуються на загальних підставах.

На
підставі викладеного, із посиланням на порушення вимог ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян” та ст. 19 Закону України
„Про податок з доходів фізичних осіб” СПД ОСОБА_1. було донараховано податку з
доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 9 місяців 2007 року в
сумі 2193,75 грн.

Відповідно
до абз. 2 п. 2 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб
встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від
виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на
місяць.

В абз. 3
п. 2 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва” зазначено, що у разі коли фізична особа - суб'єкт малого підприємництва здійснює кілька
видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного
податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не
перевищує встановленої максимальної ставки.

Згідно із абз. 4 п. 6 Указу
Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва” суб'єкт малого
підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів
податків і зборів (обов'язкових платежів): податку на доходи фізичних осіб (для фізичних осіб - суб'єктів малого
підприємництва).

Суд
зазначає, що позивач згідно із свідоцтвом серії НОМЕР_5 у 2007 році був
платником єдиного податку згідно із видом діяльності, по якому встановлена
максимальна ставка єдиного податку.

За таких
обставин, суд зауважує, що визначення в свідоцтві позивача про сплату єдиного
податку додатково ще будь-яких видів підприємницької діяльності не призвело б
до збільшення ставки єдиного податку, який необхідно було б сплатити до
бюджету.

Крім
того, і це не заперечується відповідачем по справі, такий вид підприємницької
діяльності як „здавання в оренду транспортних засобів” не передбачений в
переліку ставок єдиного податку, затверджених Балаклійською міською радою за
спірний період.

Позивачем
до матеріалів справи надані копії листів ДПІ у Балаклійському районі
Харківської області від 14.03.2006 року, 03.11.2008 року, які підтверджують
своєчасну сплату позивачем за період 2006-2008р.р. встановлених йому сум
єдиного податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб.

Вищенаведене
дозволяє суду дійти висновку, що не зазначення у заяві про право застосування
спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності на 2007 рік усіх видів
діяльності, що здійснюються СПД ОСОБА_1. не призвело до заниження єдиного
податку, який позивач повинен сплачувати до бюджету.

Враховуючи
викладене та виходячи з того, що не зазначення позивачем у заяві про право
застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності на 2007 рік,
на підставі якої було отримано свідоцтво
серії НОМЕР_5, усіх видів діяльності, що здійснюються СПД ОСОБА_1., не
призвело до заниження єдиного податку, відсутні підстави для висновку
відповідача про оподаткування на загальних підставах доходів позивача від цих
видів діяльності та порушення позивачем ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України „Про прибутковий податок з громадян” та ст. 19 Закону України „Про
податок з доходів фізичних осіб”, а нарахування СПД ОСОБА_1. податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку з доходів
фізичних осіб на суму 2193,75 грн. є неправомірним.

З огляду
на це, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Балаклійському районі Харківської області № /0 від 13.02.2008 року по
податку з доходів фізичних осіб на суму 2193,75 грн. є неправомірним та повинно
бути скасовано, як таке, що прийнято з порушенням ч. 3 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення,
дії чи бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його
правомірні дії.

Відповідач правомірність винесених
податкових повідомлень - рішень № /0 від 13.02.2008 року та №
/0 від 13.02.2008 року належним чином не довів.

З огляду на це, суд дійшов висновку
про відсутність у відповідача підстав для донарахування податку з доходів
фізичних осіб (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) у розмірі 2193,75
грн. та податку на додану вартість (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій)
у розмірі 28116,00 грн.

Щодо
податкових повідомлень-рішень № /1 від 13.03.2008 року, №
/2 від 26.05.2008 року, № /3 від 06.08.2008 року, №
/1 від 13.03.2008 року, № /2 від 26.05.2008 року, №
/3 від 06.08.2008 року суд зазначає, що останні були винесені органом
податкової служби за результатами розгляду скарги позивача на таку ж саму суму
зобов'язань (визначення суми податкового зобов'язання), що були відповідно застосовані податковими
повідомленнями-рішеннями за № /0 від 13.02.2008 року та за №
/0 від 13.02.2008 року, що суперечить приписам ст. 6 Закону України
„Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, яка не передбачає
прийняття нового податкового повідомлення-рішення в разі залишення оскарженого
податкового повідомлення-рішення без зменшення або збільшення нарахувань, у в
зв'язку з чим підлягають скасуванню.

З урахуванням вищевикладених
обставин, суд вважає, що вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають
задоволенню в повному обсязі, а заперечення відповідача суд відхиляє як
безпідставні і такі, що суперечать діючому законодавству та фактичним
обставинам справи.

Відповідно до ст. 94 КАС України,
враховуючи, що рішення приймається на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд дійшов висновку про необхідність стягнення сплаченого
державного мита з держбюджету на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 8, 19 Конституції
України, ст.ст. 4, 7, 8, 17, 71, 161-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в
Балаклійському районі Харківської області про визнання неправомірними та
скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірними та скасувати
податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Балаклійському
районі Харківської області № /0 від 13.02.2008 року, № /1
від 13.03.2008 року, № /2 від 26.05.2008 року, № /3 від
06.08.2008 року з податку на додану вартість на суму 28116,00 грн.

Визнати неправомірними та скасувати
податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Балаклійському
районі Харківської області № /0 від 13.02.2008 року, № /1
від 13.03.2008 року, № /2 від 26.05.2008 року, № /3 від
06.08.2008 року з податку на прибуток на суму 2193,75 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, код ,
державне мито у розмірі 3,40 грн.

Постанова може бути оскаржена в
Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови
суду в десятиденний строк з дня її проголошення та поданням після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений
строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова в повному обсязі виготовлена
та підписана 10.11.2008 року.

Суддя
(підпис) Т.С. Перцова