Справа № 22-а-3794/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя 1 інстанції - Дяченко С.П.
Суддя-доповідач- Арабей Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

11 червня 2008 року справа
№ 22-а-3794/08

Колегія суддів Донецького апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді

Арабей Т.Г.

суддів: при
секретарі за участю позивача представника позивача
від відповідача

Геращенко І.В.,
Малашкевича С.А.. Літвіновій
Л.О. ОСОБА_1
ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на
постанову

Донецького окружного адміністративного суду

від

09 лютого 2008 року

по справі

№
2-а-969/2008 (суддя Дяченко С.П.)

за позовом

ОСОБА_1

до

Красноармійської об'єднаної Державної податкової інспекції Управління
Державного казначейства в м. Красноармійську

про

Стягнення
одноразової допомоги, моральної шкоди

В С Т А Н О В И Л А :

06 листопада 2007 року позивач
звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду
від 09 лютого 2008 року позивачу
ОСОБА_1 в стягненні одноразової допомоги
та моральної шкоди було відмовлено.

Не погодившись з
таким судовим рішенням, ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати прийняте та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні
вимоги , посилаючись на неповне
застосування всіх обставин по справі . Суд не врахував , що на час служби в органах податкової міліції діяв «
Порядок розслідування та обліку нещасних
випадків , професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України»
затверджений Наказом МВС України від 27.12.2002 р. № 1346, згідно п.3.12
ст.3 якого до акту нещасного випадку залучається тільки медичний висновок , який на той час у нього був та підтверджував
спричинення легких тілесних ушкоджень, що є підтвердженням втрати здоров»я, а
тому судом неправильне застосовані
норми матеріального права . Крім
того він почав проходження військово-лікарської комісії на предмет встановлення
ступеня втрати працездатності, однак на теперішній час відповідач відмовився надати йому
направлення.

Суд першої інстанції при розгляді
справи встановив, що позивач перебував на службі в податковій міліції з
10.01.2002 року та звільнений 04.02.2006 року
на підставі наказу №60 ДПА у
Донецькій області.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції
посилався на те, що із акту розслідування нещасного випадку комісією
Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції в Донецькій області
від 18.05.2007 року вбачається , що
06.06.2004 року о 9г.20хв. на ринку « Центральний» м. Красноармійська з ОСОБА_1, під час виконання службових
обов'язків , відбувся нещасний випадок, він противоправними діями приватного
підприємця був травмований. Відповідно до даних обставин створеною наказом від
25.04.2007 року за № 233, комісією Красноармійської ОДПІ 18.05.2007 року були складені акти
розслідування нещасного випадку за
формою Н-5 та Н-1 згідно до п. 16 Постанови КМ України від 25.08.2004 року №
1112 « Про деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків,
професійний захворювань і аварій на виробництві» , які на час розгляду
справи в суді першої інстанції були визнанні
недійсними як незаконні, а наказ про
створення комісії був скасований.

Як на правову підставу у відмові задоволення
позову суд першої інстанції послався на відсутність у позивача довідки
медико-соціальної експертної комісії ,щодо визначення ступеня працездатності чи
одержання групи інвалідності, які є обов'язковою умовою законодавства, діючого на час нещасного
випадку та звільнення позивача , а також на безпідставність посилення позивача
на застосування до його правовідношенням
Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007р. № 707 « Про
затвердження Порядку та умов виплати одноразової допомоги у разі загибелі або інвалідності працівників міліції»
, який набрав чинності після отримання
позивачем травми та не має зворотної сили.

Позивач та його представник у
судовому засіданні підтримали доводи своєї апеляційної скарги, наполягали на її задоволенні, посилаючись на те, що 20 .05.2008 року рішенням Донецького
обласного центра медико-соціальної експертизи
ОСОБА_1 встановлено 10% втрати
працездатності.

Представник Красноармійської об'єднаної Державної
податкової інспекції в Донецькій області
підтримав рішення суду першої інстанції
та просив апеляційну скаргу залишити
без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
вважає її такою, що
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Стаття 159 КАС України
передбачає, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні
норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених
тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи в апеляційній інстанції
було встановлено, що наказом ДПА у Донецькій
області № 60-о від 04.02.2006 року старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_1,1978 року народження, було звільнено
з органів податкової міліції, де він
працював на посаді старшого оперуповноваженого сектору організації оперативних
заходів по скороченню податкового боргу , згідно до п.п. «ж» 64 ( за власним
бажанням) Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української РСР», затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (надалі Положення) (арк. справи 10).

У відповідності до приписів ст. 26 Закону
України « Про державну податкову службу в Україні» №83/98 -ВР від 05.02.1998
року на осіб начальницького складу податкової міліції та
членів їх сімей поширюються гарантії соціального захисту передбаченні статтями
20-23 Закону України « Про міліцію».

Відповідно до ч.6 ст. 23 Закону України “Про міліцію” від 20.12.1990 р. №
565-Х11 у разі каліцтва ,
заподіяного працівникові міліції при
виконанні службових обов»язків, а також інвалідності, що настала в період
проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через 3
місяці після звільнення зі служби чи
після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного
випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ,
залежно від ступеня втрати працездатності працівнику міліції виплачується
одноразова грошова допомога у розмірі від трирічного до п`ятирічного грошового
утримання , яка поширюється на осіб,
залучених до заходів щодо охорони громадського порядку і боротьби із
злочинністю.

Стаття
23 Закону закріплює основні положення державного страхування та відшкодування
шкоди у разі загибелі або каліцтва працівника міліції, а також визначає
граничні суми грошових виплат у разі настання страхового випадку.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно визначено, що на
позивача не поширювалась дія
постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 р. № 707 «Про затвердження Порядку та умови виплати
одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності
працівника міліції», так як зазначений порядок був прийнятий після отримання позивачем травми та звільнення з
органів податкової міліції.

Відповідно до п. 5 Указу Президента України «Про порядок офіційного
оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» № 503/97 від
10.06.1997р., нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України набирають
чинності з моменту їх прийняття, якщо більш пізній строк набрання ними чинності
не передбачено в цих актах. Акти Кабінету Міністрів України, які визначають
права і обов'язки громадян, набирають чинності не раніше дня їх опублікування в
офіційних друкованих виданнях.

Таким чином ,на
час набуття позивачем права на відшкодування одноразової допомоги у зв»язку з травмою під час служби, умови і
порядок цих виплат регулювався «Положенням
про порядок і умови державного обов'язкового
особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і
підрозділів внутрішніх справ України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР
від 29 червня 1991 року № 59 , яке втратило чинність на підставі постанови Кабінету
Міністрів України N 707 від 12.05.2007р.

Постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1991 року № 59 (у редакції постанови від 19
листопада 1992 року № 627 зі змінами, внесеними постановами від 9 березня 1995
року № 165 та від 22 березня 1995 року № 206) «Положенням про
порядок і умови державного обов'язкового страхування осіб рядового,
начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ
України» (далі
Положення) визначено порядок і умови
проведення страхових виплат, передбачених законом у разі настання подій,
вичерпний перелік яких наведено в законі, встановлено критерії визначення
розміру відшкодування в залежності від ступеня втрати працездатності в межах
граничної суми, встановленої цією нормою закону, визначено особу страховика -
НАСК “Оранта”, строки і порядок виплати страхових сум.

Частиною 7 Положення
передбачено , що визначення
ступеня тяжкості одержаного поранення ( контузії, травми, каліцтва) провадиться
військово-лікарськими комісіями на
підставі переліку поранень, контузій, травм і каліцтв, що належать до тяжких
або легких.

При одержанні застрахованим у період проходження служби поранення (
контузії, травми, каліцтва), за наслідками якого він не підлягає звільненню зі
служби через хворобу або обмежений стан здоров»я , відповідними військово-лікарськими
комісіями після медичного обстеження, видається довідка про поранення (
контузію, травму, каліцтво).

Відповідно до ч. 2
Положення страховик виплачує
страхові суми:

а) особам рядового, начальницького та
вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ
(їхнім спадкоємцям) у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії,
травми або каліцтва), захворювання , одержаних
при виконанні службових
обов'язків, пов'язаних з
безпосередньою участю в охороні громадського
порядку і громадської безпеки,
боротьбі із злочинністю:

у разі одержання застрахованим тяжкого поранення
(контузії, травми або
каліцтва) - в
розмірі чотиримісячного грошового утримання, легкого поранення - в
розмірі двомісячного грошового утримання
за останньою посадою, яку він займав;
у разі встановлення застрахованому інвалідності, що
настала у період служби
(роботи), але не пізніш як через 3 місяці
післязвільнення зі служби (роботи) чи після закінчення
цього строку, але внаслідок захворювання чи
нещасного випадку, що
мали місце при виконанні службових
обов'язків:

інвалідові I
групи - в
розмірі п'ятирічного грошового утримання;

інвалідові II групи
- в розмірі
чотирирічного грошового утримання;

інвалідові III
групи - в
розмірі трирічного грошового утримання;

у разі
загибелі (смерті) застрахованого його
спадкоємцям(після подання свідоцтва
про право на
спадщину) - в
розмірі десятирічного грошового
утримання загиблого (померлого)
заостанньою посадою, яку
він займав. Виплата
страхових сум здійснюється з
розрахунку грошового утримання,
передбаченого чинним законодавством за
останньою посадою на
день виплати страхової суми.

За змістом пунктів 1, 3, 4, 5
Положення МВС України перераховує
страхові платежі з державного обов'язкового особистого страхування осіб
рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів
внутрішніх справ України на спеціальний рахунок НАСК “Оранта”, яка при настанні
страхових подій, передбачених у пункті 2 цього Положення, проводить виплату
страхових сум. Спори, які виникають з приводу
виплати страхових сум, вирішуються в судовому порядку, сторонами в якому є
застрахований (його спадкоємці) і страховик - НАСК “Оранта”.

Оскільки позивачем в суді не
були доведені обставини про ступень тяжкості одержаного поранення які він мав під час проходження
служби згідно до вимог Положення, або
мав групу інвалідності , яка перебуває
в причинно-наслідковому зв»язку з отриманою травмою, колегія судів дійшла висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, та постанова
прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія
судів не може прийняти до розгляду, як
безумовний доказ для задоволення
позовних вимог, довідку Донецької
МСЕК № 4 від 20.05.2008 року, про
встановлення позивачу 10% втрати працездатності, з огляду на те, що в
ньому не визначено причинно-наслідкового зв'язку втрати працездатності з отриманою позивачем в 2004 році травмою під час виконання службових обов'язків
у період проходження служби в органах податкової міліції, та крім того , у відповідності до п.5 про «Порядок та
умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції затверджено постановою Кабінету Міністрів
України від 12 травня 2007 р. N 707»(
далі Порядок), якщо такий зв'язок існує ,- для виплати грошової допомоги в разі поранення
(контузії, травми або каліцтва)
працівник міліції подає органу внутрішніх справ за місцем проходження
служби відповідні документи , зазначені у пункті 5 цього Порядку разом з копією висновку службового
розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого
працівника та обов'язковою довідкою від
Національної акціонерної страхової компанії "ОРАНТА" про проведену
або не проведену раніше виплату.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що орган
внутрішніх справ, у якому проходив
службу працівник міліції, подає МВС у семиденний строк з дня реєстрації
документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з
документами.

. МВС у десятиденний строк
приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами,
зазначеними у пунктах 4 і 5 Порядку, органу внутрішніх справ, у якому проходив
службу працівник міліції, для проведення виплати.

Грошова допомога
виплачується не пізніше двох місяців з дня прийняття відповідного рішення у
межах коштів, передбачених у державному бюджеті на такі цілі ( п.7
Порядку).

Тобто, за приписами
наведеної норми рішення про призначення виплати грошової допомоги приймає Міністерство внутрішніх справ України
.

Колегія судів вважає, що оскільки нещасний випадок з позивачем стався у
період проходження служби у Красноармійської об'єднаної Державної податкової
інспекції в Донецькій області та рішення про призначення виплати позивачеві
грошової допомоги, на підставі нових документів , відповідними органами не
розглядалось та не приймалось , то у
відповідача на даний час відсутні
зобов'язання щодо виплати позивачеві грошової допомоги .

За таких обставин, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, та постанова
прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 2,
11, 21, 160, ч.1 статті 184,
195, 196, пунктом 1 частини 1
статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суда від 09 лютого 2008 року у справі № 2-а-969/08 - залишити без задоволення.

Постанову
Донецького окружного адміністративного суда від 09 лютого 2008 року у справі №
2-а-969/08 -
залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини
ухвали постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 11
червня 2008 року. Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 17
червня 2008р.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі складення в повному обсязі відповідно до
статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя:
Арабей Т.Г.

Судді :
Геращенко І.В.

Малашкевич С.А.