Справа № 22-а-3084/08
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2008-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Онишкевича Т.В. Улицького В.З.
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого
суддів:
за участю секретаря - Козирі В.Р.
представників співвідповідачів - ОСОБА_1., ОСОБА_2
Головуючий 1-ї інст. Коваль Р.Й.
статзвіту № 49 Шепетівський
міськрайсуд Хмельницької обл.
Справа №22-а-3084/08 Доповідач
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23
жовтня 2007 року по адміністративній справі №2-а-51/07 за позовом ОСОБА_3 до
управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в
Хмельницькій області, головного управління Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області про визнання дій відповідачів при вирішенні питання про
призначення йому пенсії незаконними та зобов'язання їх вчинити дії щодо
призначення йому пенсії за вислугу років,-
ОСОБА_3 звернувся в місцевий суд
з позовом до управління Державного департаменту України з питань виконання
покарань в Хмельницькій області, головного управління Пенсійного фонду України
в Хмельницькій області про визнання дій відповідачів при вирішенні питання про
призначення йому пенсії незаконними та зобов'язання їх вчинити дії щодо
призначення йому пенсії за вислугу років.
Вимоги мотивує тим, що за періоди проходження військової служби, служби в органах
внутрішніх справ та Державній кримінально-виконавчій службі України має в
календарному обчисленні більше 14 років вислуги. Наказом начальника управління
Державного департаменту України з питань виконання покарань в Хмельницькій
області від 21 серпня 2003 року його було звільнено в запас Збройних Сил
України за власним бажанням. 25 серпня 2004 року йому виповнилося 45 років, а
загальний страховий стаж складає більше 26 років, тому відповідно до умов ст.
12 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших осіб» («Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ» у редакції Закону України від 4 липня 2002 року № 51-IV) у нього виникло право на
пенсію за вислугу років. 24
травня 2006 року він звернувся за останнім місцем служби з письмовою заявою про
призначення пенсії, але отримав відмову, яку оскаржує.
Постановою Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2007 року в позові
відмовлено. Суд виходив з того, що право на пенсію за
п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших осіб» мають лише особи, які на момент
звільнення зі служби досягли 45-річного віку. Оскільки позивачу було лише 43
повних роки, тобто на той час він не досяг відповідного віку, через що відсутні
всі необхідні умови для призначення йому пенсії за цим законом.
погодившись із зазначеними судовим рішенням ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального
права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати
та прийняти нову постанову, якою задоволити позовні вимоги. Покликається на
рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2005 від
11.10.2005 року, згідно якого пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної
допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий
рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом внесення змін до
чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається.

Судова
колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників розгляду,
перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає
за необхідне її відхилити.

Відповідно
до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Судом
встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ та Державній
кримінально-виконавчій службі України і був звільнений в запас Збройних Сил
України за власним бажанням з 22 серпня 2003 року. Вислуга на день звільнення в
календарному обчисленні становить 14 років 1 місяць 29 днів, загальний
страховий стаж становив більше 25 років.

Відповідно
до ст. 50 Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України з питань
пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» особам, які
мають право на пенсію відповідно до п. «б» статті 12 цього Закону пенсії
призначається з наступного дня після звільнення зі служби. Згідно ч. 3 ст. 50
цього ж Закону передбачено, що пенсія за минулий час при не своєчасному
зверненні призначається з дня виникнення права, але не більше як за 12 місяців
перед зверненням за пенсією. При цьому в першу чергу визначається право на
пенсію, а лише після визначення права на пенсію встановлюється строк, з якого
необхідно призначити пенсію.

Оскільки,
позивач звернувся до головного управління з заявою про призначення пенсії
24.05.2006 року, звільнений зі служби 22.08.2003 року, відповідно до ст. 12
вказаного Закону право на пенсію за вислугу років не має.

Місцевий суд
вірно виходив з того, що згідно положень п. «б» ст. 12 «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в
попередній редакції, яка діяла з 04 липня 2002 року по 04 квітня 2006 року, і
відповідно до якої особа, звільнена зі служби незалежно від підстав та часу звільнення
та досягла 45 - річного віку, мала право на пенсію за цим Законом, звернувшись
за нею у вказаний термін, проте позивач звернувся поза вказаним терміном і на
нього дія вказаної норми не поширюється, так як була нечинною на час його
звернення.

З огляду на
викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги в цілому
суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись
статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Шепетівського міськрайонного
суду Хмельницької області від 23 жовтня 2007 року без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після
набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Обрізко І.М.
Онишкевич
Т.В. Улицький В.З.

Головуючий суддя:

судді колегії:

Повний текст ухвали підписано

та виготовлено 23.10.2008 року.