Справа № 22-а-13067/08
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

інстанції - Шатілова Л.Г. Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

27
листопада 2008 року м.
Донецьк

справа
№ 22-а-13067/08

Донецький
апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого
судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Колеснік Г.А., Ястребової Л.В.

при
секретарі

Агейченковій
К.О.

розглянувши
у відкритому апеляційну скаргу

судовому
засіданні
Управління праці і соціального захисту населення Жовтневого району
Маріупольської міської ради

на
постанову

Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької області

від

25
вересня 2008 року

у
адміністративній справі

№
2-а-229/08

за
позовом

ОСОБА_1

до

Управління
праці і соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської
міської ради

про

стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення та щорічної грошової допомоги до 5 - го
травня, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2008 року
позивач звернувся до суду з позовом, до відповідача, про стягнення з
відповідача недоотриманої щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за 2002-2005,2007,2008 роки та
недоотриманої щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня за
2007,2008 роки.

В
обґрунтування позову позивач зазначає, що він віднесений до 1 категорії, як
учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, його визнано
інвалідом 2 групи, та у відповідності до ст. 48 Законом України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” має право на щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Також, позивач є інвалідом війни 2 групи та у
відповідності до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» має право на щорічну разову допомогу до 5 травня у розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком.

Постановою
Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25 вересня 2008 року позов ОСОБА_1.
було задоволено частково.

Суд першої інстанції
при розгляді справи встановив, що позивач відповідно до вимог ст. 13 Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком і з урахуванням фактично отриманих позивачем сум грошової
допомоги до 5 травня, суд дійшов висновку, про необхідність стягнути з Управління праці на користь позивача 6640 грн. 48
коп. недоплаченої суми щорічної грошової допомоги до
5 травня, як інваліду війни 2 групи за 2007, 2008 роки.

Також, суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС,
інвалідом 2 групи (1 категорія), у зв'язку з чим користується правами та
пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Суд задовольнив позов про стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення за 2003-2005, 2007,2008 роки і виходив з того,
що ст. 48 вищезазначеного закону передбачає щорічну виплату допомоги на
оздоровлення учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії,
інвалідам 2 групи в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. При цьому розмір
мінімальної заробітної плати на момент виплати становив: у 2003 році - 205
грн., у 2004 році - 290 грн., у 2005 році - 332 грн., у 2007 році - 460 грн., у
2008 році - 515 грн.

З урахуванням
фактично отриманих позивачем сум щорічної допомоги на оздоровлення, суд першої
інстанції стягнув з відповідача на користь позивача недоплачені суми щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за 2003-2005,2007,2008 роки у розмірі 8607
грн. 00 коп. В задоволені решти
позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з
таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову
суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, управління зазначило, що виплати були здійсненні
правомірно, виходячи із розмірів визначених законам про Державний бюджет
України та Постановою № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Особи, які беруть
участь у справі до суду за викликом не прибули.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а судове рішення
таким, що підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Суд апеляційної
інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1. віднесений до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, його визнано інвалідом 2
групи, що підтверджується відповідними посвідченнями.

Відповідно до ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі -
Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 2
групи, постраждалі у наслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
- п'яти мінімальних заробітних плат.
Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідачем
виплачена позивачу щорічна грошову допомога
на оздоровлення у таких розмірах: за 2003 рік - 21,50 грн., за 2004 рік - 21,50
грн., у
відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи», за 2005 рік - 120
грн., за 2007 рік - 120 грн., за 2008 рік - 120 грн. у відповідності до
Постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Відповідно до ч.2
ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними постановами № 836 та № 562
усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як величину,
кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на
час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій
грошовій сумі й, зокрема, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи,
інвалідам 2 групи постановою № 836 встановлена допомога - 26,70 гривень (за
грошовою реформою 1996 року), інвалідам 2 групи постановою № 562 встановлена
допомога - 120 гривень.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного
спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України, яким
встановлені розміри мінімальної заробітної плати, зокрема на час виплати
допомоги позивачу у 2003 році - 205 грн., у 2004 році - 290 грн., у 2005 році -
332 грн., у 2007 році - 460 грн., у 2008 році - 515грн., а не постанови №№ 836,
562.

Крім того, положення пункту 30 статті
71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено на
2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого,
шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої
статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані неконституційними
рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від 09.07.2007 р.

Положення п.п. 11 пункту 28 розділу
ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України “Про
Державний бюджет України на 2008 рік”, яким зупинено на 2008 рік дію в частині
виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати -абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого
частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого,
п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” визнані неконституційними рішенням Конституційного
Суду України від № 10-рп від 22.05.2008 р.

Приймаючи до уваги, позивачу
сплачена грошова допомога на оздоровлення у розмірах менших ніж передбачено
Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” - суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з Управління праці і
соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської

ради на
корить позивача недоплачені суми щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2003-2005, 2007,2008 роки у розмірі 8607 грн. 00 коп.

Крім того, позивач є інвалідом війни другої групи, у зв'язку з
чим та відповідно до вимог ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання одноразової
грошової допомоги до 9 травня (яка повинна виплачуватися до 5 травня) у розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком.

Відповідно
до ст. 28 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в редакції Закону Про
внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 23.12.2004р. № 2291-IV, мінімальний розмір пенсії
за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму
для осіб, які
втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно
ст. 2 ч.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999
року № 966-14, прожитковий мінімум застосовується для встановлення
розмірів мінімальної заробітної
плати та мінімальної пенсії
за віком.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», мінімальна
пенсія за віком станом на 01.04.2007 року встановлена в розмірі 406 грн.

При
цьому, ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»
встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно
до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня
2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили
працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті,
збільшений на 1 відсоток.

Отже,
мінімальний розмір пенсії за віком станом на 01.04.2007 рік складав 410 грн. 06
коп.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на
2008 рік», мінімальна
пенсія за віком станом на 01.04.2008 року встановлена в розмірі 481 грн.

Фактично
позивач отримав від Управління праці грошову допомогу до п'ятого травня у 2007
році - 360 грн. При цьому відповідач керувався положенням ст.29 Закону України
"Про державний бюджет України на 2007 рік", у 2008 році в розмірі 400
грн. При цьому відповідач керувався Постановою КМУ від 12.03.2008 року № 183 у
відповідності до положенням пункту 20 розділу ІІ «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України» Закону України “Про Державний бюджет України на
2008 рік”.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. за № 6-рп ст. 29 Закону України
«Про державний бюджет України на 2007 рік»,
якою встановлювався розмір щорічної разової допомоги до 05 травня у розмірах менших,
ніж передбачено Законом, визнано такою, що не відповідає Конституції України.

Положення
п.п. «б» п.п. 2 пункту 20 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих
актів України» Закону України “Про Державний бюджет України на 2008 рік”,
згідно якого розмір допомоги до 5 травня визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет
України" визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України
від № 10-рп від 22.05.2008 р.

Відповідно до ст. 3 Конституції
України «Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість
діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Крім того, ч. 2, 3 ст. 22 Конституції
України передбачено, що «Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть
бути скасовані при прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод».

Враховуючи,
що позивачу сплачена грошова допомога за 2007, 2008 роки у розмірах менших, ніж
передбачено Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано стягнув з управління праці на користь позивача 6640,48 грн.
недоплаченої суми щорічної грошової допомоги до
5 травня, як інваліду війни 2 групи за 2007, 2008
роки.

Таким чином, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і
підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167,
195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці і
соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської ради на
постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25
вересня 2008 року у справі № 2-а-229/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
і соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської ради
«про стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення та щорічної грошової допомоги до 5 - го травня» - залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: