Справа № 2-а-1169/07
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2007-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1169/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007
року Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Іванова Е.А. суддів: Аблова Є.В.

Хлюстіна
Ю.М. при секретарі судового засідання
Косіциной В.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного казначейства України та
Управління праці та соціальної політики Комінтернівської районної державної
адміністрації Одеської області про
стягнення недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги як
ветерану війни, -

ВСТАНОВИВ:

17
вересні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом у якому просить стягнути з Державного казначейства України через
Управління праці та соціального захисту населення Комінтернівської районної
державної адміністрації Одеської області на його користь суму недоплаченої
щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розміру 5018, 75грн..

Позивач
в судове не з'явився про дату час та місце судового засідання був повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Представник
позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що ОСОБА_1
як ветерану війни - учаснику бойових дій, підлягає до сплати щорічно до 5 травня
разова грошова допомога у розміру п'яти мінімальних пенсій за віком, але відповідачі протягом 2003-2007 році
сплачували допомогу у розміру передбаченому Законом про бюджет на поточний рік.

Представник
Державного казначейства України у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового засідання був
повідомлений належним чином, причини
неявки суду не повідомив, але надіслав
до суду письмові заперечення у яких наполягає на застосуванні строку позовної
давності та просив розглянути справу за його відсутності.

Представник
Управління праці та соціальної політики Комінтернівської районної державної
адміністрації Одеської області в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового засідання був
повідомлений належним чином, причини
неявки суду не повідомив, але надіслав
до суду письмові заперечення у яких просить відмовити у позові за підстав
того, що кошторисом на 2007 рік не
було передбачено сплати допомоги у таких розмірах.

Вислухавши
позивача, дослідивши матеріали справи
суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Спірні
правовідносини регулюються Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551 від
22.10.1993 року з наступними змінами та доповненнями.

Як
вбачається з копії посвідчення серії АБ №585020 від 23.10.1997 року (а.с.
2), позивач є ветераном
війни-учасником бойових дій. Згідно ч.5
ст. 12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічно до 5 травня ветеранам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Позивач
отримав у 2003 році -90грн, у 2004
році 120грн, у 2005 році 250грн., у 2006 році -250грн. у 2007році разову
допомогу до 5 травня 2007 року у розміру 450грн., тобто відповідно до частини 7 ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» з врахуванням обмежень, встановлених Законами України про державний
бюджет рік.

ст. 22
Конституції України закріпила, що при
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно
до ст.
2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права та
пільги для ветеранів війни і членів їх сімей,
встановлені раніше законодавством

3

України
і законодавством колишнього Союзу РСР,
не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і
органів місцевого самоврядування, які
обмежують права і пільги ветеранів війни,
передбачені цим законом, є
недійсними.

На
підтвердження цього положення Закону Конституційний суд України 09.07.2007 року
прийняв рішення по справі N 1-29/2007 за конституційним поданням 46 народних
депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності)
положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7,
9, 12, 13,
14, 23, 29,
30, 39, 41,
43, 44, 45,
46 статті 71, статей 98, 101,
103, 111 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні
гарантії громадян) N 6-рп/2007 у п.1 якого визнав такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення статті 29
Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", за якою у 2007 році виплата щорічної разової
допомоги відповідно до законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та
"Про жертви нацистських переслідувань" здійснюється у таких розмірах:
інвалідам І групи - 450 гривень,
інвалідам II групи - 360 гривень,
інвалідам III групи - 300 гривень.

Також
Конституційний суд України у п.3 Рішення N 6-рп/2007 зазначив, що положення статей 29, 36,
абзацу третього частини другої статті 56, частини першої статті 66, пунктів 7,
9, 12, 13,
14, 23, 29,
30, 39, 41,
43, 44, 45,
46 статті 71, статей 98, 103,
111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007
рік", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення
Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

12.01.2005
року набрав чинності Закон України №2291 від 23.12.2004 року «Про внесення змін
до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким ч.1
ст. 28 викладена у новій редакції,
а саме мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу
встановлений у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Стаття
65 Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» встановлювала, що на 2006 рік прожитковий мінімум на одну
особу в розрахунку на місяць осіб, які
втратили працездатність становить: з 1 січня - 350 гривень, аз 1 квітня -359грн..

З
урахуванням викладеного сума разової грошової допомоги, яка підлягає сплаті ветерану війни у 2006
році становить 1795грн. з яких 250грн. були отримані позивачем, тобто сума доплати, що піддягає перерахуванню позивачу за 2006
рік становить 1545грн.

Розмір
мінімальної пенсії за віком станом на 1 травня 2007 року відповідно до ч.3
статті 62 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік"
становить 410грн.06 коп.3 розрахунку: 406грн. +4, 06грн.(збільшення пенсії у розміру 406грн. на
1 відсоток з 01 квітня 2007 року згідно абз.7
ст. 62 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік)
=410, 06грн.

З
урахуванням викладеного сума разової грошової допомоги, яка підлягає сплаті ветерану війни у 2007
році становить 2050, 30грн. з яких
250грн. були отримані позивачем, тобто
сума доплати, що підлягає перерахуванню
позивачу за 2007 рік становить 1800,
30грн.

Згідно ст.
17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
(3551-12 ) щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснюють
органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або
через установи банків (шляхом перерахування на особливий рахунок отримувача )
за місцем отримання пенсії.

Враховуючи
вищевикладене суд приходить висновку законності позовних вимог щодо стягнення
доплати до суми разової допомоги за 2006-2007 роки.

Як
вказувалось раніше згідно ст. 17-1 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" (3551-12) щорічну виплату разової грошової допомоги
до 5 травня здійснюють органи праці та соціального захисту населення, тому суд вважає, що позовна вимога щодо Державного
казначейства України не підлягає задоволенню.

Згідно
ч.4 ст. 17-1 Закону України №3551
особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5
травня, мають право звернутися за нею
та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Конституційний Суд України у справі
№ 1-27/2004 від 01.12.2004р. про

зупинення
дії або обмеження пільг та компенсацій і гарантій від 01.12.2004р. визнав
неконституційними положення ст. 44 Закону України „Про Державний бюджет
України на 2004 рік" № 1344-15,
згідно яких були обмежені розмірі щорічної разової допомоги інвалідам
війни та деяким іншим особам.

3

Таким
чином про те, що позивачу повинні
сплачувати разову грошову допомогу за 2003-2005 роки у повному обсягу за
Законом України № 3551 він дізнався після набрання законної сили Рішенням Конституційного
суду України по справі №1-27/2004 від 01.12.2004року (опубліковано 31.12.2004
року в Офіційному віснику України №50).

З огляду
на те, що позивач звернувся до суду з
позовом 17 вересня 2007 року суд приходить висновку, що він не пропустив річний строк на
звернення до суду щодо стягнення допомоги за 2006 та 2007 роки та в цій частині
позов підлягає задоволенню.

Стосовно
стягнення допомоги за 2003-2005 роки,
то в задоволенні цієї частини позовних вимог суд вважає, що слід відмовити як поданих з пропущенням
строку звернення до суду.

Відповідно
до ч.3 ст. 162 КАС України суд може
прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і
громадянина, інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

На підставі
викладеного суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню частково. Керуючись ст.
ст. 94, 158,
160, 162, 163,
167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов
ОСОБА_1 до Державного казначейства України та Управління праці і соціальної
політики Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області
задовольнити частково.

Стягнути
з Управління праці і соціальної політики Комінтернівської районної державної
адміністрації Одеської області на користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову
грошову допомогу за 2006рік у розміру 1545грн та за 2007рік у розміру
1800, 30грн. в інший частині позову
відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження постанови може бути подано протягом десяти днів з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до
ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна
скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до Одеського адміністративного апеляційного
суду.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження.