Справа № 22-а-9564/08
Суддя: Дяченко С.П.
Дата ухвалення: 2008-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя 1-ї інстанції Кулик Т.Г. справа № 22-а-9564/08
Суддя - доповідач Дяченко С.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2008
року м.
Донецьк

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Дяченко С.П.,

суддів: Сіваченко І.В., Нікуліна О.А.,

при секретарі: Денисенко К.С.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Макаревич Л.Х.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Червоногвардійської районної адміністрації Макіївської міської ради Донецької
області на постанову Червоногвардійського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 11 липня 2008 року по справі № 2-а-33/08 за
позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської ради Донецької області про визнання
дій неправомірними, перерахунок та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької
області від 11 липня 2008 року
позов ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської ради Донецької області про визнання
дій неправомірними, перерахунок та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення
- задоволено частково. Стягнуто
з Управління праці та
соціального захисту населення Червоногвардійської районної адміністрації
Макіївської міської ради Донецької областіна користь ОСОБА_1 недоотримані суми
на оздоровлення за період з 2007 року у сумі 1840 гривень.

З постановою суду Управління
праці та соціального захисту населення Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської ради Донецької області не погодилося, подало апеляційну скаргу, вважаючи, що
рішення суду прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права,
просили рішення суду скасувати і прийняти нове, яким відмовити у задоволенні
вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

При апеляційному розгляді справи представник відповідача
наполягав на задоволенні апеляційної скарги, позивач просив залишити постанову
без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, сторони по
справі, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення,
встановила наступне.

ОСОБА_1
є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, має
3 групу інвалідності.

Суд першої інстанції вірно визначився, що відповідно до
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №3054-III), передбачена щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам першої і другої груп - п'ять мінімальних заробітних плат, інвалідам
третьої групи - чотири мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати.

Управління праці і соціального захисту населення
виплачувало позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 21 грн. 50
коп., яка була встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня
1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”. В подальшому виплати збільшились до 90 грн.,
відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України. Постановою №836, на яку
посилається відповідач, всупереч Закону №3054-III , (який встановив
розмір щорічної допомоги як величину кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено
конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі, зокрема - 21 грн. 50
коп. (за грошовою реформою 1996 року). Між тим, з моменту прийняття постанови
№836 встановлені нею розміри щорічної допомоги на оздоровлення залишалися
незмінними, у той час як Верховною Радою України неодноразово змінювався розмір
мінімальної заробітної плати, щорічно затверджувався новий державний бюджет.

Окрім цього, як вбачається зі справи Європейського суду з
прав людини від 08.11.2005 року № 63134/00 «Кечко проти України»: «Якщо чинне
правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги
необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих
виплатах, доки ці положення є чинними. Суд не приймає аргумент Уряду щодо
бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на
відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань».

Суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору
підлягають застосуванню ст.48 Закону України №3054-III та Закон України Про
державний бюджет на 2007 рік, тобто суд правильно задовольнив позов і
зобов'язав зробити перерахунок щорічної грошової допомоги з урахуванням
отриманих позивачем коштів.

Вимоги щодо компенсації на оздоровлення за 2006 рік не
підлягають задоволенню, так як відповідно до п. 37 ст. 77 Закону України “Про
державний бюджет України на 2006 рік”, на 2006 рік зупинена дія абзацу 3 частини 4 ст. 48 Закону України “Про статус
та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” в частині виплат компенсації і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати.

Тобто,
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Ухвала у повному
обсязі виготовлена 15 вересня 2008 року.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 2, 11, 21, 70, 71, 159, 160, 184, 195, 196,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської ради Донецької області - залишити
без задоволення.

Постанову Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки Донецької області від 11 липня 2008 року по справі №
2-а-33/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської ради Донецької області про визнання
дій неправомірними, перерахунок та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення -
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення; може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Головуючий: /підпис/ Дяченко
С.П.

Судді: /підпис/ Сіваченко
І.В.

/підпис/ Нікулін
О.А.

З
оригіналом вірно:

Суддя
- доповідач
Дяченко
С.П.