Справа № 22а-3854/08
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2008-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1-ій інст. Грица Ю.І.
Господарський суд Івано-Франківської області № А-6/12 Справа
Доповідач: Багрій В.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 листопада 2008
року

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого - Багрія В.М.,

суддів: Обрізка І.М.,
Онишкевича Т.В.,

при секретарі:
Троцькому Є.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові
справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Косівському
районі Івано-Франківської області на постанову господарського суду
Івано-Франківської області від 27.11.2007 року по справі за позовом суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1до управління Пенсійного фонду України в
Косівському районі Івано-Франківської області про визнання нечинним рішення
управління Пенсійного фонду України в Косівському районі №617 від 15.11.2006
року,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2007 року суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в
Косівському районі Івано-Франківської області про визнання нечинним рішення
управління Пенсійного фонду України в Косівському районі №617 від 15.11.2006 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те,
що рішення відповідача №617 від 15.11.2006 року про застосування до нього
фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків
до Пенсійного фонду є необґрунтованим та незаконним, оскільки заборгованості
перед Пенсійним фондом він не мав, активно підприємницькою діяльністю не
займався, прибутків не отримував, найманої робочої сили не застосовував.

На підставі вищенаведеного, позивач просив визнати рішення
№617 від 15.11.2006 року про застосування фінансових санкцій нечинним.

Постановою господарського суду Івано-Франківської області
від 27.11.2007 року позов задоволено.

Визнано нечинним рішення управління Пенсійного фонду
України в Косівському районі Івано-Франківської області №617 від 15.11.2006
року «Про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування)страхувальниками страхових внесків, у тому числі в донарахованих
страхувальниками або органом Пенсійного фонду».

Постанову суду
першої інстанції оскаржило управління Пенсійного фонду України в Косівському
районі Івано-Франківської області, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що постанова суду першої
інстанції винесена з порушенням норм матеріального права та підлягає
скасуванню.

Апелянт звертає увагу на те, що сума штрафної санкції та
пені, які не є адміністративно-господарськими санкціями, застосовані до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1за несвоєчасність сплати страхових внесків
правомірно, а висновок суду першої інстанції відносно пропущення строків,
передбачених ст.250 ГК України, є безпідставним.

Апелянт просить скасувати постанову господарського суду
Івано-Франківської області від 27.11.2007 року та прийняти нову постанову, якою
в позові відмовити.

Вислухавши суддю-доповідача, представника управління
Пенсійного фонду України в Косівському районі Івано-Франківської області, яка
апеляційну скаргу підтримала, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга
задоволенню підлягає з таких підстав.

В справі встановлено, що рішенням УПФУ в Косівському районі
Івано-Франківської області №617 від
15.11.2006р. застосовано фінансові санкції до ОСОБА_1 як суб'єкта
підприємницької діяльності за
несвоєчасну сплату(перерахування) страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в розмірі 284 грн.80 коп. та нараховано пеню в
розмірі 622 грн.20 коп.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, та, скасовуючи як
незаконне зазначене рішення органу пенсійного фонду, господарський суд
Івано-Франківської області виходив з того, що орган пенсійного фонду ,
застосовуючи фінансові санкції, та, нараховуючи пеню, всупереч вимогам закону,
зокрема ст..250 ГК України, пропустив встановлені законом строки застосування
штрафу та нарахування пені, вважаючи застосовані до позивача санкції
адміністративно-господарськими санкціями.

Проте, з такими висновками господарського суду погодитися не
можна.

Позивач ОСОБА_1 є суб'єктом підприємницької діяльності та
зареєстрований платником внесків до пенсійного фонду на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст..20 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі Закону) страхувальники зобов'язані
сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період,
не пізніше, ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду.

За ст.106 Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум
страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх. Суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені
в строки, визначені в ст..20 Закону, вважаються простроченою заборгованістю зі
сплати страхових внесків.

З матеріалів справи вбачається, що УПФУ в Косовському районі
Івано-Франківської області 16.02.2004р. провело перевірку позивача з питань
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в процесі якої виявлено ту обставину, що ОСОБА_1, одержавши
1780 грн. чистого доходу, не сплатив до пенсійного фонду страхові внески в
розмірі 32%.

В зв'язку з цим позивачу було донараховано збір на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в розмірі 569,60 грн. та застосовано штрафні
санкції на суму 454,40 грн.

Позивач в добровільному порядку зазначені суми не сплатив, в
зв'язку з чим орган пенсійного фонду поставив питання про стягнення заборгованості
в судовому порядку.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від
16.05.2005р. примусово стягнуто з позивача на користь органу пенсійного фонду
1024.40 грн., після чого позивачем було порушено встановлені законом строки
сплати страхових внесків.

Відповідно до ч.9 ст.106 Закону та п. 9.3.2 Інструкції про
порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків
на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003р.,
затвердженої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. №64/8663 (далі
Інструкції) у разі, коли страхувальник не сплачує (не перераховує або
несвоєчасно сплачує (перераховує) страхові внески, в тому числі донараховані
ним самостійно або органами Пенсійного фонду України, накладається штраф ,
залежно від строку затримки платежу, зокрема, при затримці їх сплати в строк до
30 календарних днів включно - в розмірі 10% своєчасно не сплачених сум, при
затримці в строк до 90 календарних днів - в розмірі 20 % несплачених сум.

На підставі зазначених норм закону, врахувавши, що позивач
порушив зазначені вимоги Закону, відповідач - УПФУ в Косівському районі
застосував до позивача штраф в зазначеному розмірі та нарахував пеню, прийнявши
оскаржуване рішення №617 від 15.11.2006р., підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Висновок суду першої інстанції про порушення органом
пенсійного фонду строків застосування
фінансових санкцій до позивача, які встановлені ст.250 ГК України не можна визнати обґрунтованим, оскільки
спірні правовідносини між сторонами виникли не в сфері господарсько-правових
відносин, а в сфері адміністративно-управлінських відносин з приводу
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Такі відносини регулюються Законом, який не поширює строку
давності на стягнення штрафних санкцій та пені за неналежне виконання
страхувальником своїх обов'язків в частині строків сплати страхових внесків до
пенсійного фонду.

Господарський суд неправильно застосував норми матеріального права, помилково
вважаючи, що таке рішення про застосування штрафу та пені орган пенсійного
фонду вправі був скласти з дотриманням строків, передбачених ст.250 ГК України,
прийнявши незаконну постанову про задоволення позову.

З огляду на викладене остання підлягає скасуванню з
ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог з наведених
вище підстав.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України,
колегія суддів,

п о с т а н о в и л а
:

Апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду України в Косівському районі
Івано-Франківської області задоволити.

Постанову
господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2007 року скасувати, прийняти
нову постанову, якою позивачу в задоволенні позову відмовити.

Постанова
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може
бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
Т.В. Онишкевич

І.М. Обрізко