Справа № 22-а-11100/08
Суддя: Колеснік Г.А.
Дата ухвалення: 2008-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції -
суддя Золотарьов І.Л..
/Первомайський міський суд Луганської
обл../ справа 2а-109/08
Доповідач -Г.А.Колеснік Категорія 50
донецький апеляційний
адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 жовтня 2008р Справа
22-а-11100/08

Донецькій апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів :
головуючого -судді Колеснік Г.А.
, суддів Ляшенко Д.В., Ястребової Л.Д. при секретарі - Запорожцевій Г.В. ,

розглянувши справу за
позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області
про визнання неправомірною
відмову провести перерахунок матеріальної допомоги на
оздоровлення і стягнення щорічної допомоги на оздоровлення ,-

за апеляційною скаргою управління праці та соціального
захисту населення Первомайської міської
ради на постанову
Первомайського міського суду Луганської
області від 4 .08 .2008року ,-

В
С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом про стягнення з
управління праці та соціального захисту населення Первомайської
міської ради Луганської
області щорічної допомоги
на оздоровлення за 2003-2007роки
, виходячи з норм
Закону України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” для
учасника -інваліда 3 групи а з травня
2006 року 2 групи - 6156,50грн.

Постановою Первомайського
міського суду від 22.07.2008року позов
ОСОБА_1 . задоволено частково. Стягнута допомога
на оздоровлення за 2004- 2006
роки у розмірі - 3417гр. У стягненні
недоплаченої допомоги за
2003, 2007 роки відмовлено виходячи з того, що позивач
не звертася з заявою до відповідача.

Суд першої інстанції виходив
з того ,що Законом України “ Про
статус та соціальний
захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи “ передбачена виплата
щорічної допомоги на оздоровлення
постраждалим , інвалідам 3 групи - у розмірі
4 мінімальних заробітних плат , а
інвалідам 2 групи у розмірі -5
мінімальних заробітних плат.

Управління праці та соціального захисту населення подало
апеляційну скаргу на
рішення місцевого суду , просить
скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне, ухвалити нову постанову і
відмовити позивачеві у позові.

Обґрунтована скарга тим,
що судом першої інстанції порушені
норми матеріального права при вирішенні
позову. Згідно Закону “ Про статус
і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”
застосування норм цього Закону проводиться у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України № 836
від 26.07.1996року постраждалому 1 категорії , інвалідам 2
групи встановлена щорічна
матеріальна допомога на
оздоровлення у розмірі 26,70гр. Виходячи з цього розміру виплачується допомога
на оздоровлення у 2003-2006
роках. Це повністю відповідає нормам Конституції України , Закону “ Про державний бюджет на 2003рік “ та Закону “Про бюджет на
2006 рік” , Закону “ Про
державний бюджет на
2007рік” а також Бюджетному
Кодексу ,згідно яким усі компенсації
і виплати проводяться з
бюджету тільки в межах бюджетних асигнувань.

Крім того , дія ст.. 48 Закону
“ Про статус та соціальний
захист осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи” на 2006
рік зупинена і тому
суд помилково прийняв
рішення про стягнення допомоги
за 2006 рік.

У судове засідання апеляційного суду сторони не прибули , про час розгляду справи
повідомлені належним чином. Позивач надіслав заперечення проти скарги.

Апеляційний адміністративний суд, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційні скарги,
вважає, що апеляційна скарга управління
праці та соціального захисту населення
Первомайської міської ради Луганської
області підлягає частковому
задоволенню.

Судом першої інстанції
правильно встановлено, що
позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильської АЕС як постраждалий
1 категорії , інвалід 3 групи , а
з травня 2006 року -2 групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи
і має право
отримувати щорічно допомогу на
оздоровлення згідно Закону “Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи “ .

Але висновки суду першої
інстанції про розміри мінімальних
зарплат , які повинні бути
виплачені позивачеві, не відповідають
нормам Закону “Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи “
і судом не правильно
нараховані суми щорічної допомоги
на оздоровлення на 2006 рік.

Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону
одноразова щорічна допомога на оздоровлення виплачується у
розмірі інвалідам 3 групи - 4
мінімальних заробітних плат , інвалідам
2 групи - 5 мінімальних заробітних плат на момент виплати
.

Оскільки позивач у 2003 році
був інвалідом 3 групи , то він
мав право на отримання
допомоги, виходячі з 4
мінімальних заробітних плат. Відмова у позові в цій частині суд мотивував тим, зо позивач не звертався з заявою
до відповідача.

Але ці висновки суперечать Закону і в цій
частині треба відмовити у позові з тих причин, що в частині стягнення недоплаченої позивачу допомоги на оздоровлення за 2003 рік існує
судове рішення , взагалі, постановою
Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.09.2008року позов
Саранча О.Т. в цій частині
задоволений. Вказана постанова набрала законної
сили .

Що стосується стягнення недоплаченої
допомоги за 2006 рік , то в цій
частині рішення суду не відповідає вимогам
законодавства і позов в цій
частині не підлягає задоволенню.

Законом України “
Про державний бюджет України на
2006 рік” зупинена дія ст.. 48 Закону України “ Про статус
і соціальний захист громадян
, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Цей Закон
не визнаний неконституційним і тому
має юридичну силу. Сплата
позивачу допомоги на оздоровлення у 2006
році здійснена у відповідності до законодавства.

Тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової
постанови про відмову у позові в
цій частині..

Безпідставним є відмова
суду у задоволенні позову позивача
про стягнення недоплаченої
допомоги за 2007рік . Суду треба
було з посиланням на рішення
Конституційного Суду України від
9.07.2007року про визнання
неконституційними деяких положень Закону
України “ Про державний бюджет України на 2007 рік” визнати
неправомірним відмову у виплаті допомоги на оздоровлення за
2007рік тому , що
позивач заявляв позов
про стягнення допомоги за 2007
рік.

Виходячи з норм
ст.195 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної інстанції, на підставі яких суд може вийти за межі апеляційної
скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень ,
допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення
справи. Тому позов в частині стягнення допомоги за 2007 рік
підлягає задоволенню, виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати -400гр.
допомога повинна складати - 2000гр.

В той же час доводи управління праці
та соціального захисту населення про те, що матеріальна допомога повинна виплачуватись виходячи з фінансових можливостей у державі та
розмірів , які встановлені
постановою Кабінету Міністрів
України № 836 від 26.07.1996року , а з
2005 року розмір
допомоги був підвищений
Постановою Кабінету Міністрів України № 562
від 12.07.2005 року, не можуть бути взяти до уваги, як необґрунтовані.

Законом “Про державні соціальні стандарти та Державні соціальні гарантії”
передбачено, що мінімальний
розмір заробітної плати
визначається виключно Законами України. При цьому Закони , які
встановлювали мінімальні
заробітні плати , не містили обмежень щодо застосування норм статті
48 Закону “ Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Виходячи з принципу адміністративного судочинства -верховенства права та
законності, що визначає
пріоритетність законів над
підзаконними нормативними актами ,
яким є Постанова Кабінету Міністрів
України , при вирішення даного спору
треба застосовувати безпосередньо норму
ст.. 48 названого вище Закону
“Про статус і соціальний
захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” № 796-ХП.

Доводи апеляційної скарги про
те, що ст. 62 Закону
“ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи” питання обчислення
розміру виплат віднесено до компетенції
Кабінету Міністрів є також
необгрунтованими, оскільки
Законом це не передбачено, і навпаки, Законом передбачено обов,язок Кабінету
Міністрів України здійснювати застосування цих норм Закону.

Слід врахувати, що Закони України про
щорічні державні бюджети ,
крім Закону “Про
державний бюджет на 2006 рік “
не містили будь-яких обмежень
щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної
плати з метою реалізації статті
48 Закону № 796-ХП.

Тому ,виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними
нормативними актами при вирішенні даного
спору, застосуванню підлягає саме ст.. 48 Закону № 796-ХП а не Постанови Кабінету Міністрів України.

При таких обставинах судова
колегія вважає, що
судом першої інстанції
рішення винесене з порушенням
норм матеріального права, що дає
підстав для його
часткового скасування .

Керуючись ст.ст. 198,202
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
праці та
соціального захисту населення
Первомайської міської ради
Луганської області -
задовольнити частково.

Постанову Первомайського міського суду
Луганської області від 4 серпня
2008 року про часткове задоволення
позову ОСОБА_1- скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним відмову управління праці та соціального захисту населення Первомайської
міської ради Луганської
області у виплаті ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення за 2004,
2005 та 2007 роки .

Стягнути на користь ОСОБА_1 з
управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради
Луганської області недоплачену матеріальну
допомогу на оздоровлення за 2004,
2005 та 2007 роки у розмірі -
3752,50гр.

В іншій частині позову
ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня
її проголошення але може
бути оскаржена протягом місяця у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Колегія суддів
Г.А.Колеснік

Л.Д. Ястребова

Д.В.Ляшенко