Справа № 22а-7669/08
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2008-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2008 року
м. Львів

Колегія
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

судді-доповідача - Носа С.П.,

суддів - Богаченка С.І., Попка Я.С.,

при секретарі - Бацику О.Р.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційною скаргою Берегівської
районної державної адміністрації Закарпатської області

на постанову Берегівського районного
суду Закарпатської області від 04 березня
2008 року у справі № 2а-2/08

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Берегівської районної державної адміністрації
Закарпатської області

про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1. звернувся до суду з адміністративним позовом до Берегівської
районної державної адміністрації Закарпатської області, просив визнати
незаконним розпорядження голови Берегівської РДА про звільнення ОСОБА_1 за п. 3
ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України); поновити
його на посаді начальника відділу охорони здоров'я Берегівської РДА; стягнути з
відповідача на його користь 6164 грн. середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та 5000 грн. моральної шкоди.

Постановою Берегівського районного
суду Закарпатської області від 04 березня
2008 року позов задоволено повністю. Постанова мотивована наступним. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.
40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також
строковий трудовий договір до закінчення строку того чинності можуть бути
розірвані власником або уповноваженим ним органом поряд з іншими, і у випадку
систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків,
покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового
розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи
громадського стягнення. За змістом вказаної норми та п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від
6.11.1992 року за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник
може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування
до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами
(внутрішнього трудового розпорядку. Розпорядження першого заступника голови
Брегівської РДА ОСОБА_2від 22.11.2006 року позивачу було оголошено догану за
порушення терміну виконання розпорядження голови облдержадміністрації від
25.10.2006 року № 628. З письмового пояснення ОСОБА_1 від 16.11.2006 року
вбачається, що йому ставилось у вину порушення терміну виконання розпорядження
голови Закарпатської ОДА. Термін подання інформації був 15.11.2006 року.
Інформація була подана у загальний відділ РДА 15.11.2006 року головним
спеціалістом відділу охорони здоров'я ОСОБА_3, який на той час виконував
обов'язки начальника відділу у зв'язку з тим, що ОСОБА_1. знаходився у
відпустці з 13 до 15.11.2006 року. Цих пояснень ОСОБА_1 перший заступник голови
РДА до уваги не взяв, а на поясненні наклав резолюцію про притягнення ОСОБА_1
до дисциплінарної відповідальності - догани. Суд першої інстанції вважав, що
дана догана є незаконною оскільки адміністрація немала достатніх підстав для
застосування такого дисциплінарного стягнення, а письмові пояснення ОСОБА_1 не
перевірялись і до уваги не брались. Представник Брегівської РДА не надала суду
ніяких доказів того, що перший заступник Брегівської РДА мав повноваження
накладати на працівників РДА дисциплінарні стягнення. Відповідно до ст. 147-1
КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право
прийняття на роботу даного працівника. Таким чином догана винесена посадовою
особою яка не мала права накладати дисциплінарні стягнення. З представлених
відповідачем документів вбачається, що підставою для звільнення ОСОБА_1 була
доповідна записка першого заступника голови РДА ОСОБА_4. про те, що ОСОБА_1.,
та деякі інші особи не вжили належних і достатніх організаційних заходів щодо
підготовки окремих закладів охорони здоров'я до опалюваного сезонну. ОСОБА_1.
цю обставину пояснив тим, що підготовкою до опалюваного сезону медичних
закладів району, займаються сільські ради на території яких знаходяться медичні
заклади. Крім того, цим питанням займається і центральна районна лікарня. Адміністрація не взяла до уваги ті обставини,
що функції відділу охорони здоров'я РДА та центральної районної лікарні
належним чином не розділені, деякі обов'язки дублюються, а з посадової
інструкції, яку представила РДА, неможна встановити, що входить в обов'язки
начальника відділу охорони здоров'я РДА і за що він відповідає. Відповідно до
ч. 3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну
ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Брегівська РДА не врахувала того, що ОСОБА_1. пропрацював 34 роки лікарем, з
яких більше 10 років завідуючим нейрохірургічним відділенням Брегівської ЦРЛ,
що він фахівець вищої категорії, який має наукову ступінь, зробив десятки
операцій і спасав життя мешканцям Берегівського району та інших районів. За ці
роки він ні разу не притягався до дисциплінарної відповідальності, а до РДА
поступив на роботу в зв'язку з ліквідацією нейрохірургічного відділення
Брегівської ЦРЛ. Не взято до уваги і ті обставини, що ОСОБА_1 залишилось менше
року до пенсії і що таке звільнення може принести велику душевну травму особі
яка немає достатнього досвіду в роботі з документами. За таких обставин
звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, є незаконним, а тому його
слід поновити на попередній посаді. Відповідно до ст. 235 ч. 2 КЗпП України з
відповідача слід стягнути на користь позивача середній заробіток за час
вимушеного прогулу в розмірі 6164 грн. Згідно з ст. 237-1 КЗпПУ відшкодування
власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться
у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя. Позивач внаслідок незаконного звільнення переніс
моральні та душевні страждання, істотні зміни в його житті призвели до
занепокоєння, нервозності, приниження та відчаю, що вимагало від нього
додаткових зусиль для організації свого особистого життя перед пенсією, а тому
визначена ним моральна шкода в розмірі 5000 грн. є об'єктивною і справедливою.

Постанову в апеляційному порядку оскаржила Берегівська
РДА Закарпатської області, вважає, що у процесі розгляду адміністративної справи судом порушені вимоги статті 41, пунктів 4, 5 статті 71, статей 59,163 КАС
України, статті, 237-1 КЗпП України. У
судовому засіданні суд не з'ясував всебічно і об'єктивно усі обставини у справі, не перевірив чи відповідають дійсності
наведені позивачем доводи, приймаючи
усні пояснення позивача за доведені факти, і таким чином прийняв необ'єктивне, упереджене рішення по суті
спору. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою
відмовити в позові в повному обсязі, з підстав, викладених в апеляційній
скарзі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Колегія суддів вважає неправильним
висновок суду першої інстанції про незаконність
догани, оголошеної ОСОБА_1 від 22 листопада 2006 року. Так, згідно з п. 13.15 Регламенту Берегівської районної державної
адміністрації, затвердженого розпорядження від 06.10.2005 року № 346, проекти
інформацій, які надсилаються у вищі органи законодавчої і виконавчої влади на
виконання тих чи інших документів, готують виконавці документів і подають їх на
підпис голові райдержадміністрації або його заступникам не пізніше як за 3 дні
до встановленого терміну інформування. Тобто
проект інформації за розпорядженням голови Закарпатської обласної державної
адміністрації позивач мав подати не пізніше 10 листопада (11 та 12 вихідні
дні), факт його перебування у відпустці 13-15 листопада в даному випадку не має
вирішального значення. Також в матеріалах справи відсутні відомості про
отримання загальним відділом Берегівської РДА даної інформації 15.11.2006 року.
Крім того, безпідставними є доводи позивача про те, що на час його перебування
у відпустці з 13 до 15 листопада 2006 року повноваження начальника відділу виконував головний спеціаліст відділу ОСОБА_3., оскільки, як вбачається з розпорядження
голови Берегівської РДА від 06.11.2006 року № 71-р, яким ОСОБА_1 була надана
відпустка, виконання обов'язків начальника відділу охорони здоров'я на ОСОБА_3.
не були покладені.

Щодо висновку суду про те, що перший
заступник голови райдержадміністрації не має повноважень притягувати працівників
РДА до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів враховує, що відповідно
до ст. 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» у разі відсутності голови райдержадміністрації
його функції і повноваження виконує перший заступник голови. Розпорядженням
Президента України від 19.10.2006 року № 349/2006-рп голова Берегівської райдержадміністрації ОСОБА_5
був звільнений із займаної посади і до призначення нового голови РДА, в тому
числі 22 листопада 2006 року, його обов'язки відповідно до законодавства
виконував перший заступник голови.

Також колегія суддів вважає
неправильною мотивацію суду, як одну з підстав задоволення позову, про те, що між центральною районною лікарнею
та відділом охорони здоров'я Берегівської РДА не
розмежовані функції, оскільки
дана обставина не досліджувалась під час розгляду справи в суді першої інстанції і, крім того, у даних установ різні
організаційно-правові форми, функції і напрямки діяльності.

Неправильним є висновок суду першої
інстанції і про порушення відповідачем вимог ч. 3 ст. 149 КЗпП України, а саме
не врахування при обранні виду дисциплінарного стягнення попередньої роботи
позивача на посадах лікаря та завідувача нейрохірургічного відділення Берегівської ЦРЛ. В даному випадку зазначена
робота не має вирішального значення для обрання виду дисциплінарного стягнення,
а відповідач врахував попередню роботу ОСОБА_1 в Берегівській РДА, під час якої
позивач допускав порушення трудової дисципліни та неналежне виконання посадових
обов'язків (розпорядження голови Берегівської РДА від 25.10.2006 року № 415 та
від 20.03.2007 року № 102), як зазначено вище, 22 листопада 2006 року до нього було
застосоване дисциплінарне стягнення - догана. Менш, ніж через один рік після
застосування до нього дисциплінарного стягнення (ст. 151 КЗпП України) ОСОБА_1.
допустив невиконання без поважних причин покладених на нього обов'язків, тобто
з його боку мало місце систематичне невиконання
без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або
правилами внутрішнього трудового розпорядку, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40
КЗпП України є підставою для звільнення із займаної посади.

Оскільки
ОСОБА_1. звільнений із займаної посади правомірно, не підлягають задоволенню
позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та
стягнення моральної школи.

Отже, оскаржувана постанова суду першої інстанції
прийнята з порушенням норм матеріального права, суд неповністю з'ясував
обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи, що відповідно до ст. 202 КАС України є підставою для її
скасування та прийняття нової постанови.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, п. 3 ч. 1 ст. 205, 207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Берегівської районної державної
адміністрації Закарпатської області задовольнити.

Постанову Берегівського районного суду Закарпатської
області від 04 березня 2008 року
скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської
області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Суддя-доповідач С.П.
Нос

Судді
С.І.
Богаченко

Я.С.
Попко