Справа № 2а-180/07
Суддя: Кривич Ж.О.
Дата ухвалення: 2007-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2a-180/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2007
року Автозаводський районний суд М. Кременчука в складі: головуючого судді - Кривич Ж.О., при секретарі- Матюшиній Ю.В., з участю представників позивачів
ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9,

представників
відповідача - виконкому Кременчуцької міської Ради -Назаренко Л.П., Кузнєцової Ю.С. , представника третьої особи Тищенка В.М. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в М. Кременчуці адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до виконкому Кременчуцької міської
Ради та міського голови Глухова М. В. про визнання нечинними розпоряджень
міського голови №1275-Р від 07.10.2002 року та №1318-Р від 21.10.2002
року, про визнання дій міськвиконкому на
виконання цих розпоряджень неправомірними та про визнання чинним розпорядження
міського голови №1108 від 03.09.2002 року,

ВСТАНОВИВ:

11.05.2007
року позивачі звернулися з позовом до виконкому Кременчуцької міськради та
міського голови про визнання розпоряджень №125-Р від 07.10.2002 року та №1318-Р
від 21.10.2002 року нечинними, про
визнання дій на виконання цих розпоряджень неправомірними та про визнання
змін, зареєстрованих згідно з
розпорядженням №1108-Р від 03.09.2002 року,
дійсними з моменту реєстрації змін згідно з розпорядженням №625-Р від
20.05.2003 року. 09.08.2007 року позовні вимоги змінили та просили суд визнати
нечинними розпорядження міського голови №1275-Р від 07.10.2002 року та №1318-Р
від 21.10.2002 року, визнати дії міськвиконкому
на виконання цих розпоряджень неправомірними та визнати чинним розпорядження
міського голови №1108 від 03.09.2002 року.

В
судовому засіданні представники позивачів позов підтримали, суду пояснили, що міський голова, спочатку призупинивши, а потім скасувавши власне розпорядження
№1108-Р від 03.09.2002 року про внесення змін до статутних документів
ТОВ „Кафе „Вечірнє", перевищив
надані йому

повноваження, порушив ст. 19
Конституції України, ст. 8 Закону
України „Про підприємництво", п.3З
„Положення про державну реєстрацію суб"єктів підприємницької
діяльності", затв. Постановою КМУ
від 25.05.1998 року №740, що діяло на
той час. На думку представників, тільки суд міг скасувати державну реєстрацію
змін у статутні документи товариства з підстав недійсності печатки та штампу на
поданих для реєстрації документах. Зазначали також, що відповідно до ст. 268 ЦК
України, ч.4 ст. 99 КАС України строк звернення до
адміністративного суду ними не пропущений через те, що вони захищають порушене немайнове
право, а також у зв"язку із
використанням досудового порядку врегулювання спору.

Представник
відповідача - виконкому Кременчуцької міськради - позов не визнав. Суду
пояснив, що скасування розпорядження
№1108-Р від 03.09.2002 року відбулося у відповідності до вимог п.3З „Положення
про державну реєстрацію суб"єктів підприємницької діяльності", затв. Постановою КМУ від 25.05.1998 року
№740, на підставі заяви власника
(засновників товариства), тому
розпорядження №1275-Р від 07.10.2002 року та №1318-Р від 21.10.2002 року є
законними. Також представник відповідача заявив про сплив строку звернення до
адміністративного суду та наполягав на застосуванні наслідків, передбачених ч.1 ст. 100 КАС України.

Відповідач
- міський голова - в судове засідання не з"явився; про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся
належним чином; про причини неприбуття суд не повідомив.

Представник
третьої особи - ТОВ „Кафе „Вечірнє" - позов не визнав, вважав,
що оскаржувані розпорядження міського голови та дії міськвиконкому на їх
виконання є законними; строк звернення до адміністративного суду вважав
пропущеним і просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши
представників позивачів, представника
відповідача та представника третьої особи,
вивчивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позов
задоволенню не підлягає.

Відповідно
до ч.2 ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод, чи інтересів.

Судом
встановлено, що 02.03.2006 року
позивачка ОСОБА_2 зверталася до Кременчуцького районного суду з доповненнями до
позовної заяви, де, зокрема,
просила визнати незаконними розпорядження міського голови №1275-Р
від 07.10.2002 року та №1318-Р від
21.10.2002 року.

Ухвалою
суду від 14.04.2006 року відповідно до
ст. ст. 17, 18 КАС України
позовні вимоги в цій частині виділені з матеріалів цивільної справи і
провадження по них в порядку цивільного судочинства закрито. В подальшому
ОСОБА_2 та інші позивачі з аналогічними вимогами в порядку адміністративного
судочинства зверталися до Кременчуцького райсуду
(ухвала судді від 03.04.2007 року про повернення позову через його
непідсудність цьому суду), до
Автозаводського районного суду (ухвала судді від 25.04.2007 року про повернення
позову), до Крюківського районного суду
(ухвала суду від 18.06.207 року про залишення позову без розгляду на підставі
заяви позивачів).

За таких
обставин суд дійшов висновку про те, що
принаймні 02.03.2006 року позивачі достеменно знали про оскаржувані ними
розпорядження міського голови. Законом досудовий порядок вирішення такого спору
не передбачений, тому звернення ОСОБА_2
з письмовими скаргами на ім"я міського голови у березні, травні,
червні та липні 2006 року про скасування цих розпоряджень не можна
вважати використанням можливості досудового порядку вирішення спору. Таким
чином, звернувшись з даним
адміністративним позовом до суду 11.05.2007 року, позивачі пропустили строк звернення до суду.

Відповідно
до ч.1 ст. ЮО КАС України пропущення
строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Представник
відповідача - виконкому Кременчуцької міської ради - та представник третьої
особи - ТОВ „Кафе „Вечірнє" - вважали строк пропущеним та наполягали на
застосуванні наслідків його спливу.

Причини
пропуску строку суд не обговорював у зв"язку з тим, що представники позивачів строк вважали не
пропущеним і поновити його не просили.

На
підставі викладеного, відповідно до ст.
ст. 11, 71, 86, 99, 100, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У
задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до виконкому
Кременчуцької міської Ради та міського голови Глухова М. В. про визнання
нечинними розпоряджень міського голови №1275-Р від 07.10.2002 року та №1318-Р
від 21.10.2002 року, про визнання дій
міськвиконкому на

виконання цих
розпоряджень неправомірними та про визнання чинним розпорядження міського
голови №1108 від 03.09.2002 року - відмовити.

Постанова
може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через
Автозаводський районний суд М. Кременчука.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.