Справа № 22-а-14072/08
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Рибцова Л.І.
Суддя-доповідач -
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

11 грудня 2008 року м.
Донецьк

справа № 22-а-14072/08

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Колеснік Г.А.,
Горбенко К.І.

при секретарі

Агейченковій К.О.

розглянувши у відкритому апеляційну
скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту населення Артемівської районної
у місті Луганську ради

на постанову

Артемівського районного суду м. Луганська

від

13 жовтня 2008 року

у адміністративній справі

№ 2-а-204/08

за позовом

ОСОБА_1

до

1-Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської районної у місті Луганську ради; 2-Головного управління
Державного казначейства України в Луганській області

про

визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2008 позивач звернувся до суду з позовом, до відповідачів, , в
якому просив визнати дії УПСЗН Артемівської районної у місті Луганську ради
щодо відмови у виплаті йому належної суми щорічної разової грошової допомоги до
5 травня, як інваліду війти за 2008 рік неправомірними та зобов'язати
відповідача здійснити виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня,
як інваліду війни 2 групи у розмірах, що визначені ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2008 рік у розмірі
3448,00 гривень.

В обґрунтування позову позивач
зазначає, що він є інвалідом війни 2 групи та у відповідності до ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право
на щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком.

Постановою Артемівського районного суду м. Луганська від 13 жовтня 2008
року позов було задоволено.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є інвалідом
війни 2 групи та відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання разової
грошової допомоги до 5 травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

З урахуванням фактично отриманих позивачем сум грошової допомоги до 5
травня, суд дійшов висновку, що дії управління праці щодо виплати позивачу
разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у неналежному розмірі є
неправомірними та стягнув з Управління
праці та соціального захисту населення Артемівської районної у місті Луганську
ради на користь позивача 3448
грн. недоплаченої суми щорічної грошової допомоги до
5 травня, як інваліду війни 2 групи за 2008 роки.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права, а саме, управління зазначило, що виплати були
здійсненні правомірно, виходячи із розміру визначеному Законом України про
Державний бюджет України на 2008 рік.

Головне управління Державного казначейства України в Луганській області
приєдналося до апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту
населення Артемівської районної у місті Луганську ради.

Особи,
які беруть участь у справі до апеляційного суду за викликом не прибули.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу
необґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін, з
наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що ОСОБА_1 є інвалідом війни 2 групи, у зв'язку з чим та відповідно до вимог
ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" має право на отримання одноразової грошової допомоги до 9 травня
(яка повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком.

Відповідно до ст. 28
Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в
редакції Закону Про внесення змін до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 23.12.2004р. №
2291-IV, мінімальний розмір пенсії
за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму
для осіб, які
втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ст. 2 ч.1 Закону України "Про прожитковий
мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-14, прожитковий мінімум
застосовується для встановлення розмірів
мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за
віком.

Таким чином відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 р. № 1058-XIV, мінімальна пенсія за віком станом на 01.04.2008 року встановлена в розмірі
481 грн.

Фактично позивач отримав від Управління праці грошову
допомогу до п'ятого травня у 2008 році в розмірі 400 грн. При цьому відповідач
керувався Постановою КМУ від 12.03.2008 року № 183 у відповідності до
положенням пункту 20 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів
України» Закону України “Про Державний бюджет України на 2008 рік”.

Однак, положення п.п. «б» п.п. 2 пункту 20 розділу ІІ
«Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України “Про
Державний бюджет України на 2008 рік”, згідно якого розмір допомоги до 5 травня
визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний бюджет України" визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 10-рп від
22.05.2008 р.

Відповідно до ст. 3
Конституції України «Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою
діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним
обов'язком держави».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Крім того, ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України передбачено, що
«Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при
прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод».

Враховуючи, що позивачу сплачена грошова допомога за 2008
рік у розмірах меншому, ніж передбачено Законом України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано визнав дії відповідача неправомірними та стягнув з
управління праці на користь
позивача 3448 грн. недоплаченої суми щорічної грошової допомоги до 5
травня, як інваліду війни 2 групи за 2008 рік.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і підстав для
задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської районної у місті Луганську ради на постанову Артемівського
районного суду м. Луганська від 13 жовтня 2008 року у справі № 2-а-204/08 за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської районної у місті Луганську ради, Головного управління Державного
казначейства України в Луганській області « про визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити певні дії» - залишити без задоволення, а постанову суду
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: