Справа № 22-а-5270/08
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Очеретяний Є.В. Справа № 22-а-5270/08
міськрайонний суд Тернопільської області ряд. стат. звіту № 48
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Улицького
В.З., Багрія В.М.,

при секретарі судового засідання - Гідеї К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державного
казначейства України та Міністерства фінансів України на постанову
Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2007
року у справі № 2-а-1329/07 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3,
ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15
до управління праці та соціальної політики виконавчого комітету
Тернопільської міської ради, Міністерства фінансів України, Державного
казначейства України, Міністерства праці та соціальної політики України про
стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 17
грудня 2007 року задоволено адміністративні позови ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5.,ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_8., ОСОБА_9.,
ОСОБА_10., ОСОБА_11., ОСОБА_13, ОСОБА_14., ОСОБА_15. про стягнення недоплаченої
разової щорічної грошової допомоги, передбаченої ст.ст. 12, 13, 15 Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та
вирішено за рахунок коштів Державного бюджету України через Міністерство
фінансів України, Державне казначейство України і управління праці та
соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради (далі - УПСП
Тернопільського міськвиконкому) здійснити виплату недоплаченої допомоги за 2007
рік позивачціОСОБА_1., як дружині загиблого учасника бойових дій, у сумі 1068
грн.; позивачам ОСОБА_5., ОСОБА_6., як ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 2542 грн.;
позивачам ОСОБА_9, ОСОБА_15., як членам сім'ї військовослужбовців, загиблих під
час виконання обов'язків військової служби, у сумі 1880 грн., а усім іншим
позивачам, як учасникам бойових дій, у сумі 1750 грн.

Вказане судове рішення в апеляційному порядку оскаржено
відповідачами Державним казначейством України та Міністерством фінансів
України.

У поданій апеляційній скарзі Державне казначейство
України просить зазначену постанову скасувати і ухвалити нову, якою повністю
відмовити у задоволенні вимог позивачів, покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і процесуального права та неповноту з'ясування
істотних обставин справи. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що
Державне казначейство України належним чином та відповідно до вимог Бюджетного
кодексу України і Законів України про Державний бюджет України на 2004-2007
роки виконало свій обов'язок щодо асигнування Міністерства праці та соціальної
політики України за цільовою програмою «Щорічна разова грошова допомога
ветеранам війни». Просить врахувати, що казначейство не є головним
розпорядником бюджетних коштів, не змінює видатки Державного бюджету України,
не має права розпоряджатися коштами, які призначені для виплати спірної
допомоги, і не здійснює фінансування органів праці та соціального захисту
населення. Вважає, що при ухваленні
оскаржуваного рішення судом не були враховані положення бюджетного
законодавства України.

Відповідач Міністерство фінансів України у поданій
апеляційній скарзі просить постанову Тернопільського міськрайонного суду від 17
грудня 2007 року скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволенні вимог
позивачів, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального
і процесуального права та неврахування істотних обставинам справи. Вимоги за
апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що головним розпорядником коштів для
виплати разової грошової допомоги є Міністерство праці та соціальної політики
України, якому щорічно з Державного бюджету України на такі цілі виділяються
відповідні кошти. Просить врахувати, що рішення Конституційного Суду України №
6-рп/2007 датоване 09 липня 2007 року, тобто після завершення виплати спірної
допомоги у травні 2007 році, а також те, що передбачені Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» розміри щорічної
грошової допомоги на 2004-2007 роки не були підтвердженні державним бюджетом,
як основним фінансовим документом. Вважає, що позивачам у належному розмірі та
відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» і
постанови Кабінету Міністрів України № 177 від 18 лютого 2004 року виплачено
спірну щорічну разову грошову допомогу. Вказує на порушення судом першої
інстанції норм бюджетного законодавства України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на
виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності
згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів приходить до
переконання, що подані скарги підлягають частковому задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи вимоги позивачів у справі, суд першої
інстанції виходив з того, що кожен із них, будучи або учасником бойових дій,
або інвалідом війни, або членом сім'ї загиблих військовослужбовців чи загиблих
учасників бойових дій, згідно із вимогами ст.ст. 12, 13, 15 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щороку до 5 травня має
право на одержання грошової допомоги у передбачених ними розмірах, а саме у
розмірі трьох, п'яти та семи мінімальних пенсій за віком, в залежності від
існуючого статусу. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ст. 29 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими обмежувався розмір
щорічної разової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту». Розмір отриманої позивачами у 2007
році разової грошової допомоги суперечить вимогам зазначеного Закону і сума
заборгованості перед ними, виходячи із законодавчо встановлених розмірів
мінімальної пенсії за віком та прожиткового мінімуму, становить, зокрема, перед
позивачкою ОСОБА_1 - 1068 грн., перед позивачами ОСОБА_5. і ОСОБА_6. - по 2542
грн., перед позивачамиОСОБА_9. і ОСОБА_15. - по 1880 грн., а перед кожним з
інших позивачів - по 1750 грн. При цьому недоплачена їм спірна допомога
підлягає виплаті УПСП Тернопільського міськвиконкому за рахунок коштів
Міністерства фінансів України та Державного казначейства України.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії
суддів, частково відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам
справи.

Безспірно встановлено, що позивачкаОСОБА_1. є членом
сім'ї загиблого учасника бойових дій, якій відповідно до вимог ст. 15 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно
до 5 травня виплачується грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком. Таким же правом наділені позивачі ОСОБА_9 і ОСОБА_15., як члени сім'ї
військовослужбовців, загиблих під час виконання обов'язків військової служби.

Крім того, позивачі ОСОБА_6. таОСОБА_5., які є
ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно із ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» щороку до 5 травня мають право на одержання
грошової допомоги у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Усі інші позивачі, як учасники бойових дій, відповідно до
ст. 12 цього ж Закону користуються правом на щорічне одержання грошової
допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення ст. 29 Закону України « Про Державний бюджет
України на 2007 рік», якими було обмежено розмір щорічної допомоги до 5 травня,
встановленої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду
України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

За таких обставин, колегія суддів приходить до
переконання про підставність вимог позивачів у частині стягнення на їх користь
заборгованості з виплати спірної щорічної допомоги за 2007 рік.

Розмір такої заборгованості судом першої інстанції
правильно визначений виходячи із розмірів мінімальної пенсії за віком та
прожиткового мінімуму, встановлених законами України на 2007 рік.

Поряд із цим, колегія суддів не погоджується з висновком
суду першої інстанції про необхідність покладення обов'язку щодо перерахування
і виплати недоплаченої щорічної одноразової грошової допомоги на Державне
казначейство України і Міністерство фінансів України, оскільки такий порядок
виплати спірної суми суперечить вимогам бюджетного законодавства України та не
відповідає завданням і функціям вищевказаних державних органів.

З врахуванням положень ст. 171 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», колегія суддів
приходить до переконання, що обов'язок із виплати позивачам заборгованої
щорічної допомоги слід покласти лише на відповідне управління праці та
соціального захисту населення.

Покликання апелянтів на відсутність бюджетного
фінансування передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» розмірів щорічної грошової допомоги, як на причину
невиконання державою взятих на себе зобов'язань, до уваги колегією суддів не приймаються,
оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів,
яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена
у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини
у справі «Кечко проти України»).

Таким
чином, оскільки судом першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового
спору було порушено норми матеріального права у частині визначення порядку і
способу захисту порушених прав та інтересів позивачів у справі, оскаржувана
постанова у цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової, якою обов'язок
щодо виплати недоплаченої разової щорічної грошової допомоги слід покласти на
УПСП Тернопільського міськвиконкому.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202 п. 3, 4, 205, 207
КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційні скарги Державного казначейства України та
Міністерства фінансів України задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 17 грудня 2007 року у справі № 2-а-1329/07 в частині
визначення порядку виплати позивачам спірних коштів скасувати і прийняти у цій
частині нову постанову.

Зобов'язати управління праці та соціальної політики
виконавчого комітету Тернопільської міської ради провести виплату недоплаченої
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8вичу, ОСОБА_10, ОСОБА_14 у 2007 році
разової щорічної грошової допомоги, як учасникам бойових дій, у розмірі 1750
грн. кожному.

Зобов'язати управління праці та соціальної політики
виконавчого комітету Тернопільської міської ради провести виплату недоплаченої
ОСОБА_1 у 2007 році разової щорічної грошової допомоги, як члену сім'ї
загиблого учасника бойових дій, у розмірі 1068 грн.

Зобов'язати управління праці та соціальної політики
виконавчого комітету Тернопільської міської ради провести виплату
недоплаченоїОСОБА_6, ОСОБА_5 у 2007 році разової щорічної грошової допомоги, як
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2542 грн. кожному.

Зобов'язати управління праці та соціальної політики
виконавчого комітету Тернопільської міської ради провести виплату недоплаченої
ОСОБА_9, ОСОБА_15 у 2007 році разової щорічної грошової допомоги, як членам
сім'ї військовослужбовців, загиблих під час виконання обов'язків військової
служби, у розмірі 1880 грн. кожній.

У задоволенні позовних вимог до Міністерства праці та
соціальної політики України, Державного казначейства України і Міністерства
фінансів України відмовити.

В іншій частині постанову Тернопільського міськрайонного
суду Тернопільської області від 17 грудня 2007 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді
В.З.Улицький

В.М.Багрій