Справа № 22-а-6996/08
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Юрчук М.І. Справа № 22-а-6996/08
окружний адміністративний суд ряд. стат. звіту № 61
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича Т.В.,

суддів - Ліщинського А.М., Ніколіна В.В.,

при
секретарі судового засідання - Сивулич О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2008 року
у справі № 2-а-633/08 за його позовом до управління Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області про стягнення матеріальної допомоги, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у
якому після уточнення своїх вимог просив зобов'язати управління Міністерства
внутрішніх справ України в Рівненській області (далі - УМВС України в
Рівненській області) нарахувати та виплатити невиплачену матеріальну допомогу у
розмірі місячного грошового забезпечення на рік за період перебування на посаді
слідчого слідчого відділення Березівського районного відділу УМВС України в
Рівненській області з 22 червня 2002 року до 15 вересня 2006 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду
від 19 лютого 2008 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить
зазначену постанову скасувати і ухвалити нову, якою повністю задовольнити його
позовні вимоги, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права та невідповідність його висновків обставинам
справи. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що у спірний період він
працював на посаді слідчого СВ Березівського РВ УМВС України в Рівненській
області і відповідно до п.2 Указу Президента України № 926/96 від 04 жовтня
1996 року “Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького
складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ” мав право на
отримання матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на
рік. Стверджує, що дана норма є імперативного (обов'язкового) характеру і
можливість її застосування не пов'язується із необхідністю видання керівником
органу внутрішніх справ спеціального наказу про виплату матеріальної допомоги.
Просить стягнути з відповідача невиплачену матеріальну допомогу у сумі 3038,13
грн., з якої 496,65 грн. за 2002 рік, 489,29 грн. за 2003 рік, 520 грн. за 2004
рік, 669,88 грн. за 2005 рік та 862,31 грн. за 2006 рік.

Особи, які беруть участь у справі, на виклик апеляційного суду не з'явилися, що
не перешкоджає судовому розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст. 196
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що
подана скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої
інстанції скасуванню з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд
виходив з того, що позивачем не обґрунтовано, у чому саме полягають
публічно-правові відносини за пред'явленим ним адміністративним позовом та якими
рішеннями, дією чи бездіяльністю відповідача порушено його законні права. Крім
того, позивач заявив вимоги про відшкодування шкоди без вимоги вирішити
публічного-правовий спір, що суперечить ст. 21 КАС України.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії
суддів, не відповідають фактичним обставинам справи і є помилковими.

Відповідно
до п. 2 ч.1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів України
поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення з публічної служби.

За правилами п. 15 ст. 3 КАС України публічною службою
визнається діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність
суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної
Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Таким чином, порушений позивачем ОСОБА_1 спір пов'язаний
із проходженням ним служби в органах внутрішніх справ та є публічно-правовим
спором, предмет якого стосується виплати недоотриманих сум грошового
забезпечення та захисту порушених, на думку позивача, у зв'язку із цим законних
прав та інтересів.

Покликання суду першої інстанції на необґрунтованість
позивачем суті публічно-правового спору та спірних правовідносин, на думку
колегії суддів, є надуманими, а тому до уваги не приймаються.

Крім того, безпідставними розглядаються також покликання
суду першої інстанції на ч. 2 ст. 21 КАС України, оскільки вимоги позивача у
даній справі не передбачають відшкодування шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Вирішуючи заявлений ОСОБА_1 позов до УМВС України в
Рівненській області про стягнення матеріальної допомоги, колегія суддів
виходить з таких міркувань.

Встановлено, що позивач у період з 22 червня 2002 року до
15 вересня 2006 року працював на посаді слідчого СВ Березнівського РВ УМВС
України в Рівненській області.

Згідно
із ст. 2 Указу Президента України № 926 від 4 жовтня 1996 року “Про умови
грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці
працівників органів внутрішніх справ” особам рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ виплачується матеріальна допомога в розмірі місячного
грошового забезпечення на рік.

З наявних у матеріалах справи документів (а.с. 8-9) і,
зокрема, довідки про грошове утримання позивача ОСОБА_1, вбачається, що виплата
належної йому матеріальної допомоги у спірний період не проводилася у зв'язку з
відсутністю фінансування і затвердженого кошторису на ці видатки.

Відповідно
до роз'яснень Верховного Суду України №1-5/400 від 14.07.2006 року, наданих з
метою неухильного додержання судами України норм міжнародного права та вимог
рішення Європейського суду з прав людини (справа “Кечко проти України”),
реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин
нормативно - правових актів національного законодавства, не може бути
поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами
державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх
зобов'язань, судами не повинні прийматися до уваги.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до
переконання про підставність вимог позивача у частині протиправності
бездіяльності відповідача щодо невиплати йому матеріальної допомоги за
2002-2006 роки згідно із ст. 2 Указу Президента України № 926 від 4 жовтня 1996
року.

Поряд із цим, за правилами ч. 3 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в
суді першої інстанції.

Вимоги позивача ОСОБА_1 за апеляційною скаргою про
стягнення з УМВС України в Рівненській області невиплаченої матеріальної
допомоги у сумі 3038,13 грн. не були заявлені ним у суді першої інстанції, а
тому розгляду колегією суддів не підлягають.

Таким
чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору Рівненським
окружним адміністративним судом було порушено норми матеріального і процесуального
права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення рішення, не відповідають
фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з
прийняттям нової, якою вимоги ОСОБА_1, викладені в позовній заяві після їх
уточнення, слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 198, 202 п.п. 3, 4, 205, 207 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду
від 19 лютого 2008 року у справі № 2-а-633/08 скасувати і прийняти нову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати управління Міністерства внутрішніх справ
України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену
матеріальну допомогу за період з 22 червня 2002 року до 15 вересня 2006 року у
розмірі місячного грошового забезпечення на рік.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді
А.М.Ліщинський

В.В.Ніколін