Справа № 22а-9637/08
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2008-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

головуючий суддя І інстанції
суддя - доповідач -
Донецький апеляційний
адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

Іменем України

« 24 » жовтня 2008 року
справа № 22а-9637/08

м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Геращенка
І.В.

суддів Арабей Т.Г., Малашкевича С.А.

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 - довір. від 20.10.2007 року б/н

від
відповідача -
ОСОБА_2 - довір. від 19.06.2006 року № 01/13-3704

від третьої особи - ОСОБА_3 - довір. від 25.06.2008 року б/н

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Суб”єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи ОСОБА_4

на постанову Калінінського
районного суду м. Донецька

від 19.06.2008
року

у справі № 2а-15/08

за позовом Відкритого акціонерного товариства “Донбасводбуд”

до відповідача Виконавчого комітету Донецької міської ради

третя особа Суб”єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_4

про визнання незаконним рішення

ВСТАНОВИВ:

Відкрите
акціонерне товариство “Донбасводбуд” звернулось до Калінінського районного суду
м. Донецька з позовною заявою до виконавчого комітету Донецької міської ради,
третя особа суб”єкт підприємницької діяльності - фізична сособа ОСОБА_4 про
визнання незаконним рішення від 21.02.2007 року № 111/8 “Про передачу земельної
ділянки в оренду фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 для подальшого будівництва
та експлуатації незавершеної будівництвом станції технічного обслуговування з
автомойкою і кафе цілорічного функціонування у Калінінському районі”.

Постановою
Калінінського районного суду від 19.06.2008 року у справі № 2а-15/08 (суддя
Домарєва О.В.) позовна заява задоволена.

Третьою особою
подана апеляційна скарга, в якій вона просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви відмовити.

Доводи апеляційної
скарги обгрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції норм
процесуального та матеріального права.

Вказує
на те, що судом першої інстанції порушені процесуальні норми підсудності
справи, та вважає, що, оскільки відповідач розташований на теріторії
Ворошиловськог району, позовна заява повинна була розглядатисьВорошиловським
районним судом в розумінні ч. 2 ст. 19 КАС України.

В
доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_4
зазначає, що нею проведені певні дії, пов”язані з отриманням спірної
земельної ділянки в оренду з подальшим будівництвом та експлуатацією СТО.

Крім
того, заявник апеляційної скарги звертає увагу суду на те, що за договором
купівлі - продажу від 10.06.2003 року ВАТ “Донбасводбуд” продало їй недовершену
будівництвом споруду СТО за адресою: м. АДРЕСА_1, у зв”язку з чим до неї перейшло право користування земельною
ділянкою, розташованою під спорудою та навколо неї, тому, як вважає ОСОБА_4,
землекористувачем на час прийняття рішення, яке оспорювалось, була саме вона, а
не позивач.

В
запереченнях на апеляційну скаргу позивач вказав на її безпідставність.

Дослідивши
матеріали справи, колегія суддів встановила.

На підставі рішеня
виконавчого комітету Донецької міської ради від 25.04.2000 року № 156/6 “Про
надання земельних ділянок ВАТ трест “Донбасводбуд” під розміщення існуючих будівель
та споруд виробничої бази і адміністративного будинку в Калінінському районі”
між ВАТ трест “Донбасводбуд” та
виконавчим комітетом Донецької міської ради укладений договір оренди земельних
ділянок від 07.06.2000 року, який зареєстрований у книзі записів державної
реєстрації договорів оренди землі 21.06.2000 року за № А/3-16.

На виконання умов
договору ВАТ трест “Донбасводбуд” надані в оренду земельні ділянки загальною
площею 1,3489 га, з яких 1,2357 га під розміщення існуючих будівель та споруд
виробничої бази та 0,1132 га - під розміщення існуючого адміністративного
будинку по АДРЕСА_1 із забудованих земель міської ради.

Згідно п.3.1
договору орендна плата вноситься орендарем у грошовому вигляді в розмірі 57820
грн. 87 коп. на рік.

Актом від 12.05.2000
встановлені межі земельної ділянки ВАТ трест “Донбасводбуд”.

Надалі, 10.06.2003
року між ОСОБА_4 та ВАТ “Донбасводбуд” укладений договір купівлі - продажу
недобудованої споруди станції технічного обслуговування за адресою: м.
АДРЕСА_1.

В період з 01.06.2003
року по 2005 рік ОСОБА_4 отримані:

- 01.07.2003 року
дозвіл на розміщення об”єкту биту - СТО за адресю: м. АДРЕСА_1.

- 07.08.2003 року
- укладений договір з КП “Донецькміськводоканал” на поставку води та прийом
стоків;

- 10.07.2003 року
- складений акт розмежування електромереж;

- 10.07.2003 року - надана схема
доступу до місцевих електромереж;

- 31.07.2003 року - підписаний
Протокол перевірки ізоляції;

- 23.10.2003 року - подана заява
до Донецької міської ради про надання земельної ділянки під споруду СТО за
адресою: м. АДРЕСА_1;

- 10.11.2003 року - надана відповідь
Центру Державного земельного кадастру про можливість відведення земельної
ділянки за адресою: м. АДРЕСА_1;

- 16.02.2004 року- укладений договір на
постачання електроенергії;

- 06.07.2004 року - укладений договір на
складення технічної документації по землеустройству та встановлення меж
земельної ділянки;

- 06.09.2004 року - направлений лист до
Управління архітектури та містобудування Донецької міської ради про узгодження
проекту відводу земельної ділянки.

21.02.2007 року
виконавчим комітетом Донецької міської ради прийняте рішення № 111/8 “Про передачу земельної ділянки в оренду
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 для подальшого будівництва та експлуатації
незавершеної будівництвом станції технічного обслуговування з автомийкою і кафе
цілорічного функціонування у Калінінському районі”.

Відповідно до
зазначенного рішення земельна ділянка площею 0,1132 га по АДРЕСА_1 із земель,
раніше наданих ВАТ тресту “Донбасводбуд” вилучається із користування ВАТ трест
“Донбасводбуд” та передається в оренду строком на 5 років ОСОБА_4 за згодою
землекористувача.

04.04.2007 року
між СПД ОСОБА_4 та Донецькою міською радою укладений договір оренди земельної
ділянки за адресою: м. АДРЕСА_1.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин
справи, встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом, у скарзі
вказується на порушення норм процесуального та матеріального права.

Заявник
скарги вважає, що спір повинен був розглядатись Ворошиловським районним судом
відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України, та, що на час прийняття рішення, яке
оспорювалось, землекористувачем була вже вона на підставі договору купівлі -
продажу від 10.06.2003 року.

Колегія суддів вважає такий
висновок правомірним, а апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження
рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено,
що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто
не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд
вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до Конституції України
систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та
діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб
місцевого самоврядування визначає Закон
України “Про місцеве самоврядування”, відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 та ст. 33
якого до повноважень міських рад у галузі
земельних відносин на території міст належить розпорядження землями територіальної
громади.

Аналогічне право
закріплено п. “а” ст. 12 Земельного кодексу України від 25.10.2001р.

Відповідно до ст.
116 та 125 цього Кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності
або права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної
власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Тобто, відповідач у спірних
правовідносинах є суб¢єктом владних повноважень, на якого Конституцією та
Законами України покладені обов¢язки щодо передання у власність, надання в постійне
користування та оренду, продаж, викуп земельних ділянок, припинення права
користування та права власності на ці земельні ділянки, а також узгодження
місць розташування об'єктів на земельних ділянках.

Колегія суддів вважає, що приймаючи
рішення про надання земельної ділянки в оренду третій особі у справі - ОСОБА_4,
відповідач діяв у спосіб, встановлений Законом, та в межах повноважень, наданих
йому чинним законодавством України, з наступних підстав.

Згідно ст.
93 Земельного кодексу України право оренди
земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Земельні ділянки можуть
передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним
громадянам і особам без громадянства,
іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а
також іноземним державам.

Оренда земельної
ділянки може бути короткостроковою - не більше 5 років та довгостроковою - не
більше 50 років.

Орендована
земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця передаватись
орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда).

Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

Відносини, пов'язані з
орендою землі, регулюються законом “Про оренду землі”.

Відповідно до ст. 12
Закону України “Про оренду землі” договір оренди землі - це угода сторін про
взаємні зобов”язання, відповідно до яких орендодавець за плату передає орендареві у володіння і користування
земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором
термін.

Згідно ч. 1 ст. 16
цього Закону договір оренди земельної ділянки набирає чинності після досягнення
усіх домовленостей, підписання договору сторонами та його державною
реєстрацією.

Зміна договору
здійснюється на підставі ст. 30 Закону України “Про оренду землі” та взаємною
згодою сторін.

Як встановлено судом
апеляційної інстанції та не заперечується сторонами у справі, СПД ОСОБА_4 та
Донецькою міською радою укладений договір оренди земельної ділянки від
04.04.2007 року, зміни, доповнення або додаткові угоди до зазначеного договору
не вносились, договір у встановленому законодавством порядку недійсним визнаний
не був.

Пунктом 5.6 Рішення
Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005 “Про постійне
користування земельними ділянками” визначено, що суб'єктивне право
на земельну ділянку
виникає і реалізується на підставах
і в
порядку, визначених Конституцією України , Кодексом та іншими законами України, що
регулюють земельні відносини.

Підставою для виникнення
права на земельну
ділянку є відповідний
юридичний факт.

Відповідно до статті
116 Кодексу громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади
або органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим Кодексом (частина перша); набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність
або надання їх у користування (частина друга).
Право власності та право
постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання
її власником або користувачем
документа, що посвідчує право власності
чи право постійного
користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації
(частина перша статті 125 Кодексу.

Суб'єктивне право постійного користування земельною ділянкою
суттєво відрізняється від суб'єктивного права власності на
землю та суб'єктивного права
оренди. Хоча власники землі та
орендарі поряд із повноваженнями щодо володіння та користування наділяються і
повноваженнями щодо розпорядження земельними
ділянками (орендарі - в частині передачі
земель у суборенду
за згодою власника), а постійні користувачі такої можливості
позбавлені, у їх праві на землю є ряд
особливостей і переваг:

- право
постійного землекористування є
безстроковим, на відміну
від права оренди,
і може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством;

- права та обов'язки постійних
землекористувачів визначені
чинним земельним законодавством і
не підлягають договірному регулюванню (не можуть бути
звужені);

- постійні землекористувачі, як і
землевласники, сплачують
земельний податок, розмір якого визначається відповідно до чинного
законодавства, на відміну
від договірного характеру
орендної плати.

Відповідно до ч. 2 ст.
377 Цивільного кодексу України якщо житловий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження
до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на
якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Як зазначалось раніше,
за договором купівлі - продажу від 10.06.2003 року ВАТ “Донбасводбуд” продало
споруду станції технічного обслуговування за адресою: м. Донецьк, вул..
Сеченова, 1.

Таким чином, у 2003
році до СПД ОСОБА_4 перейшло право використання земельної ділянки, розташованої
під спорудою станції технічного обслуговування за адресою: м. Донецьк, вул..
Сеченова, 1, та ВАТ “Донбасводбуд” таке право втратило.

Колегія суддів не
приймає до уваги довід заявника скарги щодо порушення територіальної
підсудності спору, оскільки це не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких підстав апеляційний
адміністративний суд вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята при
невірному застосуванні норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам
справи, тому постанова суду підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України "Про
місцеве самоврядування", Законом України "Про оренду землі", ст.
2, ст. 9, ст. 11, ст. 160, ст. 167, ст. 195, ст. 196, п. 3 ст. 198, ст. 200,
п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову Калінінського районного суду м. Донецька від
19.06.2008 року у справі № 2а-15/08
- задовольнити.

Постанову Калінінського районного
суду м. Донецька від 19.06.2008 року у справі № 2а-15/08 за позовом Відкритого акціонерного товариства
трест “Донбасводбуд” до виконавчого комітету
Донецької міської ради, третя особа суб”єкт підприємницької діяльності -
фізична сособа ОСОБА_4 про визнання незаконним рішення від 21.02.2007 року №
111/8 “Про передачу земельної ділянки в оренду фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_4 для подальшого будівництва та експлуатації незавершеної будівництвом
станції технічного обслуговування з автомойкою і кафе цілорічного функціонування
у Калінінському районі” - скасувати.

В задоволені
позовної заяви Відкритого акціонерного товариства
трест “Донбасводбуд” до виконавчого комітету
Донецької міської ради, третя особа суб”єкт підприємницької діяльності -
фізична сособа ОСОБА_4 про визнання незаконним рішення від 21.02.2007 року №
111/8 “Про передачу земельної ділянки в оренду фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_4 для подальшого будівництва та експлуатації незавершеної будівництвом
станції технічного обслуговування з автомойкою і кафе цілорічного
функціонування у Калінінському районі” - відмовити.

Постанова Донецького апеляційного
адміністративного суду за наслідками апеляційного провадження вступає в законну
силу з моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

У судовому засіданні 21.11.2008
року проголошена вступна та резолютивна частина постанови, повний текст
постанови виготовлений 21.11.008 року.

Головуючий суддя І.В.Геращенко

Судді Т.Г.Арабей

С.А.Малашкевич

з оригіналом згідно

головуючий І.В.Геращенко