Справа № 22-а-5828/08
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Варневич Л.Б. Справа № 22-а-5828/08
Кременецький районний суд
Тернопільської області ряд. стат. звіту № 46
№ 2-а-2/08
Суддя-доповідач: Онишкевич
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2008 року
м. Львів

Колегія
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого-судді
- Онишкевича
Т.В.,

суддів
- Улицького
В.З., Багрія В.М.,

при
секретарі судового засідання - Неміш
О.П.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства фінансів України
на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 січня
2008 року у справі № 2-а-2/08 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації
Тернопільської області, управління Пенсійного фонду України в Кременецькому
районі Тернопільської області, Міністерства фінансів України, Державного
казначейства України про виплату одноразової грошової допомоги, -

в с т а н о в и л а :

Постановою
Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 січня 2008 року
задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального
захисту населення Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської
області (далі - УПСЗН Кременецької РДА), управління Пенсійного фонду України в
Кременецькому районі Тернопільської області, Міністерства фінансів України,
Державного казначейства України про стягнення недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги, передбаченої ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”, як учаснику бойових дій, за 2007 рік і
вирішено зобов'язати Міністерство фінансів України та Державне казначейство
України виділити УПСЗН Кременецької РДА кошти в сумі 1750 грн. для їх подальшої
виплати позивачу ОСОБА_1 через відділення Ощадного банку № 6351.

У
поданій апеляційній скарзі Міністерство фінансів України просить зазначену
постанову скасувати та ухвалити нову, якою повністю відмовити у задоволенні
вимог позивача, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права та неповноту з'ясування істотних обставин
справи. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що головним
розпорядником коштів для виплати разової грошової допомоги є Міністерство праці
та соціальної політики України, якому щорічно з Державного бюджету України на
такі цілі виділяються відповідні кошти. Вважає, що при ухваленні оскаржуваного
рішення судом не було взято до уваги положення бюджетного законодавства
України. Просить врахувати, що рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007
датоване 09 липня 2007 року, тобто після завершення виплати допомоги у травні
2007 році, а також те, що передбачені Законом України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” розміри щорічної грошової допомоги не
підтвердженні державним бюджетом, як основним фінансовим документом. Стверджує,
що позивачу у належному розмірі та відповідно до вимог Закону України “Про
Державний бюджет України на 2007 рік” і постанови Кабінету Міністрів України №
177 від 18 лютого 2004 року виплачено щорічну разову грошову допомогу, як
учаснику бойових дій.

Особи,
які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що
не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч. 4 ст. 196 КАС
України.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх
сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи
вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що він є учасником бойових
дій, якому відповідно до вимог ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня виплачується
грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано таким, що
не відповідає Конституції України, положення ст. 29 Закону України “Про
Державний бюджет України на 2007 рік”, яким обмежувався розмір щорічної разової
допомоги, передбаченої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”. Розмір отриманої позивачем у 2007 році грошової допомоги
до 5 травня в сумі 280 грн. суперечить вимогам зазначеного Закону і сума
заборгованості перед ним, виходячи із законодавчо встановлених розмірів
мінімальної пенсії за віком у 2007 році, становить 1750 грн. Обов'язок щодо
виплати спірної грошової допомоги покладено на Міністерство фінансів України,
Державне казначейство України та УПСЗН Кременецької РДА. Крім того, з
відповідача УПСЗН Кременецької РДА на користь держави стягнено судовий збір у
розмірі 3 грн. 40 коп.

Такі
висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають
нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Безспірно
встановлено, що позивач є учасником бойових дій, якому відповідно до вимог ст.
12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не
відповідають Конституції України, положення ст. 29 Закону України “Про
Державний бюджет України на 2007 рік”, якими було обмежено розмір щорічної
допомоги до 5 травня, встановленої Законом України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”, із вказівкою на те, що дане рішення
Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

За таких
обставин колегія суддів приходить до переконання про підставність вимог
позивача у частині заборгованості з
виплати щорічної грошової допомоги за 2007 рік.

Розмір
такої заборгованості судом першої інстанції вірно визначений виходячи із
розмірів мінімальної пенсії за віком та прожиткового мінімуму, встановлених
законами України на 2007 рік.

Поряд із
цим колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про
необхідність покладення обов'язку щодо виплати недоплаченої щорічної
одноразової грошової допомоги на Державне казначейство України і Міністерство
фінансів України, оскільки такий порядок виплати спірної суми суперечить
вимогам бюджетного законодавства України та не відповідає завданням і функціям
вищевказаних державних органів.

З
врахуванням положень ст. 171 Закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” колегія суддів приходить до переконання,
що обов'язок із виплати позивачу заборгованої щорічної допомоги слід покласти
на відповідне управління праці та соціального захисту населення.

Покликання
апелянта на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” розмірів щорічної
грошової допомоги, як на причину невиконання державою взятих на себе
зобов'язань, до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена
у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини
у справі “Кечко проти України”).

Крім того,
відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені
нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи службова особа).

Проте,
судом першої інстанції при ухваленні рішення судовий збір в розмірі 3 грн. 40
коп. з відповідача УПСЗН Кременецької РДА помилково стягнуто у дохід держави.

Таким
чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої
інстанції було порушено норми процесуального і матеріального права, зокрема
щодо розподілу судових витрат та визначення порядку і способу захисту порушених
прав та інтересів позивача у справі, оскаржувана постанова підлягає скасуванню
з прийняттям нової, якою обов'язок щодо виплати недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги слід покласти на УПСЗН Кременецької РДА, з віднесенням
судових витрат у справі на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202 п. 3, 4, 205, 207,
254 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну
скаргу Міністерства фінансів України задовольнити частково.

Постанову
Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 січня 2008 року у
справі № 2-а-2/08 скасувати і прийняти нову, якою адміністративний позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати
управління праці та соціального захисту населення Кременецької районної державної
адміністрації Тернопільської області провести нарахування і виплату
недоплаченої ОСОБА_1 у 2007 році разової щорічної грошової допомоги до 5 травня
у розмірі 1750 грн.

У
задоволенні позовних вимог до управління Пенсійного фонду України в Кременецькому
районі Тернопільської області, Державного казначейства України і Міністерства
фінансів України відмовити.

Судові
витрати у справі віднести на рахунок держави.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді В.З.Улицький

В.М.Багрій