Справа № 2-а-9427/08
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2008-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 2-а-9427/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2008 року
м. Дніпропетровськ

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі головуючого
судді Головко О.В.

при секретарі судового засідання Дєговцові І.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні

позов ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ
України в Дніпропетровській області

про
стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

24 вересня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Дніпропетровській області з проханням стягнути з
управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на
користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.04.2006 року
по 26.02.2008 року в сумі 27498 грн. 64 коп.

В
обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі незаконного притягнення
його до кримінальної відповідальності йому було причинено матеріальну шкоду в
сумі 27498 грн. 64 коп. за час вимушеного прогулу з 01.04.2006 року по
26.02.2008 року.

Представник
відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову
повністю, оскільки позивач був звільнений не з вини відповідача, а за
обвинувальним вироком суду.

Дослідивши чинне законодавство,
матеріали справи та доводи осіб, які беруть участь у справі, суд доходить
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 23.03.2006 року
наказом начальника УМВС України в Дніпропетровській області за № 44 о/с ОСОБА_1
було звільнено з органів внутрішніх справ на підставі вироку Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від 15.12.2005 року, що набрав законної сили,
відповідно до якого позивача було визнано винним в скоєні злочину,
передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Грошове утримання позивачу було виплачено по 31.03.2006 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 06.07.2006 року зазначений вирок було
відмінено, а кримінальну справу направлено на додатковий розгляд.

28.11.2007 року постановою
Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було скасовано постанову
про порушення кримінальної справи у відношенні позивача.

Наказом начальника УМВС України в
Дніпропетровській області від 26.02.2008 року за №41 о/с позивача було
поновлено в займаній посаді старшого дільничного інспектора Ленінського РВ ДМУ
УМВС України в Дніпропетровській області.

Листом за підписом заступника начальника УФЗБО УМВС України в Дніпропетровській
області за № Ж-2 від 23.05.2008 року позивачу було надано довідку - розрахунок
по нарахуванню грошового забезпечення з 01.04.2006 року по 25.02.2008 року за
час вимушеного прогулу для звернення до суду.

Дослідивши чинне законодавство суд встановив, що відповідно до ч.1 ст.1
Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»
підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження,
незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під
вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду
кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно,
незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що
обмежують права громадян.

Статтею 2 Закону визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в
порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

1) постановлення виправдувального
вироку суду;

1-1) встановлення в обвинувальному
вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про
повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту
незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під
вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду
кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно,
незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що
обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення
оперативно-розшукових заходів;

2) закриття кримінальної справи за
відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або
недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину;

3) відмови в порушенні кримінальної
справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у пункті 2
частини першої цієї статті.

Стаття 3 Закону передбачає, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках
громадянинові відшкодовуються (повертаються):

1) заробіток та інші грошові доходи,
які він втратив внаслідок незаконних дій;

2) майно (в тому числі гроші, грошові
вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному
фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток,
який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або
звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового
слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також
майно, на яке накладено арешт;

3) штрафи, стягнуті на виконання
вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином;

4) суми, сплачені громадянином у
зв'язку з поданням йому юридичної допомоги;

5) моральна шкода.

Згідно зі ст.4 Закону відшкодування
шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону,
провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені
пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з
урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від
роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт
як адміністративного стягнення.

При цьому пунктом 11 Наказу
Міністерства юстиції України «Про затвердження Положення про
застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду» за №6/5/3/41 від 04.03.1996 року передбачено, що для
визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст.3 Закону, громадянин
протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися:

1) при закритті провадження в справі
органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної
прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів;

2) при винесенні виправдувального
вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або
наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції;

3) при скасуванні
постанови районного (міського) суду (судді) про накладення адміністративного
стягнення у вигляді арешту або виправних робіт і закритті справи - в районний
(міський) суд (до судді), який розглядав справу про адміністративне
правопорушення.

Також п.13 Наказу передбачає, що не
пізніше трьох діб після винесення постанови (ухвали) про розмір шкоди, завірена
гербовою печаткою її копія надсилається громадянинові або його спадкоємцям і
подається ними до відповідного територіального органу Державного казначейства
за місцем проживання для одержання чека.

Таким чином суд зазначає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту,
пред'явивши позовні вимоги не до того органу, який повинен відповідати за
заподіяну позивачеві шкоду. В даному випадку позивач для відшкодування шкоди,
завданої йому внаслідок
незаконних дій органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і
суду, повинен звернутися до загального суду, який скасував незаконну постанову,
з відповідним позовом до Державного казначейства України.

З урахуванням сукупності викладених обставин суд доходить
висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 122, 162 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про стягнення
середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення
цього строку.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження через
Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня
складання постанови у повному обсязі, а апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови складений 24.11.2008 року.

Суддя Головко
О.В.