Справа № 22-а-4119/08
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Стадник М.С. Справа № 22-а-4119/07
суд Тернопільської області ряд. стат. звіту № 39
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2008 року м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Улицького
В.З., Багрія В.М.,

при секретарі - Гідеї
К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Чортківському районі Тернопільської області на постанову
господарського суду Тернопільської області від 20 листопада 2007 року у справі
№ 7а/137-3541 за позовом приватного підприємця ОСОБА_1 до державної податкової
адміністрації у Тернопільській області, державної податкової інспекції у
Чортківському районі Тернопільської області про визнання дій неправомірними та
скасування рішення про застосування штрафних санкцій, -

в с т а н о в и л а :

Приватний підприємець ОСОБА_1. звернувся до суду з
адміністративним позовом, у якому після уточнення своїх вимог просив скасувати рішення про застосування штрафних
санкцій державної податкової інспекції у Чортківському районі Тернопільської
області (далі - ДПІ у Чортківському р-ні) НОМЕР_1НОМЕР_1 від 28 квітня 2007
року.

Постановою господарського суду Тернопільської області від
20 листопада 2007 року було задоволено позов ОСОБА_1. та скасовано рішення про
застосування штрафних санкцій ДПІ у Чортківському р-ні НОМЕР_1НОМЕР_1 від 28
квітня 2007 року на суму 12343,33 грн. за порушення норм Закону України “Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності”. У решті позовних вимог
провадження у справі було закрито через відмову від них позивача.

У поданій апеляційній скарзі ДПІ у Чортківському р-ні
просить зазначену постанову скасувати і ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_1., покликаючись на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального права, невідповідність його висновків
обставинам справи. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом було
невірно здійснено тлумачення Закону України “Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності”, оскільки відповідно до вимог частини 4 статті 5
вказаного Закону торговий патент на здійснення операцій з надання послуг у
сфері грального бізнесу має бути виданий на кожне окреме гральне місце
(гральний автомат, гральний стіл). Так як гральний автомат позивача “Шалені
гроші” розрахований на три (чотири) незалежні гральні місця, то позивач був
зобов'язаний придбати 3 патенти на кожне окреме (незалежне) гральне місце. У
ході судового розгляду позивачем не заперечувався той факт, що у випадку виходу
з ладу одного грального місця інші ігрові місця будуть продовжувати
функціонувати у звичному режимі, що
підтверджує те, що у даному випадку має місце наявність грального комплексу з
окремими ігровими місцями, а відповідно і кількість патентів повинна
відповідати їх кількості

Представники ДПІ
у Чортківському р-ні та ДПА у Тернопільській області у ході апеляційного
розгляду вимоги апеляційної скарги підтримали, просять її задовольнити з
мотивів, викладених у самій скарзі.

Позивач ОСОБА_1. в судове засідання на виклик
апеляційного суду не прибув, що не перешкоджає судовому розгляду справи
відповідно до частини 4 статті 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того,
що гральний автомат “Шалені гроші”, який встановлено позивачем по АДРЕСА_1,
відповідно до технічного паспорта вважається одним гральним автоматом на три
(чотири) місця. При цьому суд виходив з того, що відповідно до положень Закону
України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” окреме
гральне місце - це гральний автомат, гральний стіл, а не окремі гральні місця
на них, і незалежно від того, якій кількості осіб одночасно надаються послуги
за автоматом або гральним столом, торговий патент видається на гральний автомат
або гральний стіл. Законом не ставиться вартість торгового патенту на
здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу у залежність від
кількості гральних місць на ньому. Одночасно судом було відхилено положення
листа Державного комітету України з питань регуляторної політики та
підприємництва від 09.08.2006 року НОМЕР_2 з огляду на його ненормативний
характер.

Зазначені висновки суду першої інстанції, на думку
колегії суддів, не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими,
виходячи з таких міркувань.

Згідно із вимогами частини 1 статті 5 Закону України
“Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”, патентуванню
підлягають операції з надання послуг у сфері грального бізнесу, які
здійснюються суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними
(відокремленими) підрозділами.

Частиною
2 цієї ж статті визначено, що під гральним бізнесом у цьому Законі слід
розуміти діяльність, пов'язану з влаштуванням казино, інших гральних місць
(домів), гральних автоматів з грошовим або майновим виграшем, проведенням
лотерей (крім державних) та розіграшів з видачею грошових виграшів у готівковій
або майновій формі.

Виходячи
з аналізу змісту визначення грального бізнесу, викладеного у зазначеній
правовій нормі, колегія суддів приходить до переконання, що така діяльність
характеризується організацією проведення ігрових заходів на основі майнового
інтересу до їх результатів, тобто організації певної спільної гри з отриманням
у разі перемоги матеріальної винагороди.

Частиною 3 вказаної статті Закону визначено вартість
торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального
бізнесу у фіксованому розмірі (за рік) окремо для використання грального
автомата з грошовим або майновим виграшем; для використання грального столу з
кільцем рулетки; для використання інших гральних столів (спеціальних столів для
казино, крім столів для більярду) за кожний стіл; для використання кегельбанів,
що вводяться у дію за допомогою жетона, монети або без них за кожний гральний
жолоб (доріжку); для використання столів для більярду, що вводяться в дію за
допомогою жетона, монети або без них за кожний стіл для більярду; для
провадження інших видів грального бізнесу, включаючи розіграші з видачею
грошових виграшів у готівковій формі поза банківські установи або у майновій
формі на місці.

Логічний аналіз вказаної норми, на думку колегії суддів,
свідчить про те, що законодавець при визначенні вартості торгового патенту
пов'язував його розмір із певним окремим видом діяльності, під час якої
учасники певної спільної гри вносять кошти за участь у ній, а за її наслідками
отримують винагороду.

Відповідно до частини 4 статті 5 Закону України “Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності” торговий патент на здійснення
операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу має бути виданий на кожне
окреме гральне місце (гральний автомат, гральний стіл).

При цьому домінантою
такого законодавчого припису є гральне місце, а не гральний стіл, оскільки у
контексті даної норми закону гральне місце (гральний стіл, гральний автомат) -
це місце, на якому проводиться одночасно лише одна азартна гра.

Оскільки відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 14 Закону України
“Про систему оподаткування” плата за торговий патент належить до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів),
колегія суддів приходить до переконання, що вартість такого патенту
законодавцем пов'язується з величиною прибутку, що отримується внаслідок такої
діяльності, а отже з величиною коштів, що вносяться користувачами послуг у
сфері грального бізнесу.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що
визначальним для встановлення кількості торгових патентів, необхідних для
здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу, у випадку
наявності у одному гральному автоматі кількох гральних місць, є можливість
ведення кожним окремим гравцем, незалежно від інших, які проводять гру на тому
ж гральному апараті, своєї індивідуальної гри, що тягне за собою внесення ним
коштів за участь у такій грі та отримання відповідного виграшу за її
наслідками.

Відповідно до наявної у матеріалах справи інструкції
грального автомата “Шалені гроші”, він розрахований на три (чотири) незалежних
гральних місця, реалізує гру з грошовим виграшем, яка ґрунтується на випадковому
випадінні числових комбінацій з трьох цифр, з прийманням вхідних ставок через
монетоприймач та виплатою виграшів через хопер. При цьому вказаний апарат має
відповідно по три (чотири) динаміки, плати з індикаторами, монетоприймачі,
хопери. Гра розпочинається при вкидуванні гравцем монети через монетоприймач,
після чого відбувається “прокручування” цифр і у випадку співпадінні
підсумкової комбінації з одним з варіантів таблиці виграшів гравцю виплачується
відповідний виграш через хопер. У випадку несправності чи невірного підключення
хопера чи монетоприймача автомат припиняє роботу на даному гральному місці до
натискання сервісної клавіші, яка відповідає певному гральному місцю.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до
висновку, що всі гравці вказаного грального автомату “Шалені гроші” проводять
гру самостійно з самим автоматом, а не між собою, отримуючи при цьому виграші
за наслідками такої гри незалежно один від одного, а отже отримують послуги у
сфері грального бізнесу кожен окремо, які підлягають окремому оподаткуванню
шляхом отримання торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у
сфері грального бізнесу на кожне окреме гральне місце.

Відтак колегія суддів приходить до
висновку про те, що суд першої інстанції при вирішенні даного
публічно-правового спору допустив порушення норм матеріального права, а його
висновки не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи. Тому апеляційну скаргу слід задовольнити,
скасувавши оскаржуване судове рішення у частині задоволення позовних вимог, та
ухвалити нове про відмову у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 198, 202 п.3, 4, 205, 207 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу задовольнити.

Постанову господарського суду Тернопільської області від
20 листопада 2007 року у справі № 7а/137-3541 у частині скасування рішення про
застосування штрафних санкцій державної податкової інспекції у Чортківському
районі Тернопільської області
НОМЕР_1НОМЕР_1 від 28 квітня 2007 року скасувати та прийняти нову, якою
у задоволенні вказаних позовних вимог приватного підприємця ОСОБА_1 відмовити.

У решті постанову суду від 20 листопада 2007 року у
справі № 7а/137-3541 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді
В.М.Багрій

В.З.Улицький