Справа № 22-а-6671/08
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуюча у I інстанції: Веклич А.О. Справа № 22-а-6671/08
міськрайонний суд ряд. стат. звіту № 48
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Улицького
В.З., Багрія В.М.,

при секретарі судового засідання - Гідеї К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління
праці та соціальної політики Тернопільської міської ради на постанову
Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2008
року у справі № 2-а-93/08 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ЄОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,ОСОБА_11, ОСОБА_12 до головного
управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, управління праці
та соціальної політики Тернопільської міської ради про визнання права на
доплату разової грошової допомоги за 2007 рік , -

в с т а н о в и л а :

Позивачі ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4.,
ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8 ДОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11.,
ОСОБА_12. звернулися до суду з адміністративним позовом, у якому просили
визнати право на доплату разової грошової допомоги, передбачену вимогами ст. 12
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
як пенсіонерам та інвалідам війни, учасникам бойових дій і членам сім'ї
померлого ветерана війни відповідно за 2007 рік.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 30 січня 2008 року вказаний позов було задоволено
частково, зобов'язано управління праці та соціальної політики Тернопільської
міської ради (далі - УПСП Тернопільської міськради) нарахувати та виплатити
ОСОБА_1. - 3610 грн.,ОСОБА_2. - 2888 грн., ДОСОБА_3. - 1750 грн., ОСОБА_4. -
2542 грн., ОСОБА_5. - 1068 грн.,
ОСОБА_6. - 1750 грн., ОСОБА_7. - 1750 грн., ОСОБА_8. - 1880 грн.,
ОСОБА_9. - 1750 грн., ОСОБА_10- 1750 грн.,ОСОБА_11. - 1750 грн., СОСОБА_12. -
1163грн. недоплаченої щорічної разової грошової допомоги за 2007 рік відповідно
до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту». У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач УПСП
Тернопільської міськради просить зазначену постанову скасувати та прийняти нове
судове рішення, яким задовольнити апеляційну скаргу. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує
тим, що належним чином відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України
№ 177 від 18.02.2004 року «Про забезпечення щорічної виплати разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2007
рік» виконало свій обов'язок перед позивачами щодо виплати щорічної разової
грошової допомоги. Просить врахувати, що передбачені Законом України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” розміри щорічної
грошової допомоги не підтвердженні державним бюджетом, як основним фінансовим
документом, а рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 прийняте 09
липня 2007 року, тобто після завершення виплати спірної допомоги у травні 2007
році.

Представник позивачів ОСОБА_2., ОСОБА_5., ОСОБА_9. у ході
апеляційного розгляду вимоги апелянта заперечив, просить залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Інші учасники судового розгляду у судове засідання на
виклик апеляційного суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи згідно
із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Частково задовольняючи вимоги позивачів, суд першої
інстанції виходив з того, що кожен із
них, будучи або учасником бойових дій, або інвалідом війни, або членом сім'ї
загиблих військовослужбовців чи загиблих учасників бойових дій, згідно із вимогами
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
щороку до 5 травня має право на одержання грошової допомоги у передбачених ними
розмірах, а саме у розмірі трьох, п'яти, семи, восьми, десяти мінімальних
пенсій за віком, в залежності від існуючого статусу. Рішенням Конституційного
Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції
України положення ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007
рік», якими обмежувався розмір щорічної разової допомоги, передбаченої Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Розмір
отриманої позивачами у 2007 році разової грошової допомоги суперечить вимогам
зазначеного Закону і сума заборгованості перед ними, виходячи із законодавчо
встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком та прожиткового мінімуму,
становить, зокрема, перед ОСОБА_1 - 3610 грн., передОСОБА_2. - 2888 грн., перед
ОСОБА_3.,ОСОБА_7., ОСОБА_9., ОСОБА_10, ОСОБА_11. - по 1750 грн., перед РОСОБА_4
- 2542грн., перед ОСОБА_5. - 1068 грн., перед ОСОБА_8., ОСОБА_6. - по 1880
грн., передОСОБА_12. - 1163грн. При цьому, виходячи з положень ст. 171
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та
постанови Кабінету Міністрів України № 177 від 18.02.2004 року «Про забезпечення
щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» недоплачена їм спірна
допомога підлягає виплаті УПСП Тернопільської міськради.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії
суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Безспірно встановлено, що позивач ОСОБА_1. є інвалідом
війни І групи, якому відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня
виплачується грошова допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком,
однак йому було виплачено лише 450грн.

Позивач ОСОБА_2. є інвалідом війни ІІ групи, якому
відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у
розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, однак йому було виплачено лише
360грн.

Позивач ОСОБА_4. є інвалідом війни ІІІ групи, якому відповідно
до вимог ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у
розмірі семи мінімальних пенсій за віком, однак йому було виплачено лише
300грн.

Позивачі ОСОБА_3., ОСОБА_7., ДОСОБА_9., ОСОБА_10.,
ОСОБА_11. є учасниками бойових дій, яким відповідно до вимог ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно
до 5 травня виплачується грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком, однак їм було виплачено лише по 280грн.

Позивачки ОСОБА_6. та ОСОБА_8. є дружинами померлих
інвалідів війни, яким відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня виплачується
грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, однак їй було
виплачено лише по 150 грн.

Позивач ОСОБА_5. є членом сім'ї померлого ветерана війни,
якому відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня виплачується грошова
допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, однак йому було виплачено
лише 150грн.

Позивачка ОСОБА_12. є учасником війни, якій відповідно до
вимог ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у
розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, однак їй було виплачено лише 55грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення ст. 29 Закону
України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, якими було обмежено розмір
щорічної допомоги до 5 травня, встановленої Законом України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, із вказівкою на те, що дане
рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

За таких обставин, колегія суддів приходить до
переконання про підставність вимог позивачів про стягнення на їх користь
заборгованості з виплати щорічної допомоги за 2007 рік.

Розмір такої заборгованості судом першої інстанції
правильно визначений виходячи із розмірів мінімальної пенсії за віком та
прожиткового мінімуму, встановлених законами України на 2007 рік, і учасниками
судового розгляду не оспорюється.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції про необхідність покладення
обов'язку по нарахуванню та виплаті спірної недоплаченої щорічної
разової грошової допомоги саме на УПСП Тернопільської міськради в силу вимог
ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Покликання апелянта на відсутність бюджетного
фінансування передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» розмірів щорічної грошової допомоги, як на причину
невиконання взятих державою на себе зобов'язань, до уваги колегією суддів не
приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення
спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Відтак колегія суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції при вирішенні даного
публічно-правового спору правильно встановив дійсні обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому вона задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціальної політики
Тернопільської міської ради області залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2008
року у справі № 2-а-93/08 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді
В.З.Улицький

В.М.Багрій