Справа № 22-а-8890/08
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2008-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2008 року
м.Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

судді-доповідача - Довгополова О.М.,

суддів: Богаченка С.І., Любашевського В.П.

при секретарі Каблаку Т.П.

за участю осіб:

від позивача - Яценко С.А.;

від відповідача - Новосад Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу

Суддя у І-й інст. - Костюк С.В. Господарський суд
Волинської області Справа № 02/40-2 А Суддя-доповідач - Довгополов О.М.

22-а-8890_08.doc Реєстр . .08

Справа № 22-а-8890/08 Рядок статзвіту № 35

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Новелл»

на постанову господарського суду Волинської області від 08.04.2008 року у
справі № 02/40-2 А

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новелл»

до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Новелл” звернулося до господарського суду
Волинської області з позовом до Нововолинської ОДПІ про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення від 06.08.2007 р. №/0, яким
визначено суму податкового зобов'язання по податку на прибуток в розмірі
288844,40 грн., у тому числі основний платіж - 203884,00 грн. та штрафні
санкції - 84960,40 грн.

Постановою господарського суду Волинської області від 08.04.2008 р. по
справі №02/40-2А в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК
України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові) грошові кошти , а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк та в порядку, що
встановлені договором. Зобов'язання по договору позики припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав. Оскільки
строк виконання зобов'язання по договору позики №4 від 30 червня 2006 р.
встановлений 27.09.2007 р., то станом на 30.09.2006 р. (кінець звітного податкового періоду)
зобов'язання громадянина ОСОБА_1 перед ТОВ “Новелл” не могло бути припинено ані
укладанням договору про відступлення права вимоги, ані укладанням договору про
перевід боргу. А тому, при визначенні валового доходу позикоотримувачу
необхідно було керуватися п.п.1.22.2 п.1.22 ст.1, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону
України "Про оподаткування прибутку підприємств" від
28.12.1994 р. № 334/94-ВР.

Також суд першої інстанції вважає, що
зобов'язання по договору позики, відступлення права вимоги, переводу
боргу не можуть вважатися зустрічними та однорідними вимогами, оскільки
стороною договору відступлення права вимоги є фізична особа ОСОБА_2, а стороною в договорі про перевід
боргу є приватний підприємець ОСОБА_2.

Постанову оскаржив позивач з підстав порушення норм матеріального права, просить
постанову суду скасувати та
прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

В апеляційній скарзі
позивач зазначає, що в порушення норм ст. 512 ЦК України суд першої інстанції
обмежив право сторін угоди на зміну
кредитора у зобов'язанні і не врахував норми ст.520 ЦК України про можливість заміни боржника у
зобов'язанні. Також, всупереч ст.598 ЦК України суд звузив підстави припинення
зобов'язань, звівши їх лише до проведення зарахування зустрічних однорідних
вимог.

Позивач вважає, що
судом першої інстанції не були прийняті до уваги положення п.5 договору позики
№4 від 30 червня 2006 року, відповідно до якого позичальник має право в
будь-який час повністю або частково достроково повернути позику, при цьому
позикодавець зобов'язаний прийняти таке дострокове виконання.

Також, на думку позивача, судом першої інстанції невірно визначено правовий
статус фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності.

В поданих запереченнях на скаргу відповідач просить залишити скаргу без
задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Нововолинською ОДПІ було проведено виїзну планову документальну
перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю “Новелл” за період з
30.08.2004 р. по 31.03.2007 р.

За результатами перевірки складено
акт від 26 липня 2007 р. №000191/2301/33075387 в якому зазначено, що ТОВ
“Новелл” порушило п.п.1.22.1 п.1.22 ст.1, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України
“Про оподаткування прибутку підприємств”, у зв'язку з чим занизило податок на
прибуток на 203884,00 грн.

На підставі акту перевірки Нововолинська ОДПІ прийняла податкове
повідомлення-рішення від 06 серпня 2007 року №/0, яким за порушення
п.п.1.22.1 п.1.22 ст.1, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України “Про оподаткування
прибутку підприємств” ТОВ “Новелл” визначила суму податкового зобов'язання по
податку на прибуток в розмірі 288844,40 грн., у тому числі основний платіж -
203884,00 грн. та штрафні санкції - 84960,40 грн.

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення
від 20.12.2008 р. №/0 було залишено без змін.

Відповідно до п.п.1.22.2 п.1.22 ст.1 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР
поворотна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податку у
користування на визначений строк відповідно до договорів, які не передбачають
нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за
користування такими коштами.

Відповідно до п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону № 334/94-ВР валовий дохід включає
доходи у вигляді сум поворотної фінансової допомоги, отриманої платником
податку у звітному періоді, що залишається неповерненою на кінець такого
звітного періоду від осіб, що не є платниками цього податку (у тому числі
нерезидентів), або осіб, які згідно із законодавством мають пільги з цього
податку, включаючи право застосовувати ставку податку нижчу, ніж установлена
пунктом 7.2 статті 7 або статтею 10 цього Закону. У разі коли у майбутніх податкових
періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її
частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму валових
витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками
податкового періоду, в якому відбулося таке повернення. При цьому валові доходи
такого платника податку не збільшуються на суму умовно нарахованих процентів, а
податкові зобов'язання особи, що надала поворотну фінансову допомогу, не
змінюються як при її видачі, так і при її зворотному отриманні.

Відповідно до п.п.1.22.1 п.1.22 ст.1 Закону № 334/94-ВР безповоротна
фінансова допомога - це сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної
фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у
розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний
день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Зі змісту п.п.1.22.1 п.1.22 ст.1, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" вбачається, що валовий дохід у
отримувача поворотної фінансової допомоги збільшується при отриманні цієї
допомоги від неплатника податку на прибуток. У разі отримання поворотної
фінансової допомоги від платника податку на прибуток за ставкою, установленою
п.7.2 ст.7 Закону, валовий дохід отримувача поворотної фінансової допомоги
збільшується на суму умовно нарахованих процентів.

Як свідчать матеріали справи, 30 червня 2006 року між громадянином ОСОБА_1
- позикодавець та ТОВ "Новелл" - позичальник укладений договір позики
№4, відповідно до якого позикодавець надає позичальнику у власність кошти в
сумі 850 000,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути позикодавця
вищевказану суму боргу до 27 вересня 2007 року. позичальник має право в
будь-який час повністю або частково достроково повернути позику.

Кошти, відповідно до договору позики, надійшли на поточний рахунок
товариства в липні, серпні, вересні 2006 року.

25 вересня 2006 року між громадянином ОСОБА_1 - первісний кредитор та
громадянином ОСОБА_2 - новий кредитор укладений договір №1 ВМ, відповідно до
якого первісний кредитор у рахунок погашення своєї заборгованості перед новим
кредитором за договором позики від 11.08.2006 р. відступає останньому право
вимоги за договором позики від 30.06.2006 р. №4, укладеним між первісним
кредитором та ТОВ "Новелл" .

30 вересня 2006 року між приватним підприємцем ОСОБА_2 - кредитор, ТОВ
"Новелл" - первісний боржник та ТОВ "Континіум - Укр -
Ресурс" - новий боржник укладений договір про перевід боргу, відповідно до
якого первісний боржник передає, а новий боржник приймає на себе в повному
обсязі зобов'язання первісного боржника по проведенню розрахунків згідно
договору про відступлення права вимоги №1ВМ від 25 вересня 2006 року.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст.528 ЦК України виконання обов'язку може бути покладено
боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника
виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти
виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Відповідно до ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у
повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Внаслідок укладання договору відступлення права вимоги №1 ВМ від 25.09.2006
р. відбулася заміна кредитора в
зобов'язанні по договору №4 від 30.06.2006 р., а саме: громадянина ОСОБА_1 -
первісний кредитор на громадянина ОСОБА_2 - новий кредитор.

Відповідно до ст.520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Внаслідок укладання договору переведення боргу №б/н від 30.09.2006 р.
відбувся перехід зобов'язання і відповідальності за його виконання перед
громадянином ОСОБА_2 від ТОВ "Новелл" - первісний боржник до ТОВ
"Континіум - Укр - Ресурс" - новий боржник.

Отже, станом на 30 вересня 2006 року, кредитором ТОВ
"Новелл" є ТОВ "Континіум
- Укр - Ресурс". Оскільки ТОВ "Континіум - Укр - Ресурс" є
платником податку на прибуток за ставкою 25%, то ТОВ "Новелл", у
відповідності до п.п.1.22.1 п.1.22 ст.1 Закону № 334/94-ВР, в 3-му кварталі
2006 року, в 4-му кварталі 2006 року, в 1-му кварталі 2007 року на суму
поворотної фінансової допомоги, що залишилася неповернутою на кінець звітного
періоду, повинно нараховувати умовні проценти і збільшувати на цю суму валовий
дохід.

Відповідно до ст.42 Конституції України кожен має право на підприємницьку
діяльність, яка не заборонена законом.

Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України
підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик
господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання
(підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та
одержання прибутку.

Відповідно до ст.55 Господарського кодексу України суб'єктами
господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які
здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як
підприємці.

Відповідно до
ст.50 Цивільного кодексу України право на здійснення
підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з
повною цивільною дієздатністю.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її
державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Факт реєстрації фізичної особи як суб'єкта
підприємницької діяльності лише розширює коло прав та обов'язків цієї особи
порівняно з іншими фізичними особами, проте не позбавляє таку особу закріплених
за нею прав та обов'язків фізичних осіб, у тому числі і природних. Тобто
реєстрація фізичної особи як суб'єкта підприємницької діяльності не утворює
нового суб'єкта правовідносин, а лише розширює коло прав та обов'язків вже
існуючого суб'єкта - фізичної особи.

Відповідно до ст.52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з
підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із
законом не може бути звернено стягнення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що
постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права,
а томупідлягає скасуванню з прийнятям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196,
198, 204 п. 4, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новелл»
задовольнити, постанову господарського суду Волинської області від 08.04.2008
року - скасувати та прийняти нову постанову.

Позов задоволити, визнати нечинним податкове повідомлення-рішення
Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції № /3 від
20.12.2007 року.

Постанова набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена протягом місяця шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді С.І.
Богаченко

В.П. Любашевський