Справа № 22-а-10471/08
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2008-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий 1-ї інст.
Рядок статзвіту № 31
Івано-Франківський міський
суд Івано-Франківської області, № 2а-393/08 Справа
18 листопада 2008 року
Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого Заверухи О.Б.,
суддів:
Олендера І.Я., Пліш А.М.,
при секретарі Бацик О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 27
травня 2008 року по адміністративній справі №2а-393/08 за позовом ОСОБА_1 до
військової частини №А-1807 про зобов»язання виплатити грошову компенсацію за
неотримане продовольче забезпечення за період з 2000 року по серпень 2005 року,
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до військової
частини №А-1807 про зобов»язання виплатити грошову компенсацію за неотримане
продовольче забезпечення за період з 2000 року по серпень 2005 року.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що проходила військову службу в Збройних Силах України, при проходженні якої в період 2000-2005 рр. не
отримувала пайків. Позивач просить стягнути з військової частини на її користь
грошову компенсацію за продовольчі
пайки з 2000 року по серпень 2005 року в сумі 18 570 грн.
Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 травня 2008 року в позові відмовлено.
Зазначена постанова мотивована тим, що Законом
України від 17.02.2000 року № 145 -III "Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів", дію ч.2 ст. 9 ЗУ "Про соціальний і правовий
захист", яка передбачала видачу пайка на руки, або грошову компенсацію
взамін даного пайка призупинено, тому вона
не може бути застосована в даному випадку, а відтак, позовні вимоги не підлягають до
погоджуючись з прийнятою постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного адміністративного суду в якій просить скасувати
оскаржувану постанову і прийняти нову, якою позов задоволити.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідно до Рішення
Конституційного Суду від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій) визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ст. 58
Закону України «Про Державний бюджет України на 2001 рік» щодо зупинення дії положень законодавчих актів України
в частині надання пільг, компенсацій і гарантій, які фінансуються з бюджетів
відтак, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців і членів їх родин у правах і свободах,
встановлених законодавством. У зв'язку з тим, що дія норми № 7, яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України
була припинена, апелянта повинні були
перевести на іншу загальну норму продовольчого забезпечення. У
відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №
1427 « Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати" за
період заборгованості до 01. 01. 2001 року та у подальшому - Постановою від
21.02.2001 року № 159 Про затвердження Порядку
проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних
місяців виплати грошових доходів, а тому заборгованість
за період з січня 2000 року по 08.08.2005 року включно за продовольче
забезпечення підлягає компенсації у відповідності до цих актів .
Сторони в судове засідання не
з»явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені
належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС
України, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у їхній відсутності.
Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити
без задоволення, а постанову суду без змін з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходила військову службу за контрактом в військовій частині № А-1807 та звільнена у
зв"язку з реформуванням Збройних сил
України. Безперервна служба в ЗСУ на момент звільнення складала понад 20
Відповідно до ч. 2 ст.9 ЗУ "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їхніх родин" від 20.12.1991
р. № 2012, держава забезпечує соціальний
захист громадян України, що знаходяться на службі в Збройних Силах України
й інших військових формуваннях, а також членів їхніх родин. А згідно ч. 4 ст.9 цього ж Закону, порядок і розміри грошового та
матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість
речового майна і продовольчих пайків встановлюються
Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.
Законом України від 17.02.2000 року №
1459 - III "Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів", дію ч.2 ст. 9 ЗУ "Про соціальний і
правовий захист", яка передбачала видачу пайка на руки, або грошову
компенсацію взамін даного пайка - призупинено,
тому вона не може бути застосована в даному випадку. Постанова КМУ "Про
норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил
України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства,
військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства
внутрішніх справ" від 12.03.1996, відповідно до якої здійснювалося
продовольче забезпечення офіцерів,
прапорщиків, військовослужбовців служби за контрактом Збройних Сил України на даний час втратила чинність, а згідно
п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року №426
"Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України та інших
військових формувань", продовольчі пайки офіцерам, прапорщикам, сержантам
і солдатам військової служби за котрактом не передбачені.
Колегія суддів вважає безпідставними
посилання апелянта на виплату заборгованості відповідно до Постанови Кабінету Міністрів
України від 20.12.1997 року № 1427 « Про затвердження Положення про порядок
компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням
термінів її виплати", оскільки
Закон України “Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів” набув чинності
та неконституційним у встановленому порядку не визнавався.
наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до законного
та обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав
для його скасування немає.
Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 травня 2008 року по адміністративній справі
№2а-393/08 за позовом ОСОБА_1 до військової частини №А-1807 про зобов»язання
виплатити грошову компенсацію за неотримане продовольче забезпечення за період
з 2000 року по серпень 2005 року - залишити без задоволення, а постанову
Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 травня 2008 року - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду
касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної
сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ч.3 ст. 160 КАС
України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий: О.Б.
Заверуха

Судді: І.Я.
Олендер

М.А.
Пліш