Справа № 22-а-4500/08
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2008-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
10 листопада 2008 року
Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого
суддів:
секретаря - Сютик Н.І.,
представника відповідача - Мазура
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волинського обласного військового
комісаріату на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області
від 24 грудня 2007 року по адміністративній справі №2а-200/07 року за позовом
ОСОБА_1 до Ковельського об'єднаного міського військового комісаріату Волинської
області в особі Ковельського військового комісара Суща В.Ф., Волинського
обласного військового комісаріату про зобов'язання вчинити певні дії,-
в с т а н о в и л а :
Головуючий 1-ї інст. Агеєва Є.О..
Рядок статзвіту № 49 Ковельський міськрайонний суд
Справа
№22-а-4500/08 Доповідач
звернувся до місцевого суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування, якого
вказує на те, що він в період з 01.12.1968 по 28.05.1970 року проходив
водія-механіка та мав військове звання молодшого сержанта. Зазначена військова
частина в період з 21.08.1968 по 1969 рік була дислокована у тодішній
Чехословаччині і приймала участь у бойових діях. Згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 08.02.1994 року №63 «Про організаційні заходи щодо
застосування Закону України «Про статус ветеранів війни та їх соціального
захисту» до переліку держав, яким надавалася допомога за участю
військовослужбовців Радянської Армії, на території яких відбувалися бойові дії
віднесена Чехословаччина в період з 20.08.1968 по 01.01.1969 року. Для
встановлення статусу учасника бойових дій звернувся до Ковельського об'єднаного
міського комісаріату Волинської області та представив відповідні документи,
однак в наданні такого статусу було відмовлено та роз'яснено необхідність
представлення додаткового матеріалу щодо підтвердження участі особового складу
військової частини у бойових діях чи виконанні бойових завдань або забезпечення
бойової діяльності військ на території Чехословаччини в 1968 році. У зв'язку з
отриманою відмовою 6 квітня 2006 року звернувся з відповідною анкетою-заявою до
Центрального архіву МО РФ на яку отримав відповідь про те, що зазначена
військова частина з 21.08.1968 по 1989 рік дислокувалася на території
архіві відсутній. В отриманій на відповідний запит виписки з історичного
формуляра військової частини зазначено, що полк дійсно перебував у
Чехословаччині, однак при написанні дати періоду перебування військової частини
помилково зазначено не 1968 рік, а 1986 рік. Зважаючи на інші документи, які
підтверджують його перебування на службі, а також історичні події вважає, що
зазначена дата вказана помилково і є звичайною технічною помилкою. Факт його
перебування та участі у військових діях на території Чехословаччини в
зазначений період крім вище зазначених доказів стверджується свідками, які
також приймали участь у військових діях. Вважає відмову відповідача
неправомірною та просить суд постановити рішення про зобов'язання відповідача
на виконання всіх дій щодо надання йому статусу учасника бойових дій відповідно
Закону України «Про статус ветеранів війни та їх соціального захисту» .
Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2007 року позов
задоволено. Суд виходив з того, що із відповіді
архіву МО РФ на запит Ковельського об'єднаного міського військового комісаріату
від 06 квітня 2006 року, адресований начальнику Центрального Архіву МО РФ щодо
участі ОСОБА_1 у виконанні бойової задачі в Чехословаччині в 1968 року в складі
військова частина в якій проходив службу ОСОБА_1 з 21.08.1968 року по 1989 рік
дислокувалась на території Чехословаччини.
Не погодившись із вказаним
судовим рішенням Волинський ОВК подав апеляційну скаргу з якої із-за порушення
місцевим судом норм матеріального та процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та відмовити позивачу
в задоволенні позовних вимог. Покликається на подібне викладеному в запереченні
на позовну заяву, при цьому вказує на те, що з
архівного матеріалу не вбачається, що ОСОБА_1 брав участь у бойових діях чи
забезпеченні бойової діяльності військ (флотів), як того вимагає пункт 2 статті
6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Також, покази трьох свідків, не можна взяти до уваги, так як вони не проходили
знаходилась у Чехословаччині.
Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників
розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне її відхилити.
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 в період з 01.12.1968 року по 28.05.1970 року
водія-механіка та мав військове звання молодшого сержанта. Для встановлення
статусу учасника бойових дій позивач звернувся до Ковельського об'єднаного
міського військового комісаріату Волинської області та представив наявні у
нього документи, однак в наданні такого статусу було відмовлено з мотивацією на
те, що останнім не представлено даних, які свідчать про його безпосередню
участь у бойових діях з посиланням на вимоги п. 2 ст. 6 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Відповідно до Переліку держав і періодів бойових дій на їх території,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року № 63,
Чехословаччина відноситься до держави, на території якої у період з 20.08.1968
по 01.01.1969 рік велися бойові дії.
З матеріалів справи вбачається, причому аналогічні були представлені
позивачем у Волинський обласний військовий комісаріат, що у зазначений вище
період позивач брав участь у забезпеченні бойової діяльності військ.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій визнаються
військовослужбовці Радянської Армії, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР
проходили службу у державах, де у цей період велися бойові дії, і брали участь
у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ.
Місцевий суд з аналізу Закону України «Про статус
ветеранів війни та їх соціального захисту» та постанови Кабінету Міністрів
України від 08 лютого 1994 року № 63 «Про організаційні заходи щодо
застосування Закону України «Про статус ветеранів війни та їх соціального
захисту», вірно виходив з того, що рішення комісії Міністерства оборони України
щодо розгляду спірних питань, пов'язаних із встановленням статусу ветеранів
війни, про відмову ОСОБА_1 у встановленні статусу учасника війни не ґрунтується
на нормах чинного законодавства.
викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели
до неправильного вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду обставинам справи.
статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів ,-
скаргу Волинського обласного військового комісаріату
залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 24 грудня 2007 року без змін.
Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після
набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Обрізко І.М. Багрій
В.М. Улицький В.З.

Головуючий суддя:

судді колегії:

Повний текст ухвали виготовлено

та підписано 14.11.2008 року.