Справа № 22-а-5762/08
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Лисюк І.В. Справа № 22-а-5762/08
Кам'янець-Подільський міськрайонний
суд ряд. стат. звіту № 46
№ 2-а-7/08
Суддя-доповідач: Онишкевич
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2008 року
м. Львів

Колегія
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого-судді
- Онишкевича
Т.В.,

суддів
- Улицького
В.З., Багрія В.М.,

при
секретарі судового засідання - Гідеї
К.М.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства
фінансів України на постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду
Хмельницької області від 22 січня 2008 року у справі № 2-а-7/08 за позовом
ОСОБА_1 до Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства
фінансів України, Державного казначейства України, управління праці та
соціального захисту населення Кам'янець-Подільської районної державної
адміністрації Хмельницької області про стягнення щорічної грошової допомоги та
відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Постановою
Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня
2008 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1. до управління
праці та соціального захисту населення Кам'янець-Подільської районної державної
адміністрації Хмельницької області (далі - УПСЗН Кам'янець-Подільської РДА),
Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Міністерства
праці та соціальної політики України про стягнення недоплаченої разової
щорічної грошової допомоги, передбаченої ст. 12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як учаснику бойових дій, за
2000-2007 роки у розмірі 6198 грн., моральної шкоди у сумі 3000 грн. і
компенсації у зв'язку з інфляцією та індексом споживчих цін у розмірі 10500
грн. та вирішено стягнути на користь позивача з Державного бюджету України
через Міністерство фінансів України та Державне казначейство України 1770 грн.
спірної виплати за 2007 рік.

Вказане
судове рішення в апеляційному порядку оскаржено позивачем ОСОБА_1. та
відповідачем Міністерством фінансів України.

У
поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить вищезазначену постанову скасувати і
ухвалити нову про задоволення заявлених ним позовних вимог у повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та
неповноту з'ясування істотних обставин справи. Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що суд безпідставно відмовив йому у задоволенні позову в
частині стягнення на його користь недоплаченої щорічної грошової допомоги, як
учаснику бойових дій, за 2000-2006 роки. Завдану протиправною бездіяльністю
відповідачів моральну шкоду оцінює у розмірі 3000 грн. та пов'язує її з
приниженням своєї честі та гідності, втратою нормального життєвого ритму, а
також необхідністю докладання значних зусиль для відновлення своїх законних
прав та інтересів.

Відповідач
Міністерство фінансів України у поданій апеляційній скарзі просить постанову
Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня
2008 року скасувати, а провадження у справі закрити, покликаючись на порушення
судом першої інстанції норм матеріального права і процесуального права та
неврахування істотних обставинам справи. Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що головним розпорядником коштів для виплати разової грошової
допомоги є Міністерство праці та соціальної політики України, якому щорічно з
Державного бюджету України на такі цілі виділяються відповідні кошти. Просить
врахувати, що рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 датоване 09
липня 2007 року, тобто після завершення виплати спірної допомоги у травні 2007
році, а також те, що передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» розміри щорічної грошової допомоги на
2004-2007 роки не були підтвердженні державним бюджетом, як основним фінансовим
документом. Вважає, що позивачу у належному розмірі та відповідно до вимог
Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» і постанови Кабінету
Міністрів України № 177 від 18 лютого 2004 року виплачено щорічну разову
грошову допомогу, як учаснику бойових дій. Просить закрити провадження у справі
на підставі п.1 ч.1 ст. 157 КАС України.

Особи,
які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що
не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС
України.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянтів у їх
сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга
позивача ОСОБА_1. задоволенню не підлягає, а подану Міністерством фінансів
України апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних мотивів.

Частково
задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що він є
учасником бойових дій, якому відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня
виплачується грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.
Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнано
таким, що не відповідає Конституції України положення ст. 29 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким обмежувався розмір щорічної
разової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», у тому числі й учасникам бойових дій. Розмір
отриманої позивачем у 2007 році грошової допомоги до 5 травня в сумі 280 грн.
суперечить вимогам зазначеного Закону і сума заборгованості перед ним, виходячи
із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком у 2007 році,
становить 1770 грн. та підлягає виплаті з Державного бюджету України через
Міністерство фінансів України та Державне казначейство України. Позовні вимоги
у частині стягнення недоплаченої разової грошової допомоги за 2000-2006 роки
задоволенню не підлягають, оскільки її виплата за вказані роки правомірно
здійснювалася відповідачами у розмірах, встановлених законами України про
державний бюджет на вказані роки, які не були визнанні неконституційними.
Підстав для відшкодування моральної шкоди немає, оскільки при виплаті
позивачеві спірних коштів за 2007 рік відповідачі діяли на підставі, у спосіб
та в межах чинного законодавства України. Вимоги ОСОБА_1. про стягнення
компенсації у зв'язку з інфляцією та індексом споживчих цін розглядають як
безпідставні.

Такі
висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають
нормам матеріального права і фактичним обставинам справи.

Безспірно
встановлено, що позивач є учасником бойових дій, якому відповідно до вимог ст.
12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не
відповідають Конституції України, положення ст. 29 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік», якими було обмежено розмір щорічної
допомоги до 5 травня, встановленої Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», із вказівкою на те, що дане рішення
Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

За таких
обставин, колегія суддів приходить до переконання про підставність вимог
позивача у частині стягнення на його користь заборгованості з виплати щорічної
грошової допомоги за 2007 рік.

Розмір
такої заборгованості судом першої інстанції вірно визначений виходячи із
розмірів мінімальної пенсії за віком та прожиткового мінімуму, встановлених
законами України на 2007 рік та учасниками судового розгляду під сумнів не
ставиться.

Поряд із
цим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про
необхідність покладення обов'язку щодо виплати недоплаченої щорічної
одноразової грошової допомоги на Державне казначейство України і Міністерство
фінансів України, оскільки такий порядок виплати спірної суми суперечить вимогам
бюджетного законодавства України та не відповідає завданням і функціям
вищевказаних державних органів.

З
врахуванням положень ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», колегія суддів приходить до переконання,
що обов'язок із виплати позивачу заборгованої щорічної допомоги слід покласти
на відповідне управління праці та соціального захисту населення.

Покликання
апелянта Міністерства фінансів України на відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» розмірів щорічної грошової допомоги, як на причину
невиконання державою взятих на себе зобов'язань, до уваги колегією суддів не
приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення
спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського
суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Вирішуючи
вимоги позивача у справі щодо аналогічних виплат за 2000-2003 та 2005-2006
роки, Кам'янець-Подільським міськрайонним судом, на думку колегії суддів, вірно
враховано положення законів України про державний бюджет на відповідні роки,
якими розмір одноразової грошової допомоги до Дня Перемоги учасникам бойових
дій встановлювався у конкретному, одержаному позивачем ОСОБА_1., розмірі і які
на предмет конституційності не розглядалися, у встановленому порядку
неконституційними визнанні не були та своєї чинності не втратили.

Тому
підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості із
одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2000-2003 та 2005-2006 спірні
роки, на думку колегії суддів, немає.

Вимоги
позивача про стягнення на його користь спірної заборгованості за 2004 рік
заявлені ним з пропущенням строку звернення до суду, що є підставою для відмови
у задоволенні адміністративного позову відповідно до ч.1 ст. 102 КАС України,
враховуючи наполягання на застосуванні такого строку відповідачем Державним
казначейством України (а.с. 31-33).

Поважних
об'єктивних причин, які б позбавляли можливості звернутися до суду за захистом
своїх порушених прав до суду з часу прийняття 01 грудня 2004 року
Конституційним Судом України рішення за №20-рп, яким визнавалися
неконституційними положення ст. 44 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2004 рік», позивачем не наведено.

Крім того,
згідно із ч.4 ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» особи, які не отримали разової грошової
допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30
вересня відповідного року.

Оскільки
на час прийняття Конституційним Судом України рішення №20-рп від 01 грудня 2004
року закінчився встановлений законом строк виплати разової грошової допомоги,
колегія суддів приходить до переконання про неможливість задоволення вимог
позивача у частині проведення таких виплат за 2004 рік.

Оскільки
виплата позивачеві ОСОБА_1. разової грошової допомоги за 2007 рік відповідачами
у справі була здійснена на підставі, у спосіб та в межах чинного на час її
проведення законодавства України, то підстав для відшкодування позивачу
моральної шкоди, на думку колегії суддів, немає.

Правових
підстав для задоволення вимог позивача про стягнення компенсації у зв'язку з
інфляцією та індексом споживчих цін, а також підстав для закриття провадження у
справі, в тому числі відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, як просить
апелянт, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 202 п. 3, 4, 205,
207 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну
скаргу Міністерства фінансів України задовольнити частково.

Постанову
Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня
2008 року у справі № 2-а-7/08 в частині визначення порядку виплати спірних
коштів скасувати і прийняти у цій частині нову постанову.

Зобов'язати
управління праці та соціального захисту населення Кам'янець-Подільської
районної державної адміністрації Хмельницької області провести виплату
недоплаченої ОСОБА_1у 2007 році разової щорічної грошової допомоги до 5 травня
у розмірі 1770 грн.

У
задоволенні позовних вимог до Міністерства праці та соціальної політики
України, Державного казначейства України і Міністерства фінансів України
відмовити.

В іншій
частині постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької
області від 22 січня 2008 року залишити без змін.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.В.Онишкевич

Судді
В.З.Улицький

В.М.Багрій