Справа № 22-а-10415/08
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2008-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2008
року
м. Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача
- Носа С.П.,

суддів:
Довгополова О.М., Яворського І.О.,

при секретарі
судового засідання - Козирі В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційною скаргоюОСОБА_1

на ухвалу Личаківського районного суду
м.Львова від 13 травня 2008 року у справі

за адміністративним позовомОСОБА_1

до Апеляційного суду Львівської області, місцевого суду
Галицького району м.Львова, прокуратури Львівської області, управління
державного казначейства у Львівській області

про визнання неправомірними дій посадових осіб-суддів і
прокурорів, про захист ділової репутації та про відшкодування моральної шкоди,
-

В С Т А Н О В И
Л А :

В травні 2008
року позивач ОСОБА_1звернувся в Личаківський районний суд м. Львова з позовом
до Апеляційного суду Львівської області, місцевого суду Галицького району
м.Львова, прокуратури Львівської області, управління державного казначейства у
Львівській області, в якому просив визнати неправомірними дії суддів і
прокурорів щодо недопуску позивача до захисту громадян в якості їх захисника в
кримінальних процесах; стягнути з відповідачів солідарно на його користь
матеріальну компенсацію за приниження його ділової репутації як фахівця у
галузі права в розмірі 100000грн.

Ухвалою
Личаківського районного суду м. Львова від 13 травня 2008 року відмовлено у
відкритті провадження в адміністративній справі за позовомОСОБА_1до
апеляційного суду Львівської області, місцевого суду Галицького району м.
Львова, прокуратури Львівської області, управління державного казначейства у
Львівській області про визнання протиправними дій посадових осіб - суддів і
прокурорів, про захист ділової репутації та про відшкодування моральної шкоди.
Постановлено надіслати ухвалу ОСОБА_1., повернути йому матеріали позову з
додатками.

Вказану ухвалу
суду в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_1, який в поданій апеляційній скарзі зазначає, що з
оскаржуваною ухвалою не згідний, так як його права було порушено представником
судів та прокуратур, тобто чиновників органів державної влади. Просить ухвалу
про відмову у відкритті провадження скасувати та ухвалити нову, про
необхідність розгляду цього позову в адміністративному суді.

Сторони в судове
засідання не прибули, хоча були належними чином повідомлені про час, дату та
місце апеляційного розгляду, тому такий на підставі ч.4 ст.196 КАС України
проведено за їх відсутності.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Розглядаючи спір
та приймаючи оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті провадження суд першої
інстанції підставно виходив з встановлених обставин, зокрема, що вимоги
позивача не підлягають розгляду в
порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів,
як зазначено вище, погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх
правильними.

Так, відповідно
до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п.1 ч.1
ст. 3 КАС України справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін
є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до
ч.1 ст. 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових
актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з
приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з
публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу
реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих
повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання
адміністративних договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень
у випадках, встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом референдуму.

Таким чином, в розумінні ч. 1 ст. 2, п.п. 1, 7, 9 ст. 3, ст. 17, ч. 3 ст.
50 КАС України судді при розгляді ними кримінальних справ не є суб'єктами
владних повноважень і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх
рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Відповідно ст.1 КПК України призначенням Кримінально-процесуального
кодексу України є визначення порядку провадження у кримінальних справах, а ст.2
КПК України встанолює, що завданнями кримінального судочинства є охорона прав
та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а
також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення
правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був
притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

Скарги на дії, бездіяльність і рішення суддів при розгляді ними
кримінальних справ мають розглядатися в порядку, визначеному
Кримінально-процесуальним кодексом України. Компетенція адміністративних судів
на розгляд таких спорів згідно зі ст. 17 КАС України не поширюється.

Скарги на дії чи бездіяльність суддів при розгляді ними судових справ у
порядку і передбачених законом випадках розглядаються також і посадовими
особами, які мають право ініціювати питання про дисциплінарну відповідальність
суддів, суб'єктами звернення щодо подання про звільнення суддів за порушення
присяги та суб'єктом внесення таких подань та органами, що здійснюють
дисципланарне провадження щодо суддів.

Щодо
позовних вимог до прокуратури Львівської області, то колегія суддів, як
зазначено вище встановила, що позивач звернувся до адміністративного суду за
вирішенням спору, що виник з приводу недопуску його представниками прокуратури,
в якості захисника в порядку кримінального судочинства, що вирішується в
порядку, передбаченому ст. 236 КПК України.

Згідно п.1 ч.1
ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній
справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного
судочинства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що компетенція
Личаківського районного суду м. Львова, як адміністративного суду не
поширюється на даний спір, який не є публічно-правовим, а тому ухвала суду
першої інстанції є законною та обґрунтованою, і не підлягає скасуванню.

З огляду на
викладене, керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 109, 195, 196, 199, 200, 205,
206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А
:

апеляційну
скаргуОСОБА_1залишити без задоволення.

Ухвалу
Личаківського районного суду м. Львова від 13 травня 2008 року у справі за
позовомОСОБА_1до Апеляційного суду Львівської області, місцевого суду
Галицького району м.Львова, прокуратури Львівської області, управління
державного казначейства у Львівській області про визнання неправомірними дій
посадових осіб-суддів і прокурорів, про захист ділової репутації та про
відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може
бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня
набрання ухвалою законної сили.

Суддя-доповідач
С.П. Нос

Судді О.М. Довгополов

І.О. Яворський