Справа № 2а-18524/08
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2008-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
грудня 2008 року м.
Харків

Харківській окружний
адміністративний суд у складі:

Головуючого суддя - Бартош Н.С.,

при секретарі - Зблоцькій Г.П.,

за участю: позивача - ОСОБА_1, перекладача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом громадянина СРВ ОСОБА_1 до Управління МВС
України в Херсонській області про визнання дій незаконним, зобов'язання вчинити
дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, громадянин СРВ ОСОБА_1,
звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до
Управління МВС України в Херсонській області, в якому просить суд визнати дії
відповідача щодо скасування посвідки на постійне проживання в Україні серії
НОМЕР_1 незаконними, зобов'язати відповідача поновити посвідку на постійне
проживання в Україні.

В обґрунтування позовних
вимог позивач зазначив, що у 1987 році прибув в Українську РСР відповідно до
Міжурядової Угоди «Про направлення і прийняття
в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в
організації СРСР» від ІНФОРМАЦІЯ_1. працював на Криворізькій взуттєвій
фабриці. 03.06.2004 року у ВГІРФО УМВС України в Херсонській області позивач
отримав посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1. 28.02.2008р.
УГІРФО ГУМВС України в Харківській області було прийнято рішення про обмеження
терміну перебування позивача в Україні до 20.03.2008 р. із забороною в'їзду в
країну на п'ять років. Зазначене рішення приймалось з посиланням на
повідомлення № 5/2078 від 06.12.2007 р., яке надійшло з ВГІРФО УМВС України в
Херсонській області, про те, що посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1
було оформлено в порушення вимог Прикінцевих положень Закону України «Про
імміграцію», прийнято рішення про її скасування.

В судовому засіданні позивач
уточнив заявлені позовні вимоги, просив суд визнати незаконними дії відповідача
щодо скасування дозволу на імміграцію в Україні та вилучення посвідки на
постійне проживання, зобов'язати відповідача поновити посвідку на постійне
проживання в Україні.

Представник відповідача у
судове засідання не з'явився, судом був належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового розгляду по даній
справі. У відповідності до ст. 35 КАС України відповідач є належно повідомлений
про дату, час та місце судового засідання, проте відзив на позов не надав,
правом участі в судовому засіданні не скористався, заяви про поважність причин
або повідомлення про причини неприбуття
суду не надав. Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України - у разі неприбуття
відповідача-суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про
дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення
ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних в ній
доказів.

Вислухавши
пояснення позивача по справі,
дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до
вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_1 у 1987 році прибув в
Українську РСР відповідно до Міжурядової Угоди «Про направлення
і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на
підприємства і в організації СРСР» від ІНФОРМАЦІЯ_1. працював на
Криворізькій взуттєвій фабриці збиральником взуття.

Висновком УМВС України в
Херсонській області про залишення на постійне проживання в Україні від 02.06.2004р.
на підставі п.4 прикінцевих положень Закону України «Про
імміграцію» ОСОБА_1 надано дозвіл на імміграцію та видана посвідка на
постійне проживання серії НОМЕР_1.

Висновком про скасування
дозволу на імміграцію в Україні від 22.07.2007р., позивачу скасовано дозвіл на
імміграцію та вилучено посвідку на постійне проживання на території України для
анулювання, в зв'язку з тим, що посвідку на постійне проживання в Україні
оформлено у порушення абзацу 4 п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію», а саме посвідку ОСОБА_1 видано
вперше після закінчення встановленого терміну її оформлення для осіб, які
прибули в Україну до 1998 року за Угодою між Урядом СРВ та Урядом СРСР.

Стаття 12 Закону
України «Про імміграцію» передбачає, що дозвіл на імміграцію може бути
скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на
підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів,
що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на
строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта
становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в
Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних
інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий
статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених
законами України.

Відповідач при прийнятті
висновку від 22.07.2007р. про скасування дозволу на імміграцію в Україні
ОСОБА_1 керувався п.6 ст.12 Закону України «Про
імміграцію». Як підставу для скасування дозволу на імміграцію позивач
зазначає абз.4 п.4 Прикінцевих положень Закону
України «Про імміграцію».

Відповідно до
абз.4 п.4 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про імміграцію» №
2494-ІІІ від 07.06.2001р., вважаються такими, що мають дозвіл на імміграцію в
Україну іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 6 березня
1998 року за Угодою між Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам та Урядом СРСР
про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та
роботу на підприємства і в організації СРСР від 2 квітня 1981 року, залишилися
проживати в Україні і звернулися протягом шести місяців з дня набрання чинності
цим Законом із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні.

Зазначена норма регулює
відносини, які виникають між уповноваженим органом та іноземцем при наданні
дозволу на імміграцію, та не передбачає випадків скасування посвідки на
постійне проживання в Україні.

Суд зазначає, що при
прийнятті рішення про залишення ОСОБА_1 на постійне проживання в Україні,
управління МВС України в Херсонській області керувалося п. 4 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про
імміграцію», тобто проводило перевірку підстав залишення на постійне проживання
на території України позивача, підстав для відмови у наданні дозволу на
імміграцію не виявило, та надало Висновок про залишення громадянина СРВ ОСОБА_1 на постійне проживання в Україні. Цією ж нормою Закону
відповідач обґрунтовує прийняття протилежного рішення - висновку про скасування
дозволу на імміграцію в Україні від 22.07.2007р.

Судом не встановлено, що за
визначений проміжок часу з'явилися обставини, які б тягли за собою
обґрунтування скасування дозволу на імміграцію.

Відповідно до п.п. 21-24 «Порядку провадження за заявами
про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання
прийнятих рішень», затвердженого Постановою КМ України №
1983 від 26.12.2002р., дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його
видав. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на
імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про
надання такого дозволу. Департамент, територіальні органи і підрозділи всебічно
вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію,
запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших
органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для
надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На
підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про
прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури
скасування дозволу на імміграцію та іммігранти. Рішення про скасування дозволу
на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до
територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на
постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13
Закону України "Про імміграцію".

В ході вирішення питання
щодо законності прийнятого суб'єктом владних повноважень рішень суд відповідно
до вимог ст.2 КАС України зобов'язаний перевірити чи прийнято воно: на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо;
добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з
урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто
протягом розумного строку.

Суд прийшов до висновку, що
дії відповідача щодо скасування дозволу на імміграцію в Україні ОСОБА_1,
вчинені з порушенням вимог ст.2 КАС України, а саме: без урахуванням усіх обставин, що мають значення
для вчинення дії - позивач проживає на території України з 1987 року, в
теперішній час має двох дітей: малолітнього сина та неповнолітню дочку; без
урахування принципу пропорційності, тобто має місце
відсутність досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на
забезпечення яких спрямоване рішення та дії, та інтересами позивача; без
урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, чим порушено
положення «Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і
поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень», затвердженого
Постановою КМ України № 1983 від 26.12.2002р.;
несвоєчасно: посвідка на проживання серії НОМЕР_1 оформлена 03.06.2004р., тоді
як висновок про скасування дозволу на імміграцію в Україні прийнятий
22.07.2007р., тобто майже через 3 роки. Крім того, в порушення положень
«Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями
про його скасування та виконання прийнятих рішень», відповідачем порушено
тижневий строк повідомлення про прийняття рішення позивача, тобто про прийняте
у 2007 році рішення позивачу не було відомо до 2008 року, до прийняття рішення
про його видворення за межі України.

Як вбачається з
матеріалів адміністративної справи, Управлінням МВС України в Херсонській
області порушено тижневий строк надіслання рішення про скасування дозволу на
імміграцію до територіального підрозділу за місцем проживання позивача для
вилучення посвідки на постійне проживання: висновок про скасування ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україні прийнятий 22.07.2007р.,
проте, як вбачається з рішення про видворення за межі України громадянина СРВ ОСОБА_1 повідомлення № 5/2078 надіслане на адресу ВГІРФО ГУМВС
України в Харківській області 06.12.2007р.

Враховуючи вищевикладене,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до
ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не
є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись
ст.ст. 2, 4, 7, 86, 94, 158, 160-163, 167, 186 Кодексу адміністративного
судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
громадянина СРВ ОСОБА_1 до Управління МВС України в Херсонській області про
визнання дій незаконним, зобов'язання вчинити дії - задовольнити в повному
обсязі.

Визнати незаконними дії
Управління МВС України в Херсонській області щодо скасування дозволу на
імміграцію в Україні та вилучення посвідки на постійне проживання громадянина
СРВ ОСОБА_1 серії НОМЕР_1.

Зобов'язати Управління МВС
України в Херсонській області поновити посвідку на постійне проживання на ім'я
громадянина СРВ ОСОБА_1.

Стягнути з Державного
бюджету України на користь ОСОБА_1 03 грн. 40 коп. сплаченого судового збору

Постанова набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Постанова може бути
оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного
суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України, заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.5 ст. 186
КАС України.

Повний текст постанови
виготовлено 22.12.2008 року.

Суддя