Справа № 22-а-2016/08
Суддя: Попович О.В.
Дата ухвалення: 2008-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-2016/08 Головуючий
1-ої інстанції - Парамонов М.Л.
Суддя-доповідач - Попович О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді:
Попович О.В.,

суддів Василенка Я.М., Ситникова О.Ф.,

при секретарі:
Романовій Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у
м. Києві апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на Постанову Дарницького районного
суду м. Києва від 23.05.2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової
частини А-1799 Міністерства оборони України про поновлення на військовій службі
за кордоном, про виплату матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного
прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
військової частини А-1799 Мiнiстерства оборони України про поновлення на
вiйськовiй службі за контрактом, про виплату матеріального i грошового
забезпечення за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що вона проходила
військову службу за контрактом від 17.08.2003 року, строк дії якого
закінчується 17.08.2008 року; наказом командира військової частини А-1799 МО
України від 25.12.2006 року №250 вона була звільнена з військової служби за
контрактом у відставку, за віком - вiдповiдно до
п.6 п.п. в) ст.26 Закону України «Про військовий обов'язок i військову службу”
та абзацу 2 п.п. б) п.5 «Положення про проходження військової служби
солдатами (матросами), сержантами i старшинами Збройних Сил України».

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від
23.05.2007 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини А-1799
Міністерства оборони України про поновлення на військовій службі за кордоном,
про виплату матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу -
відмовлено.

Не погоджуючись з
вищезазначеною Постановою, позивач подала апеляційну скаргу до Київського
апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати Постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. В
апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилається на те, що судом першої інстанції
неповно з'ясовані обставини, які мають значення для справи та невідповідність
висновків суду обставинам справи, що є безумовною підставою для скасування
оскаржуваної постанов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу,
які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно зі ст.ст.198 ч.1 п.1, 200 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1. проходила військову службу
за контрактом на посаді експедитора згідно контракту від 04.08.2003 року,
термін дії якого був визначений з 17.08.2003 року по 17.08.2008 року (а.с.8).

Згідно Наказу командира військової частини А-1799 від
25.12.2006 року №250 старшого солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби у
відставку за віком з 25.12.2006 року - відповідно до
пункту б підпункту «в» статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок i
військову службу» та абзацу 2 підпункту «б» пункту 5 «Положення про проходження
військової служби солдатами (матросами), сержантами i старшинами Збройних Сил
України»(а.с.26).

ОСОБА_1. станом на 25.12.2006 року мала стаж безперервної
календарної військової служби у Збройних Силах України 10 років 11 місяців та
14 днів, загальний трудовий стаж станом на 25.12.2006 року складав 23 роки 06
місяців та 12 днів (а.с26).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням директора 4
департаменту військової частини А0515 (а.с.25) було відмовлено в задоволенні
питання про залишення на вiйськовiй службі понад граничний вік до досягнення
права на пенсію за вислугу років старшого солдата ОСОБА_1. 24.12.1961 року
народження - на пiдставi підпункту 1 пункту 1, пункту 2 статті 22
Закону України «Про військовий обов'язок i військову службу», а тому, ОСОБА_1.
на пiдставi п.п. в) п.6 ст.26 цього Закону та абзацу 2 п.п. б) п.5 «Положення
про проходження військової служби солдатами (матросами), сержантами i
старшинами Збройних Сил України» підлягає звільненню з військової служби з дня
досягнення граничного віку перебування на вiйськовiй службі.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1., суд першої інстанції виходив з
того, що будь-яких порушення при прийнятті оскаржуваного наказу від 25.12.2006
року №250про звільнення з військової служби за контрактом у відставку за віком
старшого солдата ОСОБА_1. не встановлено.

З даним висновком суду не можна не погодитись з наступних
підстав.

У свій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилається на те, що,
керуючись Законом України Закону України «Про соціальний i правовий захист
вiйськовослужбовцiв та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року в
редакції від 19.12.2006 року, яким суттєво зменшено її соціальні права, що
суперечить ст. 22 Конституції України.

Однак, позивачем не враховано, що судом першої та
апеляційної інстанції не вирішується питання про відповідність Закону України
«Про соціальний i правовий захист вiйськовослужбовцiв та членів їх сімей»
№2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року в редакції від 19.12.2006 року Конституції
України.

Крім того, ОСОБА_1. посилається на те, що суд першої
інстанції приймав оскаржуване рішення з посиланням на рішення ТВП директора 4
департаменту військової частини А0515 генерала-майора ОСОБА_2. про відмову в
задоволенні клопотання позивача про залишення її на вiйськовiй службі понад
граничний термін незаконним як законне, в той час як воно протирічать закону.

Дане твердження апелянта також не може бути прийняте до
уваги, оскільки на момент винесення Постанови судом першої інстанції дане
рішення директора 4 департаменту військової частини А0515 генерала-майора
ОСОБА_2. про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1. про залишення її на вiйськовiй
службі понад граничний термін ні ким не було оскаржено та ні ким не скасовано.

Слід також відмітити, що посадова особа - ТВП директора 4
департаменту військової частини А0515 генерала-майора ОСОБА_2. мав відповідні
повноваження на розгляд клопотання ОСОБА_1. про залишення її на вiйськовiй
службі понад граничний термін, оскільки він, за обсягом своїх посадових прав і
обов'язків та штатно-посадовою категорією підпадає під визначення прирівняної
до командира бригади чи з'єднання особи, яким, згідно п. 18 Інструкції про
організацію виконання вимог Положення про проходження військової служби
солдатами (матросами), сержантами і старшинами Збройних сил України,
затвердженого наказом Міністра оборони України від 30.09.2002 року №322 надано
такі повноваження.

Отже, враховуючи положення пп. в) п. 6 ст. 26 Закону
України «Про військовий обов'язок i військову службу» та абзацу 2 п.п. б) п.5
«Положення про проходження військової служби солдатами (матросами), сержантами
i старшинами Збройних Сил України» затвердженого Указом Президента України від
07 листопада 2001 року №1053/2001 ОСОБА_1. підлягала звільненні з війської
служби з дня досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно
розглянув справу, правильно встановив обставини, яким та наданим доказам дав
правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 212, 254 КАС
України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на Постанову
Дарницького районного суду м. Києва від 23.05.2007 року
- залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 23.05.2007 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Військової частини А-1799 Міністерства оборони України про
поновлення на військовій службі за кордоном, про виплату матеріального і
грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ________________

Судді ________________

________________