Справа № 22а-9203/08
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2008-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2008 року м. Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

доповідача у справі судді Любашевського В.П.

суддів
Довгополова О.М.

Попко
Я.С.

при секретарі судового засідання Каблаку Т.П.

за участю представників сторін

від позивача - Кричун В.В. - представник, довіреність від
01.03.2008 р.;

від відповідача - Тирський В.В. - представник,
довіреність від 02.10.2007 р.;

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції в м. Яремче Івано-Франківської області

на постанову господарського суду Івано-Франківської області від 22
квітня 2008 року у справі № А-6/393

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера»

до
відповідача 1: Державної
податкової інспекції в м. Яремче Івано-Франківської області

відповідача
2: Головного
управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень
Державної податкової інспекції в м. Яремче Івано-Франківської області №
/0 від 07.02.07р., № /1 від 24.04.07р., № /2 від
11.06.07р., №/3 від 27.08.07р. та стягнення з Державного бюджету
України 58630 грн. 99 коп. бюджетної заборгованості з податку на додану
вартість за серпень 2005 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 22 квітня
2008 року у справі № А-6/393 адміністративний позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Скорзонера» задоволено частково. Визнано нечинним податкові
повідомлення рішення Державної податкової інспекції в м. Яремче № /0
від 07.02.2007 року, № /1 від 24.04.2007 року, № /2 від
11.06.2007 року та № /3 від 27.08.2007 року. Постанова суду першої
інстанції мотивована тим, що на підставі акту перевірки правильності дотримання
вимог податкового та валютного законодавства ТзОВ _________________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст. суддя Грица Ю.І. 22-а-9203-08.doc

Господарський суд Івано-Франківської області справа № А-6/393 Справа № 22а-9203/08 Доповідач
у 2-й інст. суддя Любашевський В.П. реєстр 25.11.2008 р. ряд. ст. зв. № 36

«Скорзонера»
за період з 01.01.2004 року по 30.05.2006 року, по податку на додану вартість
за період з 01.01.2005 року по 31.01.2005 року та з 01.04.2005 року по
30.09.2005 року, державною податковою інспекцією у м. Яремче прийнято податкове
повідомлення - рішення № /0 від 07.02.2007 року, яким зменшено суму
бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2005 року в
розмірі 59974 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 671 грн. 50 коп. За
наслідками адміністративного оскарження податковими органами прийнято податкові
повідомлення - рішення № /1 від 24.04.07р., № /2 від
11.06.07р., № /3 від 27.08.07 р. скасовуючи податкові повідомлення
рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що порушення вимог податкового
законодавства контрагентами позивача, не може бути підставою для
відповідальності Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера». Окрім
цього, судом враховано і те, що позивачем як отримуване товару було проведено
сплату податку на додану вартість в ціні товару.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її
в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати постанову
господарського суду Івано-Франківської області від 22.04.2008 року у справі №
А-6/393. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що
позивачем порушено п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», результатом чого стало завищення суми бюджетного
відшкодування із сплати податку на додану вартість у сумі 59974 грн.

За вказаних обставин справи апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду -
без змін, з наступних підстав:

Згідно п.п. 7.4.1. п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану
вартість», податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних
цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше
ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається
із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у
тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням)
основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних
активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи),
у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника податку.

Тобто до складу податкового кредиту звітного періоду
відносяться суми податку, сплачені в ціні товару при їх придбанні. При цьому,
для віднесення сум до податкового кредиту платника податку на додану вартість
який придбав певний товар (роботи чи послуги) не передбачено умов про сплату
цих сум до бюджету.

В силу п.п. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 вказаного тЗакону, не
підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені
податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами
згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Таким чином, підставою для висновку про безпідставне
включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку, є відсутність
податкової накладної. Проте, податковий кредит позивача підтверджений у
встановленому порядку, оскільки судом встановлено, що між ТзОВ «Скорзонера» та
ПП «Миколаїв-Маркет» укладено договір підпряду № 4, предметом якого було
виконання ПП «Миколаїв-Маркет» робіт по укладці гранітної колотої бруківки.
Протягом червня - липня 2005 року ПП «Миколаїв - Маркет» виконало роботи, що
були предметом договору на загальну суму 359 844 грн. в т.ч. ПДВ 59974 грн.
ТзОВ «Скорзонера» прийняло роботи згідно актів здачі - приймання робіт №1-3 і
як підтверджують наявні у матеріалах платіжні доручення оплатило їх.

На підставі податкової накладної, отриманої від
постачальника - ПП «Миколаїв-Маркет»,
позивач у встановленому порядку включив суму ПДВ, зазначену у податковій накладній
до складу податкового кредиту.

Посилання апелянта на те, у позивача відсутнє право на включення сум до
складу податкового кредиту оскільки фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1. не
сплачено податку на додану вартість є необґрунтованим, оскільки позивач із
вказаною особою у договірні відносини не вступав та не отримував податкових
накладних від вказаної фізичної особи - підприємця. Окрім цього, судова колегія
враховує і те, що платник податку не може нести
фінансову відповідальність за несплату податків іншими особами.

Відповідно до п.п. 7.7.1. п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню)
до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового
кредиту такого звітного податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2. п. 7.7 ст. 7 Закону, встановлено: якщо у наступному
податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,
має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення,
яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у
попередніх податкових періодах постачальникам
таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Отже, бюджетному вдшкодуванню підлягає частина такого
відємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем
товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачалькам таких товарів
(послуг). Враховуючи те,
що позивачем як отримувачем послуг, було проведено сплату податку в ціні
послуг, постачальникам таких у попередніх податкових періодах, відповідно сума
даного податку правомірно включена до бюджетного відшкодування.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків
суду першої інстанції, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що господарським
судом Львівської області, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано
правову оцінку обставинам у справі та ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є
підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови
господарського суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2008 року без
змін.

Зважаючи на викладене, та керуючись ст. 160, 200, 206 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Яремче
Івано-Франківської області на постанову
господарського суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2008 року у справі
№ А-6/393 залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подання касаційної
скарги, безпосередньо
до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця після
набрання нею законної сили.

Судді В.П.
Любашевський

О.М. Довгополов

Я.С. Попко