Справа № 2-а-115/07
Суддя: Клименко A.M.
Дата ухвалення: 2007-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2- а -115 2007 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

5 липня 2007
року.

Орджонікідзевський
районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Клименка A.M.,
при секретарях - Трофімової О.О., Цурканенко А.С. , з участю:

представника
відповідача - Єсіної О.В.,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в м.
Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1до
Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Харкова про визнання дій та податкового
повідомлення неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні
2003 року позивач звернувся до суду зі скаргою (надалі - адміністративним
позовом) до ДПІ в Орджонікідзевському районі м.
Харкова про визнання неправомірним дій відповідача та його податкового
повідомлення від 29 квітня 2003 року № /0 посилаючись на те, що відповідачем під час перевірки декларації
суми його сукупного доходу за 2002 рік були невірно застосовані ставки
оподаткування прибутковим податком його доходів, що призвело до самостійного незаконного
визначення (нарахування) відповідачем податкового зобов'язання з його прибутку
в сумі 577 грн. 42 коп.

В
судовому засіданні позивач позов підтримав,
про час та місце проведення судового засідання 5 липня 2007 року був
повідомлений належним чином, про що
свідчить його підпис у явочному аркуші,
в судове засідання не з'явився,
звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність і
повідомив, що усі наявні в нього докази
вже надані суду.

Представник
відповідача проти позову заперечував і пояснив,
що Інструкція "Про прибутковий податок з громадян" Наказ ГДГІ1
України від 21.04.1993р. № 12,
зареєстрована Мінюстом України від 09.06.1993р. №64 (далі за текстом
Інструкція) передбачена в ст. 23 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" від
26.12.1992р. №13-92 зі змінами та доповненнями,
знаходиться у розділі УІІ Забезпечення дотримання цього Декрету і
визначає особливості визначення прибуткового податку з громадян. Об'єктом
оподаткування у громадян, які мають
постійне місце проживання в Україні, є
сукупний оподаткований дохід за календарний рік, що складається з місячних сукупних
оподаткованих доходів, одержаних з
різних джерел, як на території
України, так і за її межами. Згідно з ч.
2 ст.
8 Декрету до сукупного оподатковуваного доходу включаються одержані за
місцем основної роботи доходи за виконання трудових обов'язків, у тому числі за сумісництвом , за виконання робіт за договорами підряду.
Обчислення податку і його перерахунок проводиться відповідно до ч.3 ст. 9
Декрету підприємствами ,
установами, організаціями, як і за місцем основної роботи так і за
місцем неосновної роботи. Ставка податку 20% утримується підприємством не за
місцем основної роботи, в даному випадку
AT "Філіп Моріс Україна", з яким позивач ОСОБА_1 уклав трудовий
контракт. Згідно з ч.2 ст. 12
Декрету, громадяни зобов'язані подати до
податкового органу за місцем проживання декларацію про сукупний доход
одержаний, як за місцем основної
роботи, так і за місцем не основної
роботи. Перерахунок сукупного річного доходу державна податкова інспекція
обчислює згідно ч.2 п.п. 7.3 п. 7 Інструкції,
а саме за шкалою ставок встановлених Указом Президента України від 13
вересня 1994р. № 519 "Про збільшення оподатковуваного мінімуму та ставки
прогресивною оподаткування доходів громадян". Функція ДПІ перевірити
правильність утримання податку, як за
місце основної роботи, так і за місцем
не основної роботи, шляхом визначення
середньомісячного доходу з обох джерел. Прибутковий податок нараховується з сукупного
річного доходу за шкалою, встановленою
Указом

Президента України від 13
вересня 1994р. № 519 "Про збільшення оподатковуваного мінімуму та ставки
прогресивною оподаткування доходів громадян" із змінами та
доповненнями, тим самим податкова
інспекція визначає суму податку, яку
необхідно повернути платнику або утримати.

Статтею
2 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від
04.12.1990 р. № 509-Х11 із змінами та доповненнями, до завдань органів державної податкової
служби віднесено здійснення контролю за правильністю обчислення, повнотою та своєчасністю сплати до бюджетів
та державних цільових фондів податків,
зборів і обов'язкових платежів,
тому при складання податкового повідомлення від 29 квітня 2003 року №
/0 відповідачем цілком обґрунтовано було проведено визначення
податкового зобов'язання позивача з його прибутку в сумі 577 грн. 42 коп.

Вислухавши
позивача, представника відповідача, свідка,
вивчивши матеріали справи та оцінив надані сторонами докази суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Як
встановлено судом та не заперечується учасниками процесу ОСОБА_1 протягом 2002
року отримував доходи: - з січня 2002 р. по квітень 2002 р. за місцем основної
роботи у спеціалізованій ДПІ по роботі з великими платниками податків м. Харкова - у сумі 2436 грн. 20 коп. та 365
грн. матеріальної допомоги, з якої
фактично було утримано податок - 353 грн. 80 коп.; а квітня 2002 р. до грудня
2002 р. - не за місцем основної роботи у сумі 17120 грн. 88 коп., з якої фактично було утримано податку - 3424
грн. 18 коп. Відповідно до вимог закону ОСОБА_1 надав до ДПІ декларацію про
суму сукупного доходу, отриманого за
2002 рік. (а.с. 8, 9). За результатами перевірки цієї декларації
ОСОБА_1було отримане податкове повідомлення від 29 квітня 2003 року №
/00 про нарахування та визначення ДШ податкового зобов'язання з
прибуткового податку у сумі 577 грн. 42 коп.3а прогресивною ставкою
оподаткування (а.с. 10).

Відповідно
до ст.
24 та ст. 67 Конституції України громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори
в порядку і розмірах, встановлених
законом.

Принципи
побудови системи оподаткування, види
податків і зборів та інших обов'язкових платежів, напрями їх зарахування і використання, перелік платників податків та об'єктів
оподаткування, а також відповідальність
за порушення податкового законодавства визначаються Законом України "Про
систему оподаткування" від 25.06.1991 р. з подальшими змінами.

Згідно
зі ст.
ст. З, 4, 14
зазначеного Закону громадяни зобов'язані сплачувати податок з отриманих доходів
виходячи, зокрема, з принципу соціальної справедливості, шляхом запровадження економічно
обґрунтованого неоподаткованого мінімуму доходів громадян та застосуванню
диференційованого прогресивного оподаткування громадян, які отримують високі і надвисокі доходи.

Виходячи
з зазначених положень чинним законодавством передбачено, що громадяни,
отримуючи однакові доходи, мають
сплачувати однакові податки. Починаючи з 01 січня 1993 року громадяни сплачують
прибутковий податок у відповідності до
ст. 2 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про прибутковий податок з громадян" від 26 січня 1992 року №
13-92, яким визначено платників
прибуткового податку, ставки і об'єкти
оподаткування, у тому числі у громадян -
сукупний оподатковуваний доход за календарний рік.

Згідно
п. 1 ст.
7 Декрету № 13-92 передбачена сплата прибуткового податку з сукупного
оподаткованого доходу громадян за місцем основної роботи, який обчислюється за ставками прогресивного
оподаткування доходів громадян,
встановленими Указом Президента України "Про збільшення
неоподаткованого мінімуму та ставки прогресивного оподаткування доходів
громадян" від 13.09.1994 з наступними змінами. Максимальна ставка податку
за цим Указом з доходу - податок з доходу в розмірі 100 неоподатковуваних
мінімумів плюс 40 відсотків від суми, що
перевищує доход у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів. Доход громадян, який отримується не за місцем основної
роботи, оподатковується відповідно до
п.3 ст.
7 Декрету у розмірі 20%.

Таким
чином, Декретом № 13- 92, окрім як у п. 1 ст. 7,
не встановлено інших ставок для обчислення прибуткового податку з
сукупного оподаткованого доходу громадян. Тому,
оскільки чинним законодавством передбачена тільки одна шкала ставок для
обчислення прибуткового податку із сукупного оподаткованого доходу
громадян, то вона повинна

застосовуватися
до всіх об'єктів оподаткування, в тому
числі і до доходу ОСОБА_1, об'єктом
оподаткування якого також є сукупний оподатковуваний доход за календарний рік.

Аналізуючи
виду і характер отримуваних скаржником доходів,
змісту і обсягу повноважень податкових органів у сфері
оподаткування, і враховуючи те, що у розділі 1 Декрету відповідно до положень
Указу Президента України від 13.09.1994 р. закладено принцип рівного підходу до
оподаткування доходів всіх громадян, які
мають постійне проживання в Україні,
незалежно від джерел отримання цих доходів, який реалізується шляхом обчислення податку з
сукупного річного доходу, який
складається з місячних сукупних оподатковуваних доходів за ставками
прогресивного оподаткування при дотриманні відповідних гарантій відповідно до ст.
ст. 5, 6 цього
Декрету.

Відмовляючи
в задоволенні позову суд також виходить з тієї обставини, що ухвалою Конституційного Суду України від
21.03.2002 № 2-17/2002 було відмовлено у відкритті конституційного провадження
у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України (конституційності) Указу Президента України
"Про збільшення неоподаткованого мінімуму та ставки прогресивного
оподаткування доходів громадян". Зокрема,
Конституційний Суд України визначив,
що даний Указ прийнято відповідно до положень Конституції України від 20
квітня 1978 року ((1.7-4 ст. 114-5). Згідно з ціню конституційною нормою
Президент України мав повноваження ухвалювати "укази з питань економічної
реформи, не врегульованих законами
України, які діють до прийняття
відповідних законів". Положення цього Указу застосовуються з 1996 року
Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України для розрахунку
надходжень від податків, зборів
(обов'язкових платежів), а також
визначення сум штрафів за адміністративні правопорушення.

На
підставі викладеного суд вважає, що
оподаткування доходу скаржника ОСОБА_1 повинно здійснюватися згідно правил п.
7.3 Інструкції "Про прибутковий податок з громадян", затвердженої наказом Головної Державної
податкової інспекції України від 21.04.1993 р. № 12, в розмірах,
порядку і строки, визначені
Декретом Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з
громадян" та Указом Президента України "Про збільшення
неоподаткованого мінімуму та ставки прогресивного оподаткування доходів
громадян".

З огляду
за вище зазначених обставин суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні його адміністративного позову (скарги) у повному обсязі.

Відповідно
до ст.
ст. 71, 94,
160, 161, 162,
163 КАС України, Декрету Кабінету
Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" та Указу
Президента України "Про збільшення неоподаткованого мінімуму та ставки
прогресивного оподаткування доходів громадян", суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1у
задоволенні адміністративного позову (скарги) до Державної податкової інспекції
в Орджонікідзевському районі м. Харкова
про визнання дій та податкового повідомлення неправомірними - відмовити.

постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного
суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня складання постанови в повному обсязі заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.