Справа № 2а-6292/08
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2008-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-6292/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 вересня 2008 року Одеський окружний адміністративний
суд у складі :

головуючого -судді Іванова Е.А.

при секретарі -Мезнер
О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у
приміщенні суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання незаконим рішення та стягнення
грошової компенсації замість продовольчого забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом у якому просить визнати незаконим рішення
НОМЕР_1 Центрального ОСОБА_2про відмову в одержанні ним забезпечення за рахунок
держави, стягнути на його користь компенсацію за продовольче забезпечення в
сумі 35528грн.94коп., мотивуючи це тим, що до 16.12.2006 року він проходив
службу на офіцерських посадах в Збройних
силах України та перед звільненням у
ОСОБА_3 але не отримував продовольчого забезпечення.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав у повному обсягу з підстав зазначених у позові та просив
стягнути з відповідача який є правонаступником ОСОБА_335528грн.

В судовому засіданні 29.07.2008 року
ухвалою суду здійснена заміна відповідача на його правонаступника- ОСОБА_2.

Представник ОСОБА_2 позов
не визнав з підстав
того, що норма щодо виплати компенсації за продовольче забезпечення була
зупинена, та позивач безпідставно не звертався до суду за захистом порушених на
його думку прав більш восьми років, тому просив застосувати строк позовної
давності визначений ст.99 КАС України та відмовити у позові.

Вислухавши позивача, його представника та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню за наступних підстав.

Відповідач визнає, що позивач служив
офіцером у ОСОБА_3 протягом 2001-2006років та 16.12.2006р. був звільнений з лав
Збройних сил України наказом НОМЕР_2 від 30.10.2006 року та що після 10 березня
2000 року продовольчим пайком не забезпечувався і замість нього грошову
компенсацію не отримував, та що правонаступником ОСОБА_3 є ОСОБА_2, тому суд на підставі ч.3 ст.72КАС
України вважає ці обставини доведеними.

Позивач в обгрунтування своїх
вимог посилається на редакцію ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей» НОМЕР_3 від 20.12.1991 р. у якої
держава гарантувала військовослужбовцям матеріальне й інши види забезпечення та
ст.16 Закону України „Про Збройні Сили України” НОМЕР_4 від 06.12.1991 року у
якої держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців,
членів їх сімей, працівників Збройних Сил України та осіб, звільнених у запас
або у відставку, членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які
загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження
військової служби або постраждали в полоні у ході бойових дій (війни) чи під
час участі в міжнародних миротворчих операціях.

Проте 29 березня 2002 року Кабінетом
Міністрів України була прийнята Постанова НОМЕР_5 „Про норми харчування
військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань” якою не
передбачена можливість отримання компенсацію замість продовольчого пайка, та
отримання його на руки офіцерами, та позивач не відноситься до категорії осіб,
які мають право на отримання продовольчого пайка за цією Постановою.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 р. НОМЕР_6 призупинена дія частини другої статті 9 Закону України
“Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”
(2011-12) (який набрав чинності 11.03.2000р.) в частині одержання
військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість речового майна (за винятком
військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України,
Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України,
Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який
зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).

Відповідно до ст. 85 Конституції України
до повноважень Верховної ради України відноситься прийняття законів.

До цього часу Закон «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 р. НОМЕР_6
не скасовий та не конституційним не визнавався.

При розгляді справи
ІНФОРМАЦІЯ_1 (заява НОМЕР_7) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в
межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам
з державного бюджету, держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату
таких надбавок, вносячи зміни в законодавство.

Слід звернути увагу на те, що
відповідно до Указу Президента України „Про впорядкування грошового
забезпечення військовослужбовців” НОМЕР_8 від16.05.2000 року Кабінетом
Міністрів України була прийнята Постанова НОМЕР_9 від 22 травня 2000 р. „Про грошове забезпечення
військовослужбовців”, якою було збільшене відповідно грошове забезпечення усіх
категорій кадрових військовослужбовців, чим фактично було скомпенсовано
позбавлення продовольчого забезпечення, тому суд не приймає до уваги аргументи
позивача, щодо погіршення її становища з 2000 року по час звільнення.

Відповідно до вищевикладеного, суд
доходить висновку, що позивач не має права
на грошову компенсацію за
продовольче забезпечення після 11 березня 2000 року до звільнення у грудні
2006р., тому в задовленні позову слід відмовити.

Керуючись Законом України „Про соціальний та правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей” від 20.12.1991 року, Законом
України „Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів” від 17.02.2000 року
НОМЕР_6, ст. ст. 17,18,94, 158 - 163, 167,
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання незаконим рішення
про відмову в одержані забезпечення за рахунок держави та стягнення компенсації
в сумі 35528,94грн. замість продовольчого забезпечення відмовити повністю.

Заяву про апеляційне оскарження постанови може бути подано протягом десяти днів з дня її проголошення а
у разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України -
з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарженя. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до Одеського адміністративного апеляційного суду.

Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова виготовлена у
повному обсязі 22 вересня 2008 року.

Суддя Е.А.Іванов