Справа № 22-а-13164/08
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий суддя першої інстанції - Стиран В.В.
Суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

21 листопада 2008 року справа № 22-а-13164/08

зал
судового засідання у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Юрченко
В.П.

Ястребової Л.В.

при секретарі судового засідання

Запорожцевій
Г.В.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1

від відповідача:

не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

ОСОБА_1 м. Донецьк

на постанову Донецького окружного адміністративного
суду

від по адміністративній справі

15 серпня 2008 року
№ 2-а-916/08 (головуючий суддя Стиран В.В., судді Христофоров А.Б.,
Кірієнко В.О.)

за позовом

ОСОБА_1 м. Донецьк

до

Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті Міністерства транспорту та зв'язку України

про

визнання наказу незаконним, поновлення на посаді,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присвоєння
чергового рангу державного службовця, стягнення середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду
від 15 серпня 2008 року по справі №
2-а-916/08 частково задоволенні позовні вимоги ОСОБА_1 до Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв'язку України про
визнання наказу незаконним, поновлення на посаді, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, присвоєння чергового рангу державного
службовця, стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при
звільненні, відшкодування моральної шкоди, внаслідок чого стягнуто з Головної
державної інспекції на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та
зв'язку України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплат
при звільненні за період з 27.11.2007 року по 29.11.2007 року включно. У
задоволенні інших вимог позову відмовлено.

В апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду
справиОСОБА_1 м. Донецьк просить скасувати постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Представник
відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце апеляційного
розгляду був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила
наступне.

Наказом Головної Державної
інспекції на автомобільному транспорті (головавтотрансінспекція) від 09.08.2005
року № 1054 - ВК/5 позивач був призначений на посаду ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09 серпня
2005 року.

Наказом Головавтотрансінспекції № 1744-ВК/5 від
16.08.2007 року позивачу оголошено догану за неналежне виконання своїх
посадових обов'язків, а саме не виконання окремого доручення від 31.05.2007
року № 41/2-8.2-314п про надання на затвердження Головавтотрансінспекції
посадових інструкцій територіального управління.

У відповідності до п.1.4 посадової інструкції
ІНФОРМАЦІЯ_1 на автомобільному транспорті в Донецькій області
позивач у своїй
діяльності підпорядковується
начальнику Територіального управління Головавтотрансінспекції в Донецькій
області.

Згідно до п.п.2.23 п.2 цієї інструкції позивач за
дорученням начальника управління зобов'язаний приймати участь у розробці
законопроектів, проектів указів, постанов, та інших нормативно - правових актів
з питань державного контролю.

31.05.2007 року начальник Територіального управління
Головавтотрансінспекції в Донецькій області доручив позивачу виконання окремого
доручення Головавтотрансінспекції №41/2-8.2-314п від 31.05.2007 року у частині
виконання п.2.3 та 2.4 вказаного доручення, а саме, забезпечення підготовки та
узгодження для надання у термін до 06.06.2007 року на затвердження начальнику
Головавтотрансінспекції Положення про структурні підрозділи
Головавтотрансінспекції та посадових інструкцій державних службовців.

Позивач з 14.06.2007 року по 16.06.2007 року перебував у
відрядженні у місті Києві з метою узгодження зазначених положень та посадових
інструкцій, однак документи не були затверджені та повернуті з деякими
зауваженнями. З матеріалів справи вбачається, що позивач з 09.07.2007 по
18.07.2007 року знаходився на лікарняному, з 23.07.2007 року по 10.08.2007 року
у черговій відпустці. Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції
про те, що у позивача було достатньо часу для доопрацювання, виправлення
недоліків по виконанню доручення, проте цього ним своєчасно зроблено не було.

Статтею 5 Закону
України «Про державну службу» встановлено, що державний службовець повинен
сумлінно виконувати свої службові обов'язки.

Згідно до ст.10 цього Закону основними обов'язками
державних службовців є безпосереднє
виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання
рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх
керівників.

За таких обставин, колегія суддів погоджує висновок суду
першої інстанції щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної
відповідальності.

Наказом №2416-ВК/5 від 26.11.2007 року позивача було
звільнено за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю
України.

В матеріалах справи мається відповідна заява позивача від
26.11.2007р. про звільнення його з займаної посади за угодою сторін з
27.11.2007р. Позивачем не надано жодного обґрунтування неправомірності наказу
про його звільнення. За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним
відмову у задоволенні позовних вимог в частині поновлення позивача на посаді та
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Наказом №1244-ВК/5 від 01.10.2005 року позивачу присвоєно
13 ранг державного службовця шостої категорії.

Статтею 24 Закону України «Про державну службу»
встановлено, що прийняття на державну службу, просування по ній службовців,
стимулювання їх праці, вирішення інших питань, пов'язаних із службою,
проводиться відповідно до категорій посад службовців, а також згідно з рангами,
які їм присвоюються.

За приписами ст.26 цього Закону для присвоєння чергового рангу в межах відповідної категорії
посади державний службовець повинен успішно відпрацювати на займаній посаді два
роки. За виконання особливо відповідальних завдань державному службовцю може
бути присвоєно черговий ранг достроково в межах відповідної категорії посад.

Відповідно до п. 4 Положення про ранги державних
службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня
1996 р. № 658, через два роки
після присвоєння державному
службовцю відповідного рангу керівник державного органу за поданням
безпосереднього керівника розглядає питання щодо можливості присвоєння йому
чергового рангу. Позитивне рішення приймається за умови успішної роботи державного
службовця.

Черговий ранг не може бути присвоєний державному
службовцю, до якого протягом останнього року застосовувалися дисциплінарні
стягнення, а також у період проведення службового розслідування або перебування
під слідством.

Присвоєння, зміна, позбавлення рангу за
вироком суду оформляється наказом
чи розпорядженням керівника державного органу, про що робиться відповідний
запис у трудовій книжці державного службовця (п.10 цього Положення).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу за неналежне
виконання посадових обов'язків 16.08.07р. було оголошено догану, тобто він не
відпрацював успішно на займаній посаді два роки з часу присвоєння 13 рангу
державного службовця. За таких обставин,
колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо відсутності у
відповідача підстав для присвоєння позивачу 12 рангу державного службовця перед
його звільненням.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції
щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі
10000,00грн., оскільки відповідно до ст. 23 ЦК України, п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами і доповненнями, внесеними
постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року N 5,
розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав
позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках,
тощо.

Позивачем не надано об'єктивних доказів
перенесення душевних страждань, істотності вимушених змін життєвих стосунків,
прикладення додаткових зусиль для організації життя, тощо.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 м. Донецьк на постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2008 року по справі №
2-а-916/08 - залишити без задоволення.

Постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2008 року по справі №
2-а-916/08 - залишити без змін.

Вступна
та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у
судовому засіданні 21 листопада 2008 року. Ухвала у повному обсязі
складена у нарадчій кімнаті 25 листопада 2008 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду
набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий:
Т.Г. Гаврищук

Судді:
В.П. Юрченко

Л.В. Ястребова