Справа № 22-а-15452/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий суду І інстанції - Тимченко О.О.
Суддя-доповідач - Арабей Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

12 грудня 2008 року справа № 22-а-15452/08

зал судового засідання у
приміщенні суду за адресою: м. Донецьк,
бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Арабей Т.Г.

суддів: Геращенко І.В., Малашкевич С.А.

розглянувши
в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу на постанову
від по адміністративній справі за позовом до про

Управління праці та соціального захисту
населення Будьоннівської районної у м. Донецьку ради Будьоннівського
районного суду м. Донецька 06 жовтня 2008
року № 2-а-126/08 ОСОБА_1Управління праці та соціального
захисту населення Будьоннівської районної у м. Донецьку ради стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення за 2005,2006 роки

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 06 жовтня 2008
року у адміністративній справі №
2-а-126/08 частково задоволені позовні
вимоги ОСОБА_1 внаслідок чого стягнуто з Управління праці та соціального
захисту населення Будьоннівської районної у м. Донецьку ради на користь позивача недоотриману щорічну
компенсацію на оздоровлення в розмірі 1633,30 грн. за 2005 роки. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Постанова, виходячи із приписів
спеціального Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28 лютого 1991 року №
796-12 (з наступними змінами та доповненнями), вмотивована необхідністю їх
застосування у межах спірних відносинах.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд
апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати вимоги
ст. 99 КАС України.

Сторони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду справи. Апелянт
письмово просив розглянути справу за їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, заперечення на скаргу, встановила наступне.

Відповідно до ч.
1 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно
бути законним та обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що позивач
належить (віднесений) до 1 категорії як особа, яка евакуйована із зони
відчуження, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1(а.с.3) та є інвалідом
ІІ групи.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав,
свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.

Статтею 19 Конституції
України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до
статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я
довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо
реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення,
визначені Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 63
Закону передбачено, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно
до ст. 48 спеціального Закону щорічна допомога на оздоровлення сплачується
органами соціального захисту населення за місцем проживання громадянина.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою затверджений
Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій
з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих
органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту
населення.

Таким чином,
відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок
субвенцій з державного бюджету та нього покладений обов'язок щодо реалізації механізму
фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема,
пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів
вважає необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті щорічної допомоги
на оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та з 2005 року -
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Статтею 48
Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачена щорічна допомога на
оздоровлення особам, зокрема, інвалідам ІІ - 5 мінімальних заробітних
плат.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається
на момент виплати.

Тобто, нормами спеціального Закону визначений
розмір щорічної допомоги як величина, кратна розміру мінімальної заробітної
плати, встановленої Законом на час здійснення виплати.

Всупереч нормам
спеціального закону, зазначеними постановами встановлені конкретні розміри
такої допомоги в твердій грошовій сумі, зокрема, для інвалідів ІІ групи - 26,70
грн.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні
визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно частини 4
статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції
України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу у
відповідності до пункту 2 Указу Президента України “Про Єдиний державний реєстр
нормативних актів” від 27.06.1996 року стосовно преюдиції нормативних актів.

Виходячи
із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при
вирішенні даного спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону “Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної
плати на 2005 рік, а не вказані Постанови КМУ.

Конституція -
Основний Закон України і має найвищу юридичну силу, а тому колегія суддів
приходить до висновку, що у зазначеній ситуації, суд першої інстанції вірно застосував
конституційні положення щодо пільг, компенсацій і гарантій, які Держава надає
громадянам.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 26,70грн. за 2005 є неправомірними.

Відмовляючи в
задоволенні позовної заяви в частині стягнення
недоотриманих грошових коштів на оздоровлення за 2006 рік суд першої
інстанції виходив з того, що дія абзацу другого та третього частини четвертої
статті 48 була зупинена в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати на 2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього часу не
визнаний неконституційним Конституційним
судом України.

Стосовно посилання відповідача
на пропущення позивачем процесуального строку для звернення з позовом до суду,
колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 3 статті 99 КАС України для
захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлювати інші строки для звернення до адміністративного суду. Відповідно
до пункту 3 частини 1 статті 268 Цивільного кодексу України позовна давність не
поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю.

Таким чином, суд не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги з причини пропущення строку звернення до
адміністративного суду.

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Будьоннівської районної у м. Донецьку ради -
залишити без задоволення.

Постанову Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 06 жовтня 2008 року в справі № 2-а-126/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Будьоннівської районної у м. Донецьку ради про
стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2005 рік у розмірі 1633,30 грн.
- залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту складення її в
повному обсязі.

Головуючий Т.Г.Арабей

Судді І.В.Геращенко

С.А.Малашкевич