Справа № 2-а-5652/08
Суддя: Верба І.О.
Дата ухвалення: 2008-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Категорія статобліку - 47
Справа № 2-а-5652/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2008 року м.
Дніпропетровськ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Верба І.О.

при секретарі Ромасько Є.В.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1.

відповідача подав
заяву про розгляд справи без його участі

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про визнання дій щодо
нарахування сум допомоги по догляду за дитиною неправомірними , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась до адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_3із
позовними вимогами про:

- визнання дій відповідача по нарахуванню і виплати суми допомоги при
народженні дитини та суми допомоги по досягненню дитиною трирічного віку
неправомірними.

- стягнення з відповідача - ОСОБА_3недотриманню суму допомоги при
народженні дитини в розмірі 3663,80 грн.;

- стягнення з відповідача - ОСОБА_3недотриманню суму щомісячної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 2631,37 грн.;

- призначення відповідно статті 15 Закону України “Про державну допомогу
сім'ям з дітьми” допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного
віку, починаючи з 1 квітня 2008 року у
розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років -538 грн. щомісяця, з
наступним підвищенням щомісяця, року, підвищення розміру прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років, до закінчення строку передбаченого законом виплати;

- стягнення моральної шкоди в сумі 1000,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що суми одноразової допомоги при
народженні дитини були призначені в розмірі 8500 грн., однак виплачені в сумі
6800 грн., що суперечить статті 12 Закону України «Про допомогу сім'ям з
дітьми», оскільки допомога при народженні має становити суму, кратній 22,6
розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день
народження дитини. Відповідач не доплатив допомогу у сумі 10463,80 грн. із розрахунку 22,6 х
463 грн. = 10463, 80 грн., отже недоплата складає 3663,80 грн. із розрахунку
10463, 80 грн. - 6800 грн. = 3663,80 грн. Крім того, не в повному розмірі
виплачувалась допомога по догляду за дитиною з листопада 2007 року, оскільки
розмір допомоги має складати розмір прожиткового мінімумів для дітей віком до
6-ти років.

Відповідач надав письмові
заперечення проти позову, у яких зазначив, що статтею 56 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік» визначені розмір допомоги при народженні
дитини та розмір допомоги по догляду за дитиною та передбачений відповідний
обсяг видатків на зазначені цілі. Позивачу у 2007 році здійснена виплата при
народженні дитини в повному обсязі та своєчасно. Рішенням Конституційного суду
України від 09.07.07 р. НОМЕР_1 внесені зміни до статті 12 Закону України “Про
державну допомогу сім'ям з дітьми” не
визнані неконституційними. Вимоги по виплаті допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого
для дітей віком до 6 років є такими, що не відповідають чинному законодавству.
Вимоги щодо недоотриманою суми за січень-травень 2008 року та призначення в
подальшому допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку
відповідно до статті 15 Закону України “Про державну допомогу сім'ям з дітьми”
в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6
років не відповідають чинному законодавству. Управління є лише розрядником
коштів.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі,
зазначив що суми допомоги при народжені дитини виплачені у розмірі 6800 грн.

Відповідач у судове засідання не з'явився, процесуальним правом на участь у
судовому засідання не скористався, зазначивши що не може з'явитись у судове
засідання у зв'язку із завантаженістю.

Справу розглянуто за наявних доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно довідки відповідача від 06.06.08 р. суми допомоги при народженні
дитини виплачені у розмірі 6800 грн., а
допомоги по догляду за дитиною у розмірі у листопаді 2007 року у сумі 98, 03
грн., в наступні місяці по 144, 10 грн.
тощо.

Інший розрахунок сплачених сум відповідачем не надано суду.

Згідно витягу з наказу НОМЕР_2 від 09.11.07 р. ОСОБА_2. надано відпустку по
догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 10.11.07 р. по 24.09.10
р.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" , в редакції, яка діяла до набрання
законної сили Законом України "Про державний бюджет України на 2007 рік"
, допомога при народженні дитини надається у сумі,
кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років,
встановленого на день народження дитини. Виплата допомоги здійснюється
одноразово у дев'ятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні
дитини, решта - протягом наступних 12 місяців у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. Відповідно
до статті 15 вказаного Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
допомога по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років.

Законом України "Про державний бюджет України на 2007 рік"
було встановлено наступне - установити, що у 2007
році:

- абзац 2 частини 2 статті 56 Закону: допомога при народженні дитини - у
розмірі 8500 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово при народженні
дитини в сумі 3400 гривень, решта - протягом наступних 12 місяців рівними частинами
у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

- абзац 3 частини 2 ст. 56 Закону: допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50
відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні
шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23
відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих
осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

- пункт 14 статті 71 Закону: призупинити дію статті 12, частини першої
статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" .

Відповідач
проводив відповідні виплати до вищезазначеного порядку.

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року
НОМЕР_1/2007 положення абзацу третього частини
другої статті 56, та пункт 14 статті 71 втратили чинність, як такі, що визнані
неконституційним.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 09.07.07 р. - дати ухвалення рішення Конституційним судом
України НОМЕР_1, вищевказані норми
Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" втратили
чинність, а, отже, з цього часу
відновлено дію норм Закону в повному обсязі.

Суд дійшов висновку, що при розрахунку розміру допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися саме приписами статті
15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
.

В той же час, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року
НОМЕР_1/2007 не було визнано неконституційним
положення абзацу 2 частини 2 статті 56 Закону України "Про державний
бюджет України на 2007 рік" , яким було
встановлено одноразову виплату у розмірі 8500 гривень.

Відповідно до частини 2 статті 95 Конституції України
виключно законом про Державний бюджет України
визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.

Закон України "Про державний бюджет України на 2007 рік"
та його положення мають вищу юридичну силу відносно
інших спеціальних законів стосовно визначення розміру або порядку обчислення
допомоги при народженні дитини, бо є основним та головним (окрім Конституції
України) фінансовим нормативним актом розподілу доходів та видатків в країні.

За таких обставин, положення цього закону яким було визначено порядок
нарахування допомоги при народженні дитини, є обов'язковим для застосування та
вирішення справ у суді. Отже, при визначенні розміру допомоги при народженні
дитини слід керуватися абзацом 2 частини 2 статті 56 Закону України "Про державний бюджет
України на 2007 рік" , а не статтею 12 Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
.

Таким чином, відповідачем була призначена правомірно допомога при
народженні дитини у розмірі 8500 грн.
Однак, позивачем зазначено, що з
призначених 8500 грн. ним було отримано лише 6800 грн. Отже, 8500 грн. -
6800 грн. = 1700 грн., недоплачені позивачу мають бути виплачені. Відповідачем
не надано доказів щодо сплати зазначеної суми недоплати.

Частина перша статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" була викладена в наступній редакції
Законом України від 28.12.07 р. - допомога по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним
доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не
менше 130 грн.

Відповідно до статті 1, 13 Закону України «Про Конституційний суд України»,
єдиним органом конституційної юрисдикції є Конституційний суд України, який
приймає рішення та дає висновки у справах щодо конституційності законів.

Отже, до компетенції адміністративних судів, як судів загальної юрисдикції,
належить надання висновків щодо відповідності нормативно-правових актів законам
України (законності), однак прийняття рішень та надання висновків щодо
конституційності законів є виключною юрисдикцією Конституційного суду України.

З огляду на викладене, вимоги позивачки щодо застосування у 2008 році
розміру допомоги по догляду за дитиною у розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років у розмірі, з наступним підвищенням щомісяця, не
підлягають задоволенню.

Суд дійшов висновку, що відповідачем допущено бездіяльність щодо неповної
виплати сум допомоги по догляду за дитиною у 2007 році, і керуючись частиною 2 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства України суд виходить за межі позовних
вимог, оскільки вважає що це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів
позивача, на захист яких наданий позов.

Обов'язок по здійсненню перерахунку належних до виплати грошових сум
законом покладено на відповідача, у зв'язку із чим суд не може виконувати
обов'язку суб'єктів владних повноважень, покладених на них законом. Право
позивача у даному випадку має бути захищене шляхом зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок та виплату позивачу недоплачені суми.

Відповідно до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд
при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та
визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Забороняється відмова в
розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності,
суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" всі види допомоги сім'ям з дітьми
крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині
другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального
захисту населення за місцем проживання батьків. Оскільки відповідач є органом
соціального захисту населення за місцем проживання мати дитини, посилання про
неналежність відповідача в справі суд вважає необґрунтованими.

Поряд з цим, суд не знайшов підстав для задоволення вимог щодо стягнення
сум моральної шкоди, та зазначає, що позивач просить стягнути належні суми допомоги та призначити позивачу
в майбутньому допомогу в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6
років, з наступним підвищенням щомісяця. Оскільки правовою підставою для
звернення до суду з адміністративним позовом є обов'язкова наявність порушення
прав, свобод чи інтересів цієї особи, то право на позов у такої особи виникає
лише після порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача.

Одночасно суд зазначає, що позивач просить зобов'язати відповідача
призначити та виплатити розмір допомоги в певному обсязі, однак у разі
задоволення таких вимог суд виконуватиме
функції іншого державного органу, що є неприпустимим згідно принципу поділу
державної влади, закріпленому статтею 6 Конституції України.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_3 щодо неповної виплати сум допомоги при
народженні дитини ОСОБА_2

Зобов'язати ОСОБА_3 виплатити недоплачені суми допомоги при народженні
дитини ОСОБА_2 у розмірі 1700 грн.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_3
щодо не вчинення дій стосовно перерахунку та виплати ОСОБА_2 соціальної
допомоги по догляду за дитиною по досягненню нею трьох років, передбаченої
статтею 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Зобов'язати ОСОБА_3 здійснити
перерахунок ОСОБА_2 соціальної допомоги
по догляду за дитиною по досягненню нею трьох років, передбаченої статтею 15
Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» з 10 листопада 2007 року
та здійснити її виплату.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне
оскарження відповідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному
обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України -
з дня складення в повному обсязі, та подальшої подачі апеляційної скарги
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку статті 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) І.О.
Верба

Постанову складено у повному обсязі 28.11.08 р.

З оригіналом згідно
Суддя І.О.Верба

Постанова не набрала законної сили станом на 28.11.08
р. Суддя І.О. Верба