Справа № 2а-6576/08
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2008-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Категорія статобліку-49

Справа № 2а-6576/08

08 грудня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Шлай А.В.,

суддів Верба І.О.,Чабаненко С.В.,

при секретарі Черненко А.А.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у м. Дніпродзержинську, Державної податкової адміністрації України
про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій
державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську у частині відмови
здійснювати податковий облік без застосування індивідуального ідентифікаційного
номеру, зобов'язання виключити з інформаційного фонду Державного реєстру
відомості про індивідуальний ідентифікаційний номер і загальні відомості щодо
нього, зобов'язання ДПІ у м. Дніпродзержинську зробити у паспорті відмітку,
зобов'язання ДПА України виключити індивідуальний ідентифікаційний номер
позивача з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків і інших
обов'язкових платежів.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити
та пояснив суду, що він бажає обліковуватись як платник податків та інших
обов'язкових платежів так, як це було раніше до запровадження кодів.

Відповідач - Державна податкова інспекція у м. Дніпродзержинську позов не
визнав, виклавши свої заперечення письмово. У судовому засіданні представник
відповідача пояснив суду, що механізм щодо дій відносно осіб, які через свої
релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного
номера фізичної особи, передбачений Порядком унесення відмітки до паспорта
громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника
податків та інших обов'язкових платежів, затвердженим наказом ДПА України, МВС
України 20.10.2004 року за № 1345/9944. Жоден законодавчий акт не покладає на
органи державної податкової служби обов'язку робити відмітки у паспортах
громадян, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття
ідентифікаційного номера. Виключення всієї інформації про фізичну особу -
позивача, як платника податків з інформаційного фонду Держреєстру призведе до
виключення можливості законного контролю за ним з боку органів податкової
служби.

Державна податкова адміністрація України, належним чином, завчасно
повідомлена про день, місце і час проведення судового засідання, до суду свого
представника не направила, клопотання про відкладення розгляду справи по суті,
відзив на позов не надіслала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами письмові
докази, встановив, що 08 лютого 2008 року ОСОБА_1 звернувся до державної податкової інспекції у м.
Дніпродзержинську із письмовою заявою про виключення з інформаційного фонду
Державного реєстру та Державного реєстру відомості про його індивідуальний
номер та сам ідентифікаційний номер, та загальні відомості про нього; знищення
Облікової картки (ф.№ 1ДР) з його особистими даними; збереження за ним раніше
встановленої форми обліку платника податків та інших обов'язкових платежів, без
застосування індивідуального ідентифікаційного номера; поставлення в його
паспорті відповідної відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі
без індивідуального ідентифікаційного номера. Листом ДПІ у м. Дніпродзержинську
від 11.02.2008 року за вих. НОМЕР_1позивачу було надано роз'яснення порядку
унесення відмітки до паспорта громадянина України, який за релігійними або
іншими переконаннями відмовляється від прийняття ідентифікаційного номера та
запропоновано подати заяву відповідної форми з комплектом документів.

Факт присвоєння позивачу ідентифікаційного номера та його право здійснювати
податковий облік за раніше встановленими формами обліку без застосування
індивідуального ідентифікаційного номера позивачем не оспорюється.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з того, що частиною 2 статті 1 Закону
України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів» від 22.12.1994 року №320/94-ВР передбачено право
платників податку та інших обов'язкових платежів через свої релігійні
переконання відмовитися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомивши
про це відповідні державні органи, та сплачувати державні платежі за раніше
встановленою формою, про що отримати відповідну відмітку в Паспорті. Порядок унесення відмітки до паспорта
громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника
податків та інших обов'язкових платежів затверджений спільним наказом
Міністерства внутрішніх справ України та Державної податкової адміністрації
України № 602/1226 від 19.10.2004 року, в якому передбачено, що особа, яка
відмовляється від ідентифікаційного номера, у разі наявності в неї
ідентифікаційного номера, повідомляє у формі заяви, яка наведена в додатку 2
Порядку (форма В2), та додає до неї свідоцтво про народження, паспорт
громадянина України та інше. Згідно з пункту 3 Порядку, посадова особа органу
державної податкової інспекції, отримавши заяву з додатком, перевіряє
інформацію про дану особу, та у термін 30 календарних днів з дня прийняття
заяви надає заявнику довідку, форма якої наведена в додатку 3 до Порядку (форма
ВЗ). Відповідно до пункту 4 Порядку особа подає до органу внутрішніх справ за
своїм місцем реєстрації довідку за формою В3 та паспорт громадянина України.
Згідно з пунктом 5 Порядку посадова особа органу внутрішніх справ розглядає
довідку за формою ВЗ щодо повноти і правильності її заповнення та відповідності
пред'явленому паспорту, після цього вносить на 7-9 сторінку паспорта відмітку,
зміст якої наведено в додатку 4 Правил. Згідно з пунктом 6 Порядку після
надходження відривного корінця до форми № ВЗ від органу внутрішніх справ щодо
внесення відмітки до паспорта, посадова особа державної податкової інспекції
протягом 2-х тижнів учиняє відповідні дії щодо внесення змін до Державного
реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів,
після цього, згідно із статтею 5 Закону України «Про Державний реєстр фізичних
осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів» від 22.12.1994 року
№320/94-ВР до державного реєстру не вноситься
інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються
від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи.

Статтею 19 Конституції України передбачений обов'язок органів державної
влади та органів місцевого самоврядування діяти лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідач - Державна податкова
інспекція у м. Дніпродзержинську роз'яснив позивачу положення діючого
законодавства, яким врегульований порядок унесення відмітки до паспорта
громадянина, який відмовляється від прийняття ідентифікаційного номера і
запропонував подати відповідні документи, які позивач не подав, а звернувся до
адміністративного суду, оскарживши дії відповідача.

Позивач вважає лист-роз'яснення відповідача від 11.02.2008 року
НОМЕР_1відмовою у реалізації його права здійснювати податковий облік без
застосування ідентифікаційного номеру, однак ці доводи спростовані змістом
зазначеної письмової відповіді. На думку суду, відповідачі, як суб'єкти владних
повноважень, зобов'язані дотримуватись вимог законів та інших
нормативно-правових актів і не мають права вчиняти дії на власний розсуд, у
тому числі і ті, на вчиненні яких наполягає позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

У судовому засіданні факт відмови
позивачу Державною податковою інспекцією у м. Дніпродзержинську здійснювати
податковий облік без застосування ідентифікаційного номеру не підтверджений, а
правомірність дій відповідача доведена ним у встановленому нормами КАС України
порядку.

Позивач також вимагає суд зобов'язати Державну податкову адміністрацію
України виключити індивідуальний ідентифікаційний номер та всю інформацію щодо
нього з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків і інших
обов'язкових платежів.

Суд вважає, що вимога щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень
вчинити певні дії є похідною, якій має передувати вирішення питання щодо
правомірності дій, рішень чи бездіяльності цього суб'єкта. Пред'явивши таку
вимогу позивач не зазначив які саме рішення, дії чи бездіяльність Державної
податкової адміністрації України ним оскаржуються у судовому порядку та у чому
полягає їх неправомірність. Окрім того, згідно з пунктом 6 зазначеного вище
Порядку після надходження відривного корінця до форми № ВЗ від органу
внутрішніх справ щодо внесення відмітки до паспорта, посадова особа державної
податкової інспекції протягом 2-х тижнів учиняє відповідні дії щодо внесення
змін до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів, після цього, згідно із статтею 5 Закону України «Про
Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових
платежів» від 22.12.1994 року №320/94-ВР до державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні
або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це відповідні державні органи. Посилання
позивача на те, що спільний наказ Міністерства внутрішніх справ України та
Державної податкової адміністрації України «Про затвердження порядку унесення
відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної
особи - платника податків та інших обов'язкових платежів» від 19.10.2004
рокуНОМЕР_2 є незаконним, не може бути прийнято до уваги судом, оскільки на
момент вирішення спору в суді зазначений Наказ є чинним.

За наведених обставин суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську, Державної податкової
адміністрації України про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії
- відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подачі протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі,
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги або в порядку, встановленому ч.5 ст. 186 КАС України без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова складена у повному обсязі 15.12.2008 року.

Головуючий суддя А.В. Шлай

Судді І.О.
Верба

С.В.
Чабаненко