Справа № К-24384/06
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2007-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
___________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

“02”жовтня 2007 р. Вищий адміністративний суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого Федорова
М.О.

суддів: Брайка
А.І.

Голубєвої
Г.К.

Карася
О.В.

Рибченка
А.О.

секретар судового засідання Бойченко Ю.П.

за участю представників згідно
протоколу судового засіданні від 02.10.07р. (в матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу СПД ОСОБА_1

на постанову року та

на ухвалу Запорізького апеляційного господарського суду від
23.05.2006року

у справі № 3/622-АП-18/91-АП

за позовом СПД ОСОБА_1

до Васильківської
міжрайонної державної податкової інспекції в Запорізькій області

про визнання нечинним і скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

СПД
ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Васильківської міжрайонної
державної податкової інспекції в Запорізькій області про визнання нечинним і скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою
господарського суду господарського суду
Запорізької області від 20.03.2006, яку залишено без змін
ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 23.05.2006 по справі №
3/622-АП-18/91-АП, в задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись
з зазначеними рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся із
касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в який просить їх
скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга
вмотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій при вирішення спору
по даній справі порушено норми матеріального та процесуального права .

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення присутніх в судовому засіданні представників
сторін, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, Вищий
адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що на
підставі акту № 13-26- від 17.05.2005 р. «Про результати позапланової
документальної перевірки ПП ОСОБА_1 з питання дотримання вимог податкового
законодавства за період з 28.05.2002 р. по 31.12.2004 р.», та згідно з підпунктом
«б» підпункту 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону про ПДВ та відповідно до підпунктів
17.1.1 і 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
від 21.12.2000 р. №2181-111 (далі Закон №2181) Василівською МДПІ прийнято
податкове повідомлення - рішення №/0 від 23.05.2005 р., яким
визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на
загальну суму 89137,5 грн. у тому числі за основним платежем 59425 грн. та
29712,5 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно відповідей
органів державної податкової служби, встановлено факт проведення господарчих
операцій з суб'єктами господарювання, по яких установчі документи, свідоцтва
про державну реєстрацію, свідоцтва платника ПДВ, первинні документи визнано
судовими органами недійсними, а саме: ПП «Керміпромтехніка», м. Донецьк; ПП
«Донбас -екотехсервіс», м. Донецьк; ПП «Донецьк - Укрконтракт», м. Донецьк; ПП
« Укр.-Техніком», м. Донецьк; ТОВ «Дан», м. Київ; ТОВ «АДМ Люкс»,м. Київ; ТОВ
«Опт - Трейдінг», м. Донецьк.

Відмовляючи в задоволення позовних вимог суди мотивували
тим, що факти, викладені у п. 2.1 акту перевірки підтверджено доказами,
доданими до справи, а саме рішеннями місцевих судів м. Донецька та Києва.
Відповідно до п/п. 7.2.1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»,
право на складання податкових накладних надається виключне особам,
зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому ст. 5 Закону
України «Про податок на додану вартість». Таким чином, спірне податкове
повідомлення - рішення містить обґрунтоване посилання на п/п.7.2.4, п/п. 7.4.5
ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України
вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 91 Цивільного кодексу
України, цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення
і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її
припинення.

Проте судами попередніх інстанцій не з'ясовано: коли
підприємства-контрагенти позивача було знято з державної реєстрації. В справі
відсутні відомості про зняття цих підприємств з обліку, тобто спір був розглянутий судами не в повному обсязі, що є порушенням принципу всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі
всіх обставин справи в їх
сукупності, та призвело
до прийняття незаконних та необґрунтованих судових рішень.

Отже, враховуючи суть спору, характер спірних правовідносин, викладені
обставини свідчать про не
з'ясування судами всіх обставин, які мають значення для
правильного вирішення спору, та про не дослідження всіх доказів у
їх сукупності всупереч приписам ст. 86
Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.76 №
11 «Про судове рішення», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи,
вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до
даних правовідносин.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду
справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати
доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий
судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ч.2 ст. 227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду слід всебічно та повно
з'ясувати і перевірити всі
фактичні обставини,
об'єктивно оцінити докази,
що мають юридичне значення
для розгляду справи та
вирішення спору по
суті, і в залежності від
встановленого правильно
визначити норми матеріального
права, що підлягають
застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове
рішення.

Приймаючи до
уваги викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла
до висновку, що суди першої інстанції та апеляційної інстанцій неповно
з'ясували обставини справи, не перевірив доводів і заперечень сторін та доказів
по справі в зв'язку з чим постанова господарського суду
Запорізької області 20.03.2006 року та на ухвала Запорізького апеляційного
господарського суду від 23.05.2006року у справі № 3/622-АП-18/91-АП підлягає скасуванню, а справа № 3/622-АП-18/91-АП, відповідно до п. 6 ч.1 ст.223 КАС України, передається на розгляд суду першої
інстанції

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу СПД ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову господарського суду Запорізької області 20.03.2006 року та на
ухвалу Запорізького апеляційного господарського суду від 23.05.2006року у
справі № 3/622-АП-18/91-АП скасувати.

Справу № 3/622-АП-18/91-АП направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий

Федоров М.О.

Судді

Брайко А.І.

Голубєва Г.К.

Карась О.В.

Рибченко А.О.