Справа № 22-а-5510/08
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2008-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
16 жовтня 2008 року
Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:
Головуючого судді - Бенедик А.П.,
Суддів -
Кононенко З.О., Калиновського В.А.
повідомлених осіб в судове засідання ніхто не прибув
відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та соціального захисту
населення Сумської міської ради на постанову Зарічного районного суду м. Суми
від 20 червня 2008 року по справі №
до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради
про стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги на оздоровлення ,-
Позивач, ОСОБА_1, звернулася до
Зарічного районного суду м. Суми з
позовом до Управління праці та соціального захисту
населення Сумської міської ради, в якому просила стягнути з Управління
праці та соціального захисту населення Сумської міської ради недосплачені суми
одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2006, 2007
роки у розмірі 4549,60 грн.
Постановою Зарічного районного суду м. Суми
від 20.06.2008 року адміністративний позов ОСОБА_1задоволено
частково, а саме: зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення
Сумської міської ради здійснити перерахунокОСОБА_1недосплаченої щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за 2007 рік, відповідно до ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»; в іншій частині позовних вимог відмовлено за
пропуском строку звернення до суду.
Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм
матеріального та процесуального права, а саме: Закону України
«Про державний бюджет України на 2007 рік», Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 75,
85, 95 Конституції
________________________________________________________________________
Справа №22-а-5510/08 Головуючий 1 інстанції:
Прокудіна Н.Г. Категорія: 50
Бюджетного Кодексу України, Цивільного Кодексу України, ст. 176 ЦК України,
суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом
першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що
позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.
соціального захисту населення Сумської міської ради є органом влади, який у м. Суми проводить нарахування та
виплату щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону
України „Про статус
і соціальний захист
громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Відповідач, Управління праці
та соціального захисту населення Сумської міської ради, проводив нарахування та
виплату позивачу вказаної щорічної допомоги в розмірах, які значно менші, ніж
визначені абз. 3 ч. 4 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". В 2007
році позивач звернулась до Управління праці та соціального захисту населення
Сумської міської ради з приводу проведення перерахунку раніше виплаченої
допомоги на оздоровлення, але їй в цьому було відмовлено з посиланням на Закон
України „Про державний бюджет
України" та Постанову Кабінету Міністрів
України № 562 від 12.07.2005
Зазначені вище обставини визнані сторонами і крім того
підтверджуються копіями довідки, посвідченням та вкладкою, відповіддю
Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради (а.с.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про те, що
дії Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради,
пов'язані з нарахуванням та виплатою щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірах менших, ніж визначено Законом України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та відмова
у проведенні перерахунку є неправомірними,
з огляду на наступне.
Відповідно до вимог абз. 3 ч. 4 ст. 48 Закону України
„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи щорічно виплачується допомога на оздоровлення. Згідно
ст. 71 вказаного Закону, дія його
положень не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін
Розмір мінімальної заробітної плати затверджується
щорічно Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.
Іншого порядку визначення розміру мінімальної заробітної не встановлено.
З урахуванням наведеного, Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської ради, при визначенні розміру щорічної
допомоги на оздоровлення, яка підлягала виплаті позивачу у 2007 році, мало
керуватися лише відповідними положеннями Законів України „Про державний бюджет
України" на 2007 рік (в частині визначення розміру мінімальної заробітної
плати) та абз. 3 ч. 4 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно
не прийняв до уваги посилання представника Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської ради, зазначені в письмових запереченнях на
позов, на те, що постановами Кабінету Міністрів України були визначені інші
розміри щорічної допомоги на оздоровлення, оскільки усі підзаконні
нормативно-правові акти мають відповідати Конституції України та Законам
України, а в разі їх невідповідності Законам чи Конституції мають
застосовуватися відповідні положення закріплені в Законі.
Також в ст. 8 Конституції України закріплено, що в
Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу
юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі
Конституції України і повинні відповідати їй.
Принцип верховенства права передбачає, що усі підзаконні
нормативно - правові акти мають відповідати за своїм змістом Конституції
України та Законам України.
Згідно ч. 2 ст. 19, ч. 3 ст. 22 Конституції України,
норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав.
Крім того, рішенням Конституційного суду України від
09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними) положення Закону України "Про Державний бюджет України
на 2007 рік", якими зокрема зупинено на 2007 рік дію, в частині надання
безпроцентних та пільгових позик,- пунктів 21 і 29 частини першої статті 20,
пунктів 1 і 7 частини першої статті 21, пунктів 5 і 12 частини першої статті
22, пункту 1 частини першої статті 23, пункту 5 частини першої статті 36; в
частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати - пунктів 6 та 8 частини першої статті 30, пункту 1 частини
першої статті 36, абзаців другого, третього та четвертого частини першої статті
37, абзаців другого, третього, четвертого частини першої та частини другої
статті 39, статей 40, 41, 44, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого,
шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої
статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Незважаючи на зазначені вище вимоги Законів України та
положення Рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року („Справа про
соціальні гарантій громадян"), яке має преюдиційне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними,
відповідач, Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської
ради, отримавши письмову вимогу позивача про усунення допущених порушень при
проведенні нарахування та виплаті разової щорічної грошової допомоги на оздоровлення,
неправомірно не вжив жодних заходів щодо поновлення порушених прав позивача.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку, що вимоги
позивача підлягають частковому задоволенню, а саме в частині зобов'язання
Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради
здійснити перерахунок щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2007 рік
ОСОБА_1 та виплатити недосплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рік,
відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Також суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про
те, що в іншій частині позов задоволенню
не підлягає, у зв'язку з пропуском
строку звернення до суду, оскільки статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлений річний строк звернення до адміністративного
суду з позовом, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була
дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З матеріалів справи вбачається, що позивач отримувала
кошти за 2003 р.,2004р., 2005 р., 2006 р., про що пояснила і сама
позивач в судовому засіданні суду першої інстанції, але не в повному обсязі.
Позивач знала, що її право порушено, оскільки всі Закони публікуються, однак
звернулася до суду з позовом тільки 30.04.2008 року.
Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного
судочинства України, пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.
З матеріалів справи вбачається, що
відповідач наполягає на відмові в задоволенні адміністративного позову з
підстав пропущення строку звернення до адміністративного суду, встановленого
ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.
Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів вважає, що постанова Зарічного районного суду м. Суми від 20 червня 2008 року по справі № НОМЕР_1 прийнята з дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.
Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Сумської міської ради на постанову Зарічного
районного суду м. Суми від 20 червня 2008 року
по справі № НОМЕР_1 -
залишити без задоволення.
Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 20.06.2008 року по справі № НОМЕР_1 за позовом ОСОБА_1до
Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради про стягнення
недоплаченої одноразової грошової допомоги на оздоровлення - залишити
Ухвала набирає чинності з моменту
її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця з
дня складання ухвали у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
(підпис) А.П.
Бенедик

Судді (підпис) З.О. Кононенко

(підпис) В.А.
Калиновський

Повний
текст ухвали виготовлений та підписаний 21.10.2008 року.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного
суду В.А. Калиновський