Справа № 2а-9361/08
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2008-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-9361/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19"
листопада 2008 р. м.
Харків

Харківський окружний
адміністративний суд у складі: Головуючого судді - Спірідонова М.О.

за участю секретаря - Свіргун О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов Прокурора
Київського району м. Харкова в інтересах держави в особі Державної податкової
інспекції у Київському районі м. Харкова до суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Київського району
м.Харкова в інтересах держави в особі
ДПІ у Київському районі м.Харкова звернувся до
адміністративного позову з позовом до СПДФО ОСОБА_1. в якому
просив суд стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь державного бюджету України
11886,36 грн.

В обґрунтування позову вказавши, що СПДФО ОСОБА_1. зареєстрований
виконкомом Київської районної ради м.Харкова, про що зроблено запис 06.06.1999
р. у журналі обліку реєстраційних справ за №НОМЕР_1, про що видано свідоцтво
про державну реєстрацію ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
СПДФО ОСОБА_1 перебуває на обліку в ДПІ з ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Як
зазначив представник позивача 10.03.2005 року працівниками
ДПІ у Київському районі м. Харкова було
проведено планову документальну перевірку з питання дотримання вимог
податкового законодавства СПД ФО ОСОБА_1. за період 01.01.02 р.
по 31.12.04 р.

За
результатами перевірки були виявлені наступні порушення:

1. заниження чистого
доходу за 2002 - 2004 pp. в
сумі 376,83 грн., чим порушено ст.13
ДКМУ "Про прибутковий
податок з громадян" №13-92 від 26.12.92 p., донараховано
прибуткового податку з підприєхмницької діяльності в сумі 27,59
грн.

2.
проведення
розрахунків за готівку без застосування РРО на суму 2315,28 грн.,
чим порушено ст.З п.1 Закону України від 06.07.2005 р. №265/95 ВР
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та

3. послуг" (далі - ЗУ №265) зі
змінами та доповненнями.

4.
СПД
ФО ОСОБА_1. безпідставно винесені суми ПДВ до податкового кредиту, чим

5.
порушено
п.7.4 ст.7 Закону України від 03.04.97 р. №168/97-ВР
"Про податок на

6. додану
вартість".

7.
СПД
ФО ОСОБА_1. не в повному обсязі відображала суму податкових зобов'язань,

8.
чим
порушено п.7.3 ст.7 Закону України від 03.04.97 р. №168/97-ВР
"Про податок

9. на додану
вартість".

За
результатами перевірки складено акт №505/17-118 від 10.03.2005 р., на підставі
якого винесені наступні податкові повідомлення-рішення: №/0 від
16.03.2005 р. за штрафними санкціями за платежем прибутковий
податок від підприємницької діяльності у сумі 377,00 грн.;
№/0 від 16.03.2005 р. за платежем
фінансові санкції за порушення законодавства про РРО у сумі 11576,40 грн.
(2315,28 грн.*5); №/0 від 16.03.2005 р.
з ПДВ податкове зобов'язання у сумі 864,00 грн. (за основним
платежем - 576,00 грн., за штрафними санкціями - 288,00 грн.).

Як
зазначив позивач податкові повідомлення-рішення були отримані особисто СПД ФО
ОСОБА_1.

Відповідно
до п.1 ч.1 ст. З ЗУ №265 суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням
платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні
послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язання:

проводити
розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через
зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний
режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій,
або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у
встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до п.1
ч.1 ст.17 ЗУ №265 за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької
діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за
рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються
фінансові санкції у таких розмірах:

у
п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які
виявлено невідповідність - у разі проведення
розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих
послуг), у разі не проведення розрахункових операцій через реєстратори
розрахункових операцій, у разі не роздрукування відповідного розрахункового
документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її
без використання розрахункової книжки.

Представник
позивача вказав, що відповідно п.п.6.2.2 ст.6 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" №2181 (далі ЗУ №2181) була
винесена та направлена поштою перша податкова вимога №1/590 19.04.2005 р.
на загальну суму 12437,54 грн. 19.04.2005 р. була винесена та
направлена поштою другу податкову вимогу №2/837 на загальну суму 12437,54 грн.
Податкові вимоги не були отримані ОСОБА_1., про що були складені
акти про причини неможливості вручення податкової вимоги у зв'язку з тим, що за
вказаною адресою підприємець не знаходиться. Податкові вимоги були розміщені на
дошці податкових оголошень 19.04.2005 р. та 19.05.2005 р.
відповідно.

Відповідно
до абз.4 п.п.6.2.4 п.6.2 ст.6 Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами" №2181 від 21.12.2000 р. (далі - ЗУ №2181) у
разі, коли податковий орган або пошта не може вручити платнику податків
податкове повідомлення або податкові вимоги у зв'язку з ненадходженням
посадових осіб, їх відмовою прийняти податкове повідомлення або податкову
вимогу, незнаходженням фактичного місця розташування (місцезнаходження)
платника податків, податковий орган розміщує податкове повідомлення або
податкові вимоги на дошці податкових оголошень, встановленій на вільному для
огляду місці біля входу до приміщення податкового органу. При цьому, день
розміщення такої податкової вимоги вважається днем її вручення.

28.12.2005 року начальником ДПІ у Київському районі
міста Харкова прийнято рішення №141 про стягнення коштів
та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового
боргу.

Згідно
витягу про внесення запису до Державного реєстру застав рухомого майна все
майно та майнові права СПД ФО ОСОБА_2. знаходяться у податковій заставі з 25.04.2005 року.

Відповідно
до облікової картки платника податків, а саме, довідки про стан розрахунків з
бюджетом за формою 4 за платником податків обліковується
недоїмка по фінансовим санкціям за порушення законодавства про РРО у сумі 11576,40 грн.;
недоїмка по ПДВ у сумі 1,05 грн., а також залишок несплаченої
пені у сумі 309,31 грн.

Отже,
як зазначив представник позивача, загальна сума податкового боргу СПД ФО ОСОБА_1. по
справі на момент звернення до суду складає 11886,36 грн.,
яка станом на день звернення до суду не сплачена.

Виходячи з вище викладеного представник позивача
просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач
в судове засідання не з'явилась, але надала суду заперечення в яких з позовними
вимогами не погодилась та просила суд
відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, а також просила застосувати наслідки ст. 99 КАС
України.

Судом
встановлено, що відповідно до запису від
06.06.1999 р. у журналі обліку реєстраційних справ виконкому Київської
районної ради м.Харкова за №НОМЕР_1 СПДФО ОСОБА_1. видано свідоцтво про
державну реєстрацію ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

СПДФО
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ДПІ у Київському районі м.Харкова з ІНФОРМАЦІЯ_1
р.

10.03.2005 року працівниками ДПІ у Київському районі м.
Харкова було проведено планову
документальну перевірку з питання дотримання вимог податкового законодавства
СПД ФО ОСОБА_1. за період 01.01.02 р. по 31.12.04 р.
За результатами перевірки складено акт №505/17-118 від 10.03.2005 р.
яким були виявлені наступні порушення:

1. заниження
чистого доходу за 2002 - 2004 pp. в сумі 376,83 грн.,
чим порушено ст.13 ДКМУ "Про
прибутковий податок з
громадян" №13-92 від 26.12.92 p., донараховано
прибуткового податку з підприєхмницької діяльності в сумі 27,59
грн.

2. проведення
розрахунків за готівку без застосування РРО на суму 2315,28 грн.,
чим порушено ст.З п.1 Закону України від 06.07.2005 р. №265/95 ВР
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та

послуг" (далі - ЗУ №265) зі
змінами та доповненнями.

3. СПД ФО ОСОБА_1. безпідставно винесені суми
ПДВ до податкового кредиту, чим

порушено
п.7.4 ст.7 Закону України від 03.04.97 р. №168/97-ВР
"Про податок на

додану
вартість".

4. СПД ФО ОСОБА_1. не в повному обсязі
відображала суму податкових зобов'язань,

чим
порушено п.7.3 ст.7 Закону України від 03.04.97 р. №168/97-ВР
"Про податок

на
додану вартість".

На підставі вище зазначеного акту начальником ДПІ у
Київському районі м.Харкова були винесені
податкові повідомлення-рішення: №/0 від 16.03.2005 р.
за штрафними санкціями за платежем прибутковий податок від підприємницької
діяльності у сумі 377,00 грн.; №/0 від
16.03.2005 р. за платежем фінансові санкції за
порушення законодавства про РРО у сумі 11576,40 грн. (2315,28 грн.*5);
№/0 від 16.03.2005 р. з ПДВ податкове
зобов'язання у сумі 864,00 грн. (за основним
платежем - 576,00 грн., за штрафними санкціями - 288,00 грн.).

28.12.2005 року начальником ДПІ у Київському районі
міста Харкова було прийнято рішення №141 про стягнення коштів
та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового
боргу.

Згідно
витягу про внесення запису до Державного реєстру застав рухомого майна все
майно та майнові права СПД ФО ОСОБА_2. знаходяться у податковій заставі з 25.04.2005 року.

Суд
зазначає, що вказані вище рішення від
16.03.2005 року СПДФО ОСОБА_1. не оскаржувались.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно
до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до припису
п.п.15.1.1. п.15.1. ст.15 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
(далі Закон № 2181) строки давності
застосовуються за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту,
податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань
платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення
1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової
декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган
не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним
від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не
підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Також у відповідності до п.п.15.2.1.
п.15.1. ст.15 Закону № 2181 у разі коли податкове зобов'язання було нараховане
податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 15.1
цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному
погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095
календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання.

Як було встановлено судом та зазначено вище податкові повідомлення
рішення №/0;
№/0; №/0 які є підставою стягнення коштів були винесені
16.03.2005 р.

Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що стягненням сум визначених податковими
повідомленнями-рішеннями №/0;
№/0; №/0 від 16.03.2005 року
встановлений законодавством України строк давності визначені Законом України №
2181 скінчився, а тому вказані у вище зазначених рішенням суми не
підлягають стягненню оскільки платник
податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання.

Також суд зазначає, що аналізуючи положення Закону № 2181 суд
вважає, що так як штрафні санкції носять похідний характер від
основного платежу - податку та не можуть існувати окремо від них, що
підтверджується нормами ст. 17 Закону №2181, строк давності застосовується як
на стягнення сум податку, так і на стягнення сум штрафних санкцій.

Виходячи з вище викладено суд приходить до
висновку, що відповідач в 2005р.
дізнався про порушення своїх прав та не застосував відповідні засоби реагування
передбачені Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
та Закону України «Про державну податкову службу в Україні».

У відповідності із змістом ч. 2 ст. 5
КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення
окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно вимог ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства
України встановлений строк звернення до адміністративного суду.

Згідно з ч. 1 даної статті
адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 зазначеної норми
встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 Кодексу адміністративного
судочинства України визначені наслідки пропущення строків звернення до
адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Крім цього суд зазначає, що строки
давності передбачені Законом Україні №2181 не підлягають відновленню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, 99,
100, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Прокурора Київського району
м. Харкова в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про
стягнення суми -відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження або у строк встановлений ч.5 ст.186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для
подачі заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду
набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова у повному обсязі виготовлена 20.11.2008 року

Суддя М.О.
Спірідонов