Справа № 2-а-5534/08
Суддя: Олійник В.М.
Дата ухвалення: 2008-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 2-а - 5534/08
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2008
року
м. Дніпропетровськ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Олійника В.М.

суддів Захарчук
Н.В.

Павловського Д.П.

при
секретарі Середа
А.О.

за участю представника Міністерства
юстиції України Філімончук О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України, Державного казначейства
України, Державної судової адміністрації України, Міністерства юстиції України
про стягнення компенсації за невикористане обмундирування судді,-

ВСТАНОВИВ:

17
червня 2008 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з Міністерства
фінансів України, Державного казначейства України, Державної судової
адміністрації України, Міністерства юстиції України 14115,00 грн. компенсації за невидане службове обмундирування
за період часу з 01.03.2002 року по 01.01.2008 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається
на статтю 130 Конституції України,
статтю 44 Закону України "Про статус суддів"
, постанову Кабінету Міністрів України "Про
норми забезпечення службовим обмундируванням суддів України" від
19.03.1994 р. № 177 , Положення про порядок
одержання, обліку, видачі та носіння службового обмундирування суддів України,
затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.04.1994 р. № 16/5
, якими було встановлено, що судді забезпечуються
безоплатним службовим обмундируванням або грошовою компенсацією вартості такого
одягу.

Позивачем було надано клопотання про розгляд справи без його участі.

Представником Міністерства фінансів України було надано
до суду заперечення, в якому вказано, що вимоги позивача не мають правових
підстав і задоволенню не підлягають, а також зазначено, що позивач пропустив
строк звернення до суду (стягнення компенсації за невикористане службове обмундирування
за 2002-2006 роки), тому Міністерство фінансів України наполягає на
застосуванні судом вимог ст. 100 КАС України щодо відмови у задоволенні
адміністративного позову через пропущення строку звернення до адміністративного
суду. Крім того було надано клопотання про розгляд справи без участи
представника Міністерства фінансів
України.

Представником Державної судової адміністрації України
було надано до суду заперечення, в якому вказано, що вимоги позивача не мають
правових підстав і задоволенню не підлягають, а також клопотання про розгляд
справи без участі представника Державної
судової адміністрації України.

Представник Міністерства юстиції України також надав
заперечення проти позову, в якому зазначив, що позовні вимоги Міністерством
юстиції України не визнаються через відсутність правових підстав, крім того
позивачем втрачено право на вчинення процесуальної дії, пов'язаної із
зверненням до суду через закінчення строку встановленого ст. 99 КАС України,
тому Міністерство юстиції України наполягає на застосуванні судом вимог ст. 100
КАС України щодо відмови у задоволенні адміністративного позову.

Представник Державного казначейства України не з'явився,
про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином
відповідно до ч. 8 ст. 35 КАС України.

В судове засідання з'явився представник Міністерства
юстиції України за довіреністю.

Дослідивши чинне законодавство, матеріали справи та
доводи осіб, які беруть участь у справі, суд доходить висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 з 21.02.2002р. по 26.11.2004р. працював на посаді
судді Покровського районного суду Дніпропетровської області відповідно до Указу
Президента України від 21.02.2002 р., з 26.11.2004р. по теперішній час працює
на посаді судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, згідно
з постановою Верховної Ради України від 12.04.2007р. обраний суддею цього суду
безстроково.

Статтею 130 Конституції України
передбачено, що держава забезпечує фінансування та
належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному
бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів.

Згадане положення має своєю метою закріплення
конституційного принципу незалежності суддів, їх недоторканності та підкорення
лише закону (ст.ст. 126 , 129 Конституції
України ).

Відповідно до частини 12 статті 44 Закону України
"Про статус суддів" , судді
забезпечуються безоплатним службовим обмундируванням за нормами, які
визначаються Урядом України.

Формування пропозицій щодо бюджету судів та здійснення
заходів щодо їх фінансування відповідно
до статті 19 Закону України "Про судоустрій" від 05.06.1981 р.
, як вид організаційного забезпечення діяльності
судів, до 2003 року здійснювали Міністерство юстиції України, Головне
управління юстиції в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське і
Севастопольське міські управління юстиції.

Норми забезпечення службовим обмундируванням суддів були
передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 р. № 177
"Про норми забезпечення службовим обмундируванням суддів України"
.

Положенням про порядок одержання, обміну, видачі та
носіння службового обмундирування судді України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 22.04.1994 р. № 16/5, передбачалися виплати
грошової компенсації за невикористане службове обмундирування.

Згідно із пунктом 2.10 вказаного Положення, за одяг, який
не був виданий, відповідно до норм забезпечення з причин, незалежних від
Верховного Суду України, Вищого арбітражного суду України, Міністерства юстиції
України, суддям виплачувалась грошова компенсація вартості такого одягу і
згідно із нормами зараховувалась у термін його носіння.

Разом з тим, Законом України "Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів" від 17 лютого 2000 року
перше речення ч.12 ст.44 Закону України "Про
статус суддів" було виключено.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 березня 2002
року пункт 1 частини 1 вищевказаного закону визнано неконституційним і він
втратив чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України.

Наказом Міністерства юстиції України від 13 березня 2003
року №19/5 наказ від 22 квітня 1994 року №1615
визнано таким, що втратив чинність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 вересня 2003
року №1393 "Про норми забезпечення мантіями та суддівськими нагрудними
знаками суддів судів загальної юрисдикції"
визнано такою, що втратила чинність, Постанова
Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року №177 "Про норми
забезпечення службовим обмундируванням суддів України"
.

Відповідно до вищевказаної Постанови КМ України від 04
вересня 2003 року № 1393, судді судів загальної юрисдикції мають право на
забезпечення тільки мантіями та суддівськими нагрудними знаками.

Крім того, слід враховувати те, що відповідно до пункту
20 розділу VII "Прикінцеві та
перехідні положення" Закону України "Про судоустрій України"
від 7 лютого
2002 року, державна судова адміністрація утворюється з 1 січня 2003 року. До утворення державної
судової адміністрації зберігається існуючий порядок організаційного забезпечення
та фінансування діяльності судів. До 1 січня 2003 року фінансування і
матеріально-технічне забезпечення місцевих та апеляційних судів здійснюються в
обсязі, передбаченому Законом України "Про Державний бюджет України на
2002 рік" . Тобто, враховуючи викладене та згідно
статті 19 Закону України "Про судоустрій" від 05.06.1981 р.
, організаційне забезпечення діяльності судів, в
тому числі і забезпечення суддів службовим обмундируванням у період до 1 січня
2003 року здійснювали Міністерство юстиції України, Головне управління юстиції
в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське і Севастопольське міські
управління юстиції.

Державна судова адміністрація України щодо питань
організаційного забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції, а також
інших органів та установ судової системи не є правонаступником Міністерства
юстиції України чи будь-якого іншого органу державної влади, до неї не
переходили матеріальні права і обов'язки по вказаних у даному позові правовідносинах,
а, отже, Державна судова адміністрація України не може нести відповідальність
за зобов'язаннями, які виникли до 1 січня 2003 року щодо заборгованості по
виплаті компенсації за невикористане службове обмундирування.

Так, згідно роз'яснення Міністерства юстиції України
(лист від 04.05.00 р. №30-44-671) питання правонаступництва центральних органів
виконавчої влади повинно бути вирішено в указах про затвердження Положення про
кожний конкретний центральний орган виконавчої влади з урахуванням покладених
на нього функцій. В Указі Президента України від 03.03.2003 року № 182/2003
"Про Положення про Державну судову адміністрацію України"
не зазначено, що Державна судова адміністрація
України є правонаступником іншого центрального органу виконавчої влади.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів
України № 177 від 19.03.1994р. , яка втратила
чинність згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1393 від 04.09.2003 р.
, Міністерство фінансів України повинно було
передбачати, починаючи з 1994 року, виділення бюджетних асигнувань для
забезпечення суддів службовим обмундируванням, мантією і знаком судді України.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин на
Міністерство фінансів України було покладено обов'язок здійснювати належне
фінансування функціонування судової системи та, зокрема, забезпечення суддів
службовим обмундируванням, мантією і знаком судді України.

При вирішенні справи суд враховує також те, що відповідно до ч. 1, 2. ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути подано
в межах строку звернення до адміністративного суду встановленого цим
Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи те, що чинним законодавством з 4 вересня 2003
року не передбачено право суддів судів загальної юрисдикції на службове
обмундирування, за винятком мантії та суддівського нагрудного знаку, а також
те, що представники відповідачів наполягають
на відмові у задоволенні позову за
підставами пропущення строку звернення до адміністративного суду, суд приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 122, 162 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України, Державного
казначейства України, Державної судової адміністрації України, Міністерства
юстиції України відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення
цього строку.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного
суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження через Дніпропетровський
окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складання постанови у
повному обсязі, а апеляційна скарга на постанову суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови складений 23.09.2008 року.

Головуючий
суддя
В.М. Олійник

Судді Н.В.
Захарчук

Д.П. Павловський