Справа № К-23105/06
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2007-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

“27”листопада 2007 р.
Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Федорова
М.О.

суддів: Брайка
А.І.

Голубєвої
Г.К.

Карася
О.В.

Рибченко
А.О.

секретар судового засідання Ликова В.Б.

за участю представників згідно протоколу судового засіданні від 27.11.07р.
(в матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу Коростенської ОДПІ Житомирської області

на рішення господарського
суду Житомирської області від 28.04.2005 року та

на ухвалу Житомирського
апеляційного господарського суду від 04.05.2006року

у справі № 11/131 “НА”

за позовом Приватного підприємця
ОСОБА_1

до Коростенської
ОДПІ

про визнання
недійсним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Підприємець
ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовом до Коростенської ОДПІ про
визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 12.05.2004 року №
/0/749, яким йому визначено суму податкового зобов'язання по
прибутковому податку на доходи від підприємницької діяльності в розмірі 6974,01
грн., в тому числі 2324,70 грн. основного платежу та 4649,40 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, посилаючись на те, що висновок податкового органу про те,
що ним не утримувався податок з сум виграшу у букмекерській конторі, що
отримували гравці на наступні робочі дні від дня ставки, не відповідає
обставинам справи і зроблений на підставі неповно з'ясованих обставин.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 28.04.2005, яке
залишено без змін ухвалою Житомирського
апеляційного господарського суду від 04.05.2006 у справі №11/131"НА" позов задоволено: визнано недійсним
податкове повідомлення-рішення Коростенської ОДПІ від 12.05.2004р.
№/0/749.

Не погоджуючись
з зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до суду касаційної інстанції із
касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову.

Касаційна скарга
вмотивована тим, що судами при вирішення
спору по даній
справі порушено норми
матеріального права, а саме п.п.10.2.2 п.10.2 ст.10 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств".

Заслухавши
суддю-доповідача, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, Вищий
адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що
ОСОБА_1, зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа
виконавчим комітетом Коростенської міської ради 25.11.2002р., про що зроблений
запис у журналі обліку реєстраційних справ за №1809 та поставлений 04.12.2002
року на облік як платник податків в Коростенськіи ОДПІ.

Коростенською ОДПІ проведено документальну перевірку
дотримання вимог податкового законодавства підприємцем ОСОБА_1 за період з
04.12.2002р. по 31.12.2003р., за результатами якої складено акт від
11.05.2004р. №140 (а.с.12-19, т.1).

Перевіркою встановлено, що підприємцем в порушення
п.п.10.2.2 п.10.2 ст.10 Закону України "Про оподаткування прибутку
підприємств" не утримано податок з суми виграшів, що отримували гравці на
наступні робочі дні від дня ставки, яка складає 7749,00 грн.

На підставі вищевказаного акта перевірки Коростенською
ОДПІ згідно з підпунктом "б" п.п. 4.2.2 п.4.2 ст.4, п.п.17.1.9 п.17.1
ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р.
№2181-111 та згідно п.п.10.2.2 п.10.2 ст.10 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 року прийнято податкове
повідомлення-рішення №/0/749 від 12 травня 2004 року, яким підприємцю
ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання по прибутковому податку на доходи
від зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 6974,10грн., в тому числі
2324,70грн. основного платежу та 4649,40грн. штрафних (фінансових) санкцій
(а.с.11, т.1).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суди
мотивували тим, що законодавець встановив умови зменшення доходу переможця гри
при його виплаті такій особі тільки в тих випадках, коли здійснення витрат на
гру та одержання виграшу гравцем є подіями одного робочого дня. В інших
випадках, коли здійснення витрат на гру та одержання виграшу не є подіями одного
робочого дня, оподаткування доходів від грального бізнесу проводиться у
відповідності до п.п.10.2.1 п.10.2 ст.10 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств", а матеріали справи свідчать про те, що позивач
приймав від гравців ставки на спортивні події в одні дні, а виплати сум
виграшів та повернення коштів за анульованими ставками відбувались в інші дні.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції з огляду на
таке.

Відповідно до п.п. 10.2.1 п.10.2 ст.10 Закону України
"Про оподаткування прибутку підприємств" (в редакції, діючій до
набрання чинності Закону України від 01.07.04р. № 1957-ІУ), платник податку,
який здійснює виплату виграшів у лотерею або інші види ігор чи розиграшів, які
передбачають придбання особою права на участь у таких іграх чи розиграшах до їх
проведення, зобов'язаний утримувати та вносити до бюджету ЗО відсотків від суми
таких виграшів.

П.п. 10.2.2 цього пункту передбачено, що незалежно від
положень підпункту 10.2.1 будь-яка особа, яка здійснює виплату особі у зв'язку
із виграшем у казино, бінго, інші ігри у гральних місцях (домах), зобов'язана
утримувати та вносити до бюджету 30 відсотків від суми прибутку такої особи,
який визначається як різниця між її доходами, отриманими у вигляді виграшів за
відповідний робочий день, та витратами, понесеними такою фізичною особою
протягом такого робочого дня, пов'язаними з таким виграшем, але не більше суми
такого виграшу .

Порівняльний аналіз наведених правових норм дає підстави
для висновку, що визначення бази оподаткування виграшем або прибутком фізичної
особи, як різниці між виграшем і витратами цієї особи, законодавцем ставиться в
залежність від виду гри (з обов'язковим проведенням гри для останнього випадку
у гральному місці) та можливістю виграшу гравця протягом одного робочого дня з
понесеними ним у зв'язку з цим витратами.

Принцип діяльності букмекерської контори полягає в
організації азартної гри, коли гравці роблять ставку на результат спортивного
змагання, а організатор гри зобов'язується виплатити гравцям, що виграли, суму
виграшу, розмір якої залежить від загальної суми внесених ставок.

Проведення розиграшів букмекерським пунктом, як
установою, що відноситься до грального бізнесу, має свої особливості, що
суттєво відрізняються від розиграшів в казино, бінго та інших ігор, оскільки
передбачає придбання особою права на участь у таких розиграшах (прийняття
ставок букмекерським пунктом) до їх проведення, тобто на події, які будуть
відбуватись не в день прийняття ставки, а в майбутньому.

Матеріали справи свідчать, що букмекерські контори
підприємця ОСОБА_1виплачували гравцям суми виграшу та повертали кошти за
ставками не в межах одного робочого дня із внесенням цих ставок.

Сума ставок у букмекерській конторі М.Сімферополь, згідно
контрольних стрічок склала 84320,18грн., виплачена сума виграшів -
21096,33грн., сума утриманого податку

- 582,47грн., сума повернутих коштів на наступні робочі дні
від дня ставки, з якої не утрималось 30% податку - 6047,00грн.

Сума ставок у букмекерській конторі м. Коростень, згідно
контрольних стрічок склала 25683,23грн., виплачена сума виграшів -18988,21
грн., сума утриманого податку

- 843,43грн., сума повернутих коштів на наступні робочі дні
від дня ставки, з якої не утрималось 30% податку - 1702,00грн.

Загальна сума повернутих коштів на наступні робочі дні
від дня ставки, з якої не утрималось 30% податку по букмекерським конторам, що
розташовані у м. Коростень та м. Сімферополь становить 7749,00грн., що підтверджується
наданими позивачем картками прийому ставок, фіскальними чеками про повернення
коштів, даними про результати подій.

Оскільки п.п.10.2.2 п.10.2 ст.10 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" не встановлено виключення із правила
визначення прибутку гравця як різниці між виграшем та витратами гравця в межах
одного робочого дня для азартних ігор, що організовуються букмекерською
конторою, правові підстави для оподаткування суми повернутих коштів на наступні
робочі дні від дня ставки відсутні.

За змістом ч.1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд
касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення
- без змін, якщо визнає, що суди не допустили порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних
дій.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильності зазначених висновків
суду апеляційної інстанції, зроблених у відповідності з вищеназваними нормами
матеріального права, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування
оскаржуваного судового рішення не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційна скарга Коростенської ОДПІ Житомирської області
задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Житомирської області від
28.04.2005 року та на ухвалу Житомирського апеляційного господарського суду від
04.05.2006року у справі № 11/131 “НА” - залишаються без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Коростенської ОДПІ Житомирської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Житомирської області від 28.04.2005 року та на ухвалу
Житомирського апеляційного господарського суду від
04.05.2006року
у справі № 11/131 “НА” - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий

М.О. Федоров

Судді

А.І. Брайко

Г.К. Голубєва

О.В. Карась

А.О.Рибченко

З оригіналом згідно

Відповідальний секретар Ф.А.Каліушко