Справа № 2а-1910/08
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2008-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№2а-1910/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"18"
листопада 2008 р. м. Харків

Харківський окружний
адміністративний суд у складі: Головуючого
судді - Спірідонова М.О.

за участю секретаря - Свіргун О.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов товариства
з обмеженою відповідальністю «Агроекологія» до ДПІ у Московському районі м.
Харкова про визнання дій незаконними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ
«Агроекологія» звернулось до суду з адміністративним позовом до ДПІ у
Московському районі м.Харкова в якому просив суд визнати незаконними дії ДПІ у Московському районі
м.Харкова у відношенні працівника ТОВ «Агроекологія» ОСОБА_1 про визнання зворотніх
позик прибутком і включенню їх у сукупний оподаткований дохід; визнати
недійсним акт ДПІ у Московському районі м.Харкова № 193/23/31644583 від 28
квітня 2004 року у частині включення суми 10000 грн. у сукупних оподаткований
прибуток ОСОБА_1 за 2000 р. та визнати недійсним податкове повідомлення-рішення
від 30 квітня 2004 року № 568//0 у сумі 7156,56 грн.

В обгрнтування позову позивач вказав, що ДПІ у Московському районі м. Харкова
була проведена планова перевірка ГОВ "Агроекологія" з питань виконання вимог
податкового та валютного законодавства у період з 23.11.2001р. по 01.04.2004р., відповідно до чого була складено акт N 193/23/31644583 від 28 квітня 2004р.

Як вказав представник
позивача, що в акті зазначено, що по договору позики від 31 грудня 2002р. ОСОБА_1,
як працівнику підприємства ТОВ "Агроекологія" була видана зворотня
позика у розмірі 4000,00 гривень. Повернення позики повинно було здійснитися у строк до 10 листопада 2003р. На підставі договору позики від 28.01.2003р. ОСОБА_1, як працівнику пгдприємства ТОВ
"Агроекологія" була надана зворотня позика у розмірі 6000,00 (шість тисяч) гривень. Повернення позики повинно було здійснитися у строк
до 28.01 .2004року.

На думку позивача,
відповідач вищезазначені зворотні позики у розмірі 10000 гри. були визнані прибутком ОСОБА_1, та
вказана сума включена у його сукупний оподатковуваний прибуток за 2003 рік. На підставі цього
ТОВ "Агроекологія" було визначено суму податкового зобов'язання за
платежем з прибуткового податку з громадян у сумі 7156,56грн., у т.ч. 2385,52 грн. суми основного платежу та 4771,04 гри. штрафник санкцій, та доутримано прибутковий податок з ОСОБА_1 за 2003 рік у сумі 1964,80 грн.

Згідно ст. 8 Декрету КМУ N2 13-92 від 26.12.1992р
"Про прибутковий податок з громадян"
(із змінами та доповненнями), до сукупного оподатковуваного доходу робітника включаються доходи, отримані за основним місцем
роботи, за виконання трудових обов'язків,
у тому числі за сумісництвом, за виконання робіт за договорами підряду, доходи
у вигляді дивідендів, доходи,
отримані внаслідок розподілу прибутку підприємства, а також інші доходи, які виникли внаслідок надання за
рахунок коштів підприємства робітникам матеріальних
та соціальних благ у грошовій та натуральній формі.

Згідно ст.374 ЦК України від 18.07.1963р. (який діяв на момент укладання договорів), по
договору позики одна сторона (позикодавець) передає іншій стороні
(позичальнику) у власність гроші або
речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві гаку ж суму грошей
або кількість речей.

Як вказав позивач не
можна вважати, що позичальник отримує відповідні додаткові блага безоплатно та це є його прибутком.

Крім того, позивач
вказав, що вказані договори позики було
пролонговані додатковими угодами від 07.07.04р.
та від 20.12.06р. до
договорів позики від 31.10.02р. та від 28.01.03р. до 01.01.08р., тому у ОСОБА_1 до теперішнього часу існує заборгованість перед ГОВ "Агроекологія" у розмірі 10000 грн. до повного виконання умов пролонгованих
договорів.

Висновки, викладені в
акті перевірки, суперечать п. "д" ст.
4.2.9 Закону "Про
податок з фізичних осіб" від 22.05.2003р., у якому зазначається, що з
метою оподаткування прибутку платника в дохід також включаються суми борту платника податку,
анульованого кредитором за його
самостійним рішенням, яке не пов'язане
з банкрутством.

Виходячи з вище
викладеного позивач просив суд
задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач - ДПІ у Московському р-ні
м.Харкова проти позову заперечує повністю, свої заперечення виклав у відзиві на
позов.

Судом встановлено, що ДПІ у Московському районі м.Харкова була проведена
планова перевірка ТОВ «Агроекологія» з питання виконання вимог податкового та
валютного законодавства у період з 23.11.2001 року по
01.04.2004 року,
відповідно до чого було складено акт №
193/23/31644583 від 28 квітня 2004 року.

Перервіркою було встановлено, що по договору позики від від 31 грутня 2002
року ОСОБА_1, як працівнику підприємства ТОВ «Агроекологія» була видана
зворотня позика у розмірі 4000,00 (чотирьох тисяч) гривень. Повернення позики
повинно було здійснитися у строк до 10 листопада 2003 року. На підставі
договору позики від 28.01.2003 року . ОСОБА_1, як працівнику
підприємства ТОВ «Агроекологія» була надана зворотня позика у розмірі 6000,00
(шість тисяч) гривень. Поверенння позики повинно було здійснитися у строк до 28.01.2004 року.

ОСОБА_1
вказані суми не повернув, в звязку з чим відповідачем вищезазначені зворотні
позики у розмірі 10000,0грн. були визнані прибутком ОСОБА_1,
та вказана сума включена у його сукупний оподатковуваний прибуток за 2003 рік.
На підставі цього позивачу було визначено суму податкового зобов'язання
за платежем з прибуткового податку з громадян у сумі 7156,56грн., у т.ч.
2385,52грн. суми основного платежу та 4771,04 грн. штрафних санкцій, та
доутримано прибутковий податок з ОСОБА_1 за 2003 рік у сумі
1964,80 грн.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1
вказані суми не повернув, в зв'язку з чим відповідачем вищезазначені зворотні позики у розмірі
10000,0грн. були визнані прибутком ОСОБА_1,
та вказана сума включена у його
сукупний оподатковуваний прибуток за 2003
рік. На підставі цього позивачу було
визначено суму податкового зобов'язання
за платежем з прибуткового податку з громадян у сумі 7156,56грн., у т.ч.
2385,52грн. суми основного платежу
та 4771,04 грн.
штрафних санкцій, та до утримано
прибутковий податок з ОСОБА_1 за 2003 ріку сумі 1964,80 грн.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 67 Конституції України кожен
зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених
законом.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось
сторонами по справі, підприємством позивача надавались позики своєму працівникові ОСОБА_1 відповідно до договору позики від 31.10.2002р.
у розмірі 4
000 грн., повернення позики повинно було здійснитися у строк до 10.11.2003р., та по договору позики від
28.01.2003р., у розмірі 6 000 грн., яка
повинна була бути повернена у строк до 28.01.2004р. Позивач звільнився з підприємства 10.06.2003р.

У п.4 договорах займу зазначено, що „
у разі розірвання трудового
договору між позичальником та утримувачем,
незалежно від підстав розірвання, позичальник утримує, непогашену частину позики із заробітку, що
видається працівнику як кінцевий
розрахунок. У разі недостатності коштів, решта непогашеної позики робітник зобов'язаний внести до каси підприємства впродовж: 3-х
днів після отримання розрахунку".

Суд зазначає, що після звільнення
ОСОБА_1 позику не повернув.

На момент звільнення ОСОБА_1, за підприємством рахувався
борг по невиплаченій йому заробітній платі,
але всупереч вказаному п.4 договорів, заборгованість по заробітній платі не була погашена за рахунок неповерненої
позики, а була виплачена ОСОБА_1 вже
після його звільнення.

Згідно ст.. 8 Декрету КМУ № 13-92 від 26.12.1992р "Про прибутковий податок з громадян" (який діяв у спірний період), до
сукупного оподатковуваного доходу робітника
включаються доходи, отримані за основним місцем роботи, за виконання трудових обов"язків, у тому числі за сумісництвом,
за виконання робіт за договорами підряду, доходи у вигляді дивідендів, доходи,
отримані внаслідок розподілу прибутку підприємства, а також інші доходи, які виникли внаслідок надання за рахунок
коштів підприємства робітникам матеріальних
та соціальних благ у грошовій та натуральній формі. Безвідсоткові ссуди,
які не були повернуті у вказаній у
договорах займу строк, вважаються
отриманим прибутком, та підлягають включенню у сукупний оподатковуваний прибуток.

Суд не приймає посилання позивача на те, що вказані договора
позики були пролонговані та діють до цього часу на підставі додаткових угод, оскільки
дані договора позики
вважаються розірваними з часу звільнення
ОСОБА_1, тобто з 10.06.03р., а додаткові угоди про пролонгацію таких договорів укладено з 07.07.04р.

Згідно ст.374 ЦК
України від 18.07.1963р. (який діяв
на момент укладення

договорів), по договору позики одна
сторона (позикодавець) передає інший стороні

(позичальникові) у власність гроші
або речі, а позичальник зобов'язується повернути

позикодавцеві таку ж суму грошей
або рівну кількість речей. У вказаних договорах

був
зазначений конкретний строк
повернення грошей, тому
ці договори є строковими.

Згідно ст.161 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і в установлений
строк відповідно вказівок закону, акту планування, договору. І

Виходячи вище викладеного суд приходить до висновку,
що ОСОБА_1 повинен був сплатити ТОВ
"Агроекологія" суму боргу у розмірі 10
000 грн. у строк, який зазначений у
пунктах 3, 4 договорів
позики, оскільки ОСОБА_1 не повернув отриману позику, а підприємство позивача її не витребувало, то отримана сума позики в
розмірі 10000,0грн. вважається прибутком
ОСОБА_1, тому відповідач правомірно провів донарахування позивачу прибуткового податку з громадян в розмірі
1964,80грн. з даної суми.

У відповідності до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України .

Щодо
решти суми донарахувань в розмірі 420,72грн. позивач заперечень не надав, тому
суд вважає таке донарахування відповідачем правомірним з підстав, викладених в
акті перевірки.

Суд не приймає посилання позивача на
Закон України „Про податок з доходів фізичних осіб", який набрав чинності
з 1 січня 2004р. Оскільки порушення, з яким не згоден позивач,
встановлено за 2003 рік, тобто в період дії Декрету КМУ № 13-92 від 26.12.1992р
,,Про прибутковий податок з громадян ", тому посилання платника податків
на документ, який не діяв на момент встановлення порушення, є безпідставним.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський
окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову
товариства з обмеженою відповідальністю «Агроекологія»
до ДПІ у Московському районі м. Харкова про визнання дій незаконними - відмовити.

Заява про апеляційне
оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження або у строк встановлений ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає
законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим
Кодексом, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова у повному обсязі виготовлена 20.11.2008 року.

Суддя М.О. Спірідонов