Справа № 22-а-11092/08
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий в 1 інстанції - Люклянчук В.Ф.
Суддя-доповідач - Ястребова Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
УХВАЛА

Іменем України

30 жовтня
2008 року справа №
22а-11092/08

м. Донецьк,
бул. Шевченка, 26

Донецький
апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої
судді Ястребової Л.В.

суддів Колеснік Г.А.

Ляшенко
Д.В.

при секретарі

судового засідання
Запорожцевій Г.В.

за участю
сторін:

позивач - ОСОБА_1

представник відповідача - не з»явився, в апеляційній скарзі зазначено
про розгляд справи за їх відсутністю

представник третьої особи - не з»явився

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Стахановської міської ради

на
постанову Стахановського міського суду Луганської області

від 07 серпня
2008 року

по справі №
2-а-324/08

за
адміністративним позовом ОСОБА_1

до відповідача Управління праці
та соціального захисту населення Стахановської міської ради

третя особа Головне управління державного казначейства
України в Луганській області

про стягнення сум, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до УПСЗН Стахановської міської ради, третя особа - Головне
управління державного казначейства України в Луганській області про стягнення
сум.

Постановою Стахановського міського суду Луганської області від 07 серпня
2008 року у справі № 2-а-324/08 позовна заява задоволена частково: визнані дії
Управління праці та соціального захисту населення Стахановської міської ради
щодо призначення та сплаті ОСОБА_1 щорічної допомоги оздоровлення та різниці
одноразової компенсації при переході з 3 гр. на 2 гр. інвалідності незаконними.
Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Стахановської
міської ради на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України
недоплачену допомогу на оздоровлення за 2007 рік у сумі 1590 грн. Стягнуто з
Управління праці та соціального захисту населення Стахановської міської ради на
користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України недоплачену
різницю в одноразовій компенсації при переході 24.01.2008 р. з 3 гр.
інвалідності на 2 гр. інвалідності в сумі 7630,20 грн. В іншій частині позовних
вимог відмовлено.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить
скасувати судове рішення та постановити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1
у задоволенні позовних вимог.

Представник
відповідача в судове засідання не з»явився, про день слухання справи було
повідомлено належним чином, в апеляційній скарзі зазначив про розгляд справи за
їх відсутністю.

Позивач
під час апеляційного розгляду справи проти доводів апеляційної скарги
заперечував, вважав, що постанова суду є законною та обґрунтованою, ухвалена
судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі
повного і всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі.

Представник
третьої особи в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи
було повідомлено належним чином.

Дослідивши
матеріали справи в межах апеляційної скарги, колегія суддів встановила.

ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи з
24.01.2008 року,до цього інвалідом 3
групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів
війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням, яке діє на всій
території України постійно. Перебуває на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення Стахановської міської ради. Відповідно до листа
Управління праці та соціального захисту населення Стахановської міської ради
позивач отримав щорічну допомогу на оздоровлення, в наступних розмірах: у 2005
році - 21,50 грн, яка була виплачена 20.04.2006 р., у 2006 році - 90 грн,
виплачена 16.05.2006 р., у 2007 році - 90 грн. виплачена 19.04.2007 році, окрім
того він отримав одноразову компенсацію учаснику ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, як інваліду 3 групи у розмірі 189,60 коп.,яку отримав
20.04.2005 року, а також різницю при переході на 2 групу інвалідності, в
розмірі 94,80 грн виплачена 21.03.2008
р..

Статтею 48 Закону України „Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", встановлено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та
смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких
розмірах: інвалідам П групи - 45 мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи - 30 мінімальних
заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам 3
групи в розмірі 4 мінімальних заробітних
плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Як вважає апелянт, при виплаті
одноразової компенсації треба керуватись розміром допомоги, який встановлений
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а з 2005
року - Постановою кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Колегія
суддів вважає такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою, що не
підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому
числі, органів державної влади.

Статтею19
Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і
здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого
населення, визначені Законом України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею
63 Закону передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією
цього Закону, здійснюється за рахунок
Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 48
спеціального Закону щорічна допомога на оздоровлення сплачується органами
соціального захисту населення за місцем проживання громадянина.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою затверджений
Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій
з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих
органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту
населення.

Таким
чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок
субвенцій з державного бюджету та нього покладений обов'язок щодо реалізації
механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема, пільг
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія
суддів вважає необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений Постановою
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею
48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачена одноразова компенсація,
зокрема, інвалідам П групи - 45 мінімальних заробітних плат, щорічна допомога
на оздоровлення для ліквідаторів аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідам 3 групи
в розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Тобто, нормами спеціального Закону
визначений розмір щорічної допомоги як величина, кратна розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої Законом на час здійснення виплати.

Всупереч нормам спеціального закону, зазначеними
постановами встановлені конкретні розміри такої компенсації, зокрема, для
інвалідів Ш групи - 189,60, інвалідів П групи - 284,40 грн.

Відповідно до ст. 8 Конституції
України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно частини 4 статті 9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу у відповідності до пункту 2 Указу
Президента України “Про Єдиний державний реєстр нормативних актів” від
27.06.1996 року стосовно преюдиції нормативних актів.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над
урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню норми ст. 48 Закону “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та Закони України про
встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2007 роки, а не вказаної Постанови КМУ.

Конституція
- Основний Закон України і має найвищу юридичну силу, а тому колегія суддів
приходить до висновку, що у зазначеній ситуації, суд першої інстанції вірно
застосував конституційні положення щодо пільг, компенсацій і гарантій, які
Держава надає громадянам.

Враховуюче
зазначене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо
стягнення з відповідача недоотриманих сум на оздоровлення за 2007 рік та
недоплачену різницю в одноразовій компенсації при переході з 3 гр. на 2 гр.
інвалідності. Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На
підставі викладеного керуючись ст. 2,
ст. 9, ст. 160, ст. 167, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст.
205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Стахановської міської ради на
постанову Стахановського міського суду Луганської області від 07 серпня 2008
року у справі № 2-а-324/08 - залишити без задоволення.

Постанову Стаханівського міського
суду Луганської області від 07 серпня 2008 року у справі № 2-а-324/08 за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Стаханівської міської ради, третя особа Головне Управління Державного
казначейства Луганської області про стягнення недоплаченої допомоги на
оздоровлення за 2007 рік у сумі 1590 грн та недоплаченої різниці в одноразовій
компенсації при переході 24.01.2008 р. з 3 групи інвалідності на 2 гр інвалідності
в сумі 7630,20 грн. - залишити без змін.

Ухвала постановлена у нарадчій кімнаті та
проголошені її вступна та резолютивна частини у судовому засіданні 30 жовтня
2008 року. Повний текст складений та підписаний 04 листопада 2008 року.

Ухвала
Донецького апеляційного адміністративного суду вступає в законну силу з моменту
проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий суддя
Ястребова Л.В.

Судді
Колеснік
Г.А.

Ляшенко Д.В.