Справа № 22а-4600/08
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2008-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2008 року
м.
Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі:

головуючого-судді - Яворського І.О.,

суддів - Носа С.П.,. Попка Я.С.,

при секретарі судового засідання - Петлеваній Н.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційними скаргами Державного
казначейства України та Міністерства фінансів України

на постанову Славутського
міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2007 року у справі №
2а-134/07

за
позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення
Славутської міської Ради Хмельницької області,Міністерства Фінансів України,Міністерства
праці та соціальної політики України, Державного казначейства України

про стягнення невиплаченої разової щорічної грошової
допомоги учаснику війни за 2006-2007 роки, -

В С Т А Н
О В И Л А:

Позивач звернувся
із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Славутської
міської Ради та просила стягнути з
відповідача на її користь суму невиплаченої разової щорічної грошової допомоги
за 2006-2007 роки в розмірі 2199,18 грн.

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької
області від 03 грудня 2007 року позов задоволено частково: стягнуто з
державного бюджету України в особі Міністерства фінансів України та Державного
казначейства України для перерахування Міністерству праці та соціальної
політики України 1080,18 грн. для подальшого перерахування Управлінню праці та
соціального захисту населення
Славутської міської Ради Хмельницької області та виплати ОСОБА_1 вказану
суму невиплаченої щорічної разової
грошової допомоги за 2007 рік.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач - Державне казначейство
України та Міністерство фінансів України, вважають її незаконною та
необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам законодавства, просять
постанову скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в позові до Державного казначейства
України, Міністерства фінансів України з підстав, викладених в апеляційній
скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту
встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 5 ст. ст. 14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено щорічно до 5
травня виплачувати учасникам війни - 3 мінімальних пенсії за віком.

Згідно з ст. 44 Закону України «Про державний бюджет
України на 2004 рік» щорічна разова грошова допомога учасникам війни не
передбачена.

Ст. 34 Закону України «Про державний бюджет України на 2005
рік» щорічна разова грошова допомога учасникам війни встановлена у розмірі 50
грн.

Ст. 30 Закону України «Про державний бюджет України на
2006 рік» щорічна разова грошова допомога учасникам війни встановлена у розмірі
50 грн.

Ст. 29 Закону України «Про державний бюджет України на
2007 рік» щорічна разова грошова допомога учасникам війни встановлена у розмірі
55 грн.

Даними нормами були внесені зміни, зокрема, до ст. 14
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В силу ст. 95 Конституції України виключно Законом
України про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Згідно з
п. 37 ст. 2 Бюджетного кодексу України, субвенції - між бюджетні трансферти для
використання на певну мету в порядку, визначеному тим органом, який прийняв
рішення про надання субвенцій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2004 року
№ 177 «Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги,
передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» встановлено, що Міністерство фінансів і Державне
казначейство забезпечує щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству праці
та соціальної політики для виплати разової грошової допомоги, передбаченої
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
у розмірах, установлених Законом України Про Державний бюджет на відповідний
рік, і для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та соціального
захисту.

Положення ст. 44 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2004 рік», втратили чинність на підставі Рішення Конституційного
Суду N 20-рп/2004 від 01.12.2004 року. Однак дане рішення прийняте в кінці
року, що унеможливлює нарахування та виплату вказаної вище грошової допомоги в
розмірах встановлених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Положення ст. 34 Закону України «Про державний бюджет
України на 2005 рік» та ст. 30 Закону України «Про державний бюджет України на
2006 рік» як на час виникнення спірних правовідносин, так і на даний час є
чинними, не визнавались у встановленому порядку неконституційними, тому є
обов'язковими для виконання.

Положення ст. 29 Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік» втратило чинність на підставі Рішення Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року № 6-рп. Отже, позивач має право на отримання
недоплаченої частини щорічної разової грошової допомоги як учасник війни за
2007 рік в розмірі 1175,18 грн.

Наведене підтверджується практикою Європейського Суду з
прав людини, зокрема, як зазначив Європейського Суду з прав людини в рішенні
від 08.11.2005 року у справі Кечко проти України, заява №63134/00, в межах
свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з
державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату
таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне
правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги,
необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих
виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення). Згідно з п. 26
даного Рішення Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як
на причину невиконання своїх зобов'язань.

Саме, приймаючи Закони України про Державні бюджети
України на відповідні роки держава, в особі Верховної Ради, в межах повноважень
передбачених ст. 95 Конституції України, визначає видатки на загальносуспільні
потреби, розмір та їх цільове спрямування. Одночасно, прийняття Верховною Радою
законів про Державний бюджет України не залежить від дій, волевиявлення
відповідних Управлінь праці та соціального захисту населення, Міністерства
фінансів України та Державного казначейства України, тобто органів, які є
виконавцями вказаних законів і прийняття яких знаходиться поза межами їх
повноважень.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2004 року № 177 «Про
забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечує щороку до 10 квітня
виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової
грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», у розмірах, установлених Законом України Про
Державний бюджет на відповідний рік, і для подальшого перерахування їх місцевим
органам праці та соціального захисту. Отже, згідно з даною нормою, виплату
допомоги здійснюють місцеві органи праці та соціального захисту, тому слід
зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Волочиської
районної державної адміністрації Хмельницької області здійснити позивачу дану
виплату.

Отже, суд першої інстанції правильно вирішив справу по
суті, але помилково застосував норми матеріального права щодо стягнення
вказаних коштів з державного бюджету країни в особі Міністерства фінансів
України та Державного казначейства України, що відповідно до п. 1 ст. 201 КАС
України є підставою для зміни оскаржуваної постанови.

На підставі наведеного,
керуючись ст. ст. 195, 196, п. 2 ч. 1 ст.
198, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207,
254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А
Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного казначейства України та
Міністерства фінансів України задовольнити частково.

Постанову
Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2007 року у справі № 2а-134/07 за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Славутської міської Ради Хмельницької області,
Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів
України, Державного казначейства України про невиплаченої разової щорічної
грошової допомоги учаснику війни - скасувати та прийняти нову постанову, якою
позов задовольнити частково.

Визнати дії Славутського
міського Управління праці та соціального
захисту населення щодо неповної виплати позивачу разової щорічної допомоги яу
учаснику війни до 05-го травня за 2007 рік неправомірними

Зобов'язати Славутське міське Управління праці та
соціального захисту населення
Хмельницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену разову
щорічну грошову допомогу як учаснику війни до 5-го травня за 2007 рік в сумі
1080,18 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
дня набрання нею законної сили.

Суддя-доповідач І.О.Яворський

Суддя
С.П.
Нос

Суддя
С.Я.
Попко