Справа № 2а-12241/08
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2008-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

05 грудня 2008 року
Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді-Самойлової
В.В.

при
секретарі- Демченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Харкові справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі
м.Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,-

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1. звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі міста Харкова, в якому просить визнати
неправомірними дії відповідача щодо відмови йому в проведенні з
01.09.2007р. перерахунку пенсії
відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, залежно від зміни розміру
прожиткового мінімуму, встановленого відповідним Законом України «Про Державний
бюджет України» та відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та
просить зобов'язати відповідача зробити йому з 01.09.2007р. перерахунок пенсії
відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, залежно від зміни розміру
прожиткового мінімуму, встановленого відповідним Законом України «Про Державний
бюджет України» та відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
посилаючись на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
першої категорії та інвалідом другої групи, а тому має право на отримання вказаних пенсій відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

У судовому
засіданні представник позивача за
довіреністю ОСОБА_2. підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник
відповідача за довіреністю Малихіна А.О. проти позову заперечує, посилаючись на
те, що базою для нарахування додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» була Постанова Верховної Ради України № 49/96 від
20.02.1996, якою встановлено розмір мінімальної пенсії за віком в розмірі 15
грн. З урахуванням підвищення, встановленого Постановою Кабінету Міністрів №
836 від 26.07.1996, цей розмір складає 16 грн. 62 коп. В статтю 50
вищезазначеного закону Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік
та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені
зміни, які згодом за рішенням Конституційного суду України № 10-рп від
22.05.2008 визнані неконституційними і втратили чинність. Пунктом 4 Постанови
Кабінет Міністрів України N 530 від 28.05.08 «Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» встановлено, що особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах до прожиткового
мінімуму. встановленого законом для осіб, які втратили працездатність: тим, що
належать до першої категорії: Інвалідам другої групи - 20 відсотків. Також
зазначив, що Постанова Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року „Про
підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного
бюджету” прийнята у відповідності з положеннями ст. 54 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”. Також зазначив, що ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне забезпечення” передбачає, що мінімальний розмір пенсії за
віком за наявності відповідного трудового стажу встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного
Законом. При цьому мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ст. 28
вищевказаного Закону не застосовується до Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи
”, відповідно до якого позивачеві призначена
пенсія.

Заслухавши
сторони, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню
частково зі слідуючих підстав.

Встановлено, що
ОСОБА_1. є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, що
підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 26.09.2007 року та інвалідом
другої групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії МСЕ № 026551 і отримує
пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи, як інвалід другої
групи, яка йому призначена відповідно до Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

У вересні 2008р.
позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі міста Харкова з
заявою про перерахунок розміру пенсії,
згідно ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в чому йому було відмовлено.

Відповідно до
частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або
тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення
щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення
єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій,
умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до
частини першої статті 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1,
які є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Підпунктом 12
пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. N
107-VI до статті 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» внесені зміни, згідно яких Особам,
віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам II групи - 20 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. .

Згідно з
частиною четвертою статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках
розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до
підпункту 15 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від
28.12.2007 р. N 107-VI до статті 54
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» внесені зміни, згідно яких У всіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: для учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по II групі інвалідності - 200 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

Рішенням
Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. у справі «Щодо
предмета та змісту закону про Державний бюджет України» визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є неконституційними), положення підпункту 12,
підпункту 15, пункту 28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. N 107-VI. Також
встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», визнаних неконституційними.

За таких
обставин суд вважає, що відповідають Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", вимоги позивача, що він має право на призначення пенсії в
розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Наявність такого
права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це
право гарантується Конституцією України.

Відповідно до
частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з
положеннями частини четвертої статті 9 КАСУ у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за
конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними
актами, суд вважає, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню
підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не Постанова Кабінету Міністрів України "Про
підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного
бюджету", яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Безпідставними
є посилання відповідача на частину п'яту
статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що
порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки
надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав
позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен
був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому
числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та
54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час
визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним
законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за
правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший
розмір, немає.

З огляду на
викладене суд вважає, що положення частини третьої статті 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої
випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для
відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання
пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Безпідставними
визнано посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати
зазначених пенсій у таких розмірах, оскільки органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань,
які встановлені статтею 46 Конституції України та статтями 50 та 54 Закону України
"Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", щодо визначення розміру та виплати пенсій.

Відповідно до
частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка
набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним
до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз
зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку
пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок
здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до
частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином,
новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру
прожиткового мінімуму.

Оскільки
позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка
встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму
перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру
мінімальної пенсії за віком.

Тому, суд
вважає, що відмова УПФУ в Фрунзенському районі м. Харкова позивачу у
перерахунку пенсій у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, визначеного законом, є противоправною.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги
про стягнення з УПФУ в Фрунзенському районі м. Харкова вказаної заборгованості по пенсії не підлягає задоволенню, оскільки такі
виплати не були йому нараховані, а суд
не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії
замість органу, якому надані такі повноваження.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 159 КАСУ,
ст. ст. 8, 19, 22 Конституції України ст. ст. 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від
22.05.2008р., суд, -

п о с т а н о в
и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати
неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі
м.Харкова щодо відмови ОСОБА_1в перерахунку пенсії по інвалідності,
відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському
районі м. Харкова здійснити
ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до ч.4 ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком
виходячи з розміру, встановленого діючим законодавством України на день
виплати.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного
адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд протягом
10 днів з дня її проголошення, шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження, а в разі складання постанови у повному
обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ - з дня складання постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Суддя-