Справа № 2-а-16739/08
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2008-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2008 р. м.Житомир

Житомирський
окружний адміністративний суд у складі:

головуючого
- судді Євпак В.В. ,

при
секретарі - Новицькому Є.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації(м. Овруч) Житомирського обласного центру по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат (м. Житомир)
Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської
області (м. Овруч)

про
стягнення 66681,53 грн.,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся
з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що протягом 2002-2008 років йому не були проведені у повному обсязі виплати, передбачені ст.ст.
37, 39, 48, 51 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Зазначає, що отримував відповідні доплати та
допомоги у розмірах, передбачених
Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді
як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі та мінімальній пенсії за
віком у відповідні періоди. Таким чином
його права були порушені.

Заборгованість по виплаті компенсації за проживання на
території радіоактивного забруднення (ст. 37) за період з 01.07.2002 року по
31.12.2007 року та з 01.07.2002 року по 31.07.2008 року позивач визначив в
розмірі 8893 грн. 50 коп., заборгованість по доплаті пенсіонерам, які
проживають на території радіоактивного забруднення (ч. 2 ст. 39) за період
з листопада 2003 року по 31.07.2008 року, позивач визначив в розмірі 38955 грн. 50 коп.,
заборгованість по виплаті щорічної допомоги на оздоровлення (ст. 48) за
2002-2007 роки, позивач визначив в розмірі 5290 грн., заборгованість по
додатковій пенсії, як особі віднесеної до 1 категорії (ст. 50) за період з
01.12.2002 року по 31.07.2008 року,
позивач визначив в розмірі 13542 грн. 53
коп.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав
повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з”явився.
Про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином,
про що свідчить розписка в отриманні судової повістки. Суду надали письмові
заперечення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення
позивача, суд встановив: позивачОСОБА_1, який відноситься до потерпілого 1-ї категорії внаслідок аварії на ЧАЕС,
проживав та проживає в м. Овручі Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого
добровільного відселення та є непрацюючим пенсіонером з 1999 року.

Згідно ст. 37 Закону України “Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі
Закон), громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення,
повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного
господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 39 Закону, пенсія позивача, як
непрацюючому пенсіонеру, повинна була підвищуватись на дві мінімальні зарплати.

Відповідно до ст. 48 Закону щорічна допомога на
оздоровлення інвалідам 2-ї групи виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст.
50 Закону додаткова пенсія особам,
віднесеним до 1-ї категорії (інвалідам 2-ї групи) повинна призначатись в
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Проте в спірний
період часу ці доплати та допомоги
виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному
відношенні до мінімальної зарплати.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і
діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою
Кабінету Міністрів України.

Виплатою допомоги
та доплат в твердих сумах, встановлених
постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача.

Однак позов підлягає частковому задоволенню.

Що стосується заявлених позивачем вимог щодо проведення йому виплати
компенсації передбаченої ст. 37 Закону
за період з 01.07.2002 року по 31.12.2005 року,
ст.39 Закону за період з з 01.11.2003 року по 31.12.2005 року, ст. 48
Закону за 2002-2005 роки та за ст. 51 Закону за період з з 01.12.2002 року по
30.07.2007 року, судом встановлено, що позивач звернувся з позовом про стягнення недоплачених йому
коштів 30.07. 2008 року. Річний строк
звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України, позивач пропустив.

Позивач не просить поновити пропущений ним строк
звернення до суду щодо стягнення коштів за зазначений період. Не надав доказів
поважності пропущення ним зазначеного строку. Тому суд в позові позивачу про
стягнення недоплачених коштів у відповідністю
зі ст. 37, 39, 48 та 51 Закону за зазначені періоди відмовляє у зв”язку з пропуском строку
звернення до суду.

Крім того дію абзацу другого, третього, четвертого
частини першої статті 37 Закону та абзацу третього, четвертого частини другої
статті 39 Закону та дію абзацу другого частини четвертої статті 48 Закону
зупинено на 2006 рік в частині виплати
компенсацій і допомог у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати
згідно із Законом
N 3235-IV( 3235-15 ) від
20.12.2005. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно
із Законом N 489-V (
489-16 ) від
19.12.2006.

Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 (
v0a6p710-07 ) від 09.07.2007 року п. 30 ст. 71 Закону України „Про державний
бюджет України”, яким зупинено дії ст.ст. 37, 39 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, визнано неконституційним.

Зазначені положення ст. 71 Закону України „Про державний
бюджет України на 2007 рік”, як неконституційні втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього
рішення, тобто з 09.07.2007 року.

Закон України „Про Державний бюджет України на 2006
рік”, яким зупинена дію ст. 37 Закону в частині виплати компенсації і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, не визнаний
неконституційним. Положення зазначеного закону на даний час є чинними.

На 2008 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом
України №107-у1 від 28.12.2007 року і лише з 22 травня 2008 року відновлено рішенням Конституційного суду
України №10-рп/2008.

Таким чином стягненню на користь позивача підлягає
компенсація та доплата у розмірах
визначених саме Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, але компенсація передбачена
ст. 37 Закону підлягає стягненню з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22
травня 2008 року по 30.06.2008 року.

Компенсація передбачена ч.2 ст. 39 Закону, як
непрацюючому пенсіонеру, підлягає стягненню за період з 09.07.2007 року по
31.12. 2007 року та за період з 22.05.2008 року по 30.07.2008 року.

Компенсація передбачена ст. 48 Закону підлягає стягненню за 2007 рік

Компенсація передбачена ст. 50 Закону підлягає стягненню
за період з 30.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 30.07.2008 року.

Виплата компенсації у розмірах передбачених Постановою
Кабінету Міністрів України за зазначений період позивачу була виплачена.

З врахуванням викладеного вище та розмірів мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії за віком в Україні в спірний період часу, а саме:
розмір мінімальної заробітної плати становив: з 2 вересня 1996 року -15 грн., з
1 січня 1998 року -45 грн., з 1 липня
1998 року -55 грн., з 1 січня 1999 року -74 грн., з 1 квітня 2000 року -90
грн., з 1 липня 2000 р.- 118 грн., з 1
січня 2002 року -140 грн., з1 липня 2002 року -165 грн., з1 січня 2003 року
-185 грн., з 1 грудня 2003 року - 205 грн., з 1 вересня 2004 року 237 грн., з 1
січня 2005 року 262 грн., з 1 квітня 2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005 р.- 310
грн., з 1 вересня 2005 року -332 грн., з 1 січня 2006 року - 350 грн., з 1
липня 2006 р.- 375 грн., з 1 грудня 2006 року 400грн, з 1квітня 2007 року -420
грн., з 1 липня 2007 року - 440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн., з квітня
2008 року -525 грн.; розмір мінімальної
пенсії за віком становив з 1 січня 2007 року -380 грн., з 1 квітня 2007 року
-410 грн. 06 коп., з 1 жовтня 2007 року - 415 грн. 11 коп., з 01.01.2008 року
-470 грн., з 01.04.2008 року -481 грн., з 01.07.2008 року -482 грн., з
01.10.2008 року -498 грн., суд стягує на користь позивача належну йому
компенсацію.

Заборгованість перед позивачем (ст. 37 Закону) за період
з липня по грудень 2007 року становить
1067 грн. 40 коп. (440грн х 3 х 40% = 528 грн.) + (460 грн. х 3 х 40% =
552 грн.) -12 грн. 60 коп. (отриманих згідно ПКМ України).

Заборгованість перед позивачем (ст. 37 Закону) за період
за травень-липень 2008 року, з 22 числа становить 481грн. 44 коп. (525 грн. :
31 х 10 х 40% = 67 грн. 74 коп.) + (525 грн. х2 х40% = 420) -6 грн. 30 коп.
(отриманих позивачем).

Заборгованість перед позивачем, як непрацюючим пенсіонером (ст. 39 Закону) за період з липня по грудень
2007 становить = 5337 грн. (440грн х 2 х 3міс.=2640 грн.) + (460 грн. х 2 х
3міс.=2760 грн.) - 63 грн. (отриманих
згідно ПКМ України).

Заборгованість перед позивачем, як непрацюючим
пенсіонером (ст. 39 Закону) за період з
22.05.2008 року по 30.07.2008 року становить = 2079 грн. (525 грн. х 2 х 2 =
2100 грн.) - 21грн. (отриманих згідно ПКМ України).

Заборгованість перед позивачем (ст. 48 закону) за 2007
рік становить 1980 грн. (420 грн. х 5-120 грн.).

Заборгованість перед позивачем (ст. 50 Закону) за період
з 30.07.2007 року по 31.12.2007 року та за період з 22.05.2008 року по
30.07.2008 року становить 2183 грн. 71 коп.
(410 грн. 06 коп. х 2 х 75% = 615 грн. 09 коп.) + ( 415 грн. 11 коп. х 3
х 75% = 933 грн. 99 коп.) + (481 грн. х 1 х 75% = 360 грн. 75 коп.) +
(482 грн. х 1 х 75% = 361 грн. 50 коп.) = 2271 грн. 33 коп. -87 грн.29 коп.
(отриманих позивачем).

Загальна сума компенсації становить 13128 грн. 55 коп.
(1067 грн. 40 коп. + 481 грн. 44 коп. + 5337 грн. +2079 грн. + 1980 грн. + 2183
грн. 71 коп.).

Належні позивачу
кошти виплачені не були, тому управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації є неправомірними.

Зазначена заборгованість
підлягає стягнення з управління праці та соціального захисту населення
Овруцької районної державної адміністрації.

Заперечень щодо
правильності розрахунку та розміру виплат від відповідача до суду не
надійшло.

В задоволенні позовних вимог до Житомирського обласного центру
по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, управлінню Пенсійного фонду
України в Овруцькому районі суд відмовляє за безпідставністю.

З урахуванням всіх обставин по справі суд позов
задовольняє частково.

Керуючись
Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” ст. ст. 86, 158 -163, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління праці та
соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації щодо
виплати позивачу компенсації в меншому розмірі ніж передбачено Законом.

Стягнути з управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 кошти, передбачені Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, в розмірі 13128 грн 55 коп. (ст. 37 Закону -1548 грн. 84 коп., ч.2 ст. 39
Закону -7416 грн., ст. 48 Закону -1980
грн., ст. 50 Закону -2183 грн. 71 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

В задоволенні
позовних вимог до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат, управлінню Пенсійного фонду України в Овруцькому районі
відмовити за безпідставністю.

Постанова набирає
законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження
та апеляційної скарги.

Заява про апеляційне оскарження подається через
Житомирський окружний адміністративний суд до Київського апеляційного
адміністративного суду протягом 10 днів
з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж порядку
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя: В.В.
Євпак