Справа № К-10443/06
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2007-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“18”вересня 2007 р. Вищий адміністративний суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого Федорова
М.О.

суддів: Брайка
А.І.

Ланченко
Л.В.

Карася
О.В.

Рибченка
А.О.

секретар судового засідання Ярцева С.В.

за участю представників згідно
протоколу судового засіданні від 18.09.07р. (в матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу ПП ОСОБА_1 на рішення господарського суду Донецької області від 10.03.2005
року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 19.04.2005
року

у справі № 31/25а

за позовом ПП ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції в м. Дружківка

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського
суду Донецької області з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м.
Дружківка про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення від
20.10.2004р. № /0 про визначення суми податкового зобов'язання по
податку на додану вартість в розмірі 7 547 грн. 80 коп., в тому числі основний
платіж в сумі 5 806 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 741 грн. 80
коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від
10.03.2005р., яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного
господарського суду 19.04.2005р. у справі № 31/25а, в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, позивач оскаржив їх в
касаційному порядку. В своїй скарзі просить скасувати рішення господарського
суду Донецької області від 10.03.2005 року та постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 19.04.2005 року і прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішені спору у даній справі неправильно застосовано норми матеріального
та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши надані письмові докази в їх
сукупності, Вищий адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на підставі акту про
результати документальної перевірки правильності нарахувань, повноти і
своєчасності перерахування до бюджету прибуткового податку з доходів, отриманих
від заняття підприємницькою діяльністю ОСОБА_1 за період з 01.07.2002р. по
30.06.2004р., від 18.10.204р. №62/7-214-1/, в якому зазначено, що
позивач в порушення вимог п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону "Про податок на
додану вартість" до складу податкового кредиту по податку на додану
вартість у І кварталі 2004 року включив суми ПДВ по податковим накладним,
виданим ПП "Інтерфлекс", у якого свідоцтво платника ПДВ анульовано та
державна реєстрація якого скасована рішеннями господарського суду м. Києва,
прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення
від 20.10.2004р. № /0.

На думку ДПІ, такі податкові накладні не мають правової сили і тому не можуть бути
документами, які підтверджують правомірність формування податкового кредиту.

З урахуванням зазначеного, ДПІ зменшила позивачу податковим повідомленням
-рішенням, що оскаржувалось, суму податкового кредиту та визначила суму податкового
зобов'язань по податку на додану вартість в сумі 5 806 грн.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимог
з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, в період, що був предметом перевірки,
позивачем укладались договори на придбання товарно - матеріальних цінностей з
ПП "Інтерфлекс".

Виконання договорів підтверджується податковими накладними від 25.02.2004р.
№ 31, від 16.02.2004р. № 24, від 08.01.2004р. № 2.

На підставі отриманих податкових накладних позивачем включений до складу
податкового кредиту ПДВ в сумі 5 806 грн. за І квартал 2004 року.

Як свідчать матеріали справи, рішенням господарського суду м. Києва від
08.10.2003р. у справі № 16/651 скасована державна реєстрація приватного
підприємства "Інтерфлекс". ДПІ у Печерському районі м. Києва на
підставі вказаного рішення склала акт від 01.12.2003р. №2780 про анулювання
свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ ПП "Інтерфлекс". Свідоцтво
анульоване з 08.10.2003р.

Відповідно до п. 25 Положення про реєстрацію платників податку на додану
вартість, затвердженого Наказом ДПАУ від 01.03.2000р. № 79, зареєстрованого в
Міністерстві Юстиції України 03.04.2000 року за № 208/4429, свідоцтво про
реєстрацію діє до дати його анулювання, яке відбувається у випадках,
передбачених законодавством. Одночасно з анулюванням Свідоцтва органи державної
податкової служби здійснюють виключення платника податку на додану вартість з
Реєстру.

На час виписки податкових накладних у спорі, що розглядається, ПП.
"Інтерфлехс" вже не
був платником ПДВ, оскільки було виключене з реєстру і не мало права на
складання податкових накладних .

Згідно п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону "Про податок на додану
вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з і придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними.

Підпунктом 7.2.4 п.7.2 ст.7 вказаного Закону визначено, що право на
нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно
особам, зареєстрованим як платники ПДВ.

Отже з наведеного вбачається, що суди дійшли вірного висновку відносно
того, що податкові накладні, які виписані ПП. «Інтерфлекс» у І кварталі 2004
року на загальну суму 5 806 грн. на виконання договорів в силу Закону не можуть
бути належними документами, що підтверджують право на податковий кредит,
оскільки надані позивачу особою, яка на дату їх виписки не була платником ПДВ.

За змістом ч.1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд
касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення
- без змін, якщо визнає, що суди не допустили порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних
дій.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильності зазначених
висновків суду, зроблених у відповідності з вищеназваними нормами матеріального
права, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового
рішення не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційна скарга ПП ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а
рішення господарського суду Донецької області від 10.03.2005 року та постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 19.04.2005 року у справі №
31/25а - залишаються без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 221 ,223 ,230 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ПП ОСОБА_1 на рішення господарського суду Донецької
області від 10.03.2005 року та постанову Донецького апеляційного господарського
суду від 19.04.2005 року у справі № 31/25а залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 10.03.2005 року та
постанову Донецького апеляційного господарського суду від 19.04.2005 року у справі № 31/25а залишити без змін..

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий

М.О. Федоров

Судді

А.І. Брайко

Л.В. Ланченко

О.В. Карась

А.О. Рибченко

З оригіналом згідно

Суддя
Вищого адміністративного суду М.О.Федоров