Справа № 22-а-13372/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

в 1 інстанції - Чиркін С.М.
Суддя-доповідач - Арабей Т.Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 листопада 2008 року Справа
№ 22-а-13372/08

м.
Донецьк. бул. Шевченко, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді

Арабей
Т.Г.

суддів розглянувши в порядку письмового провадження

Шаптала
Н.К., Міронової Г.М.

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на постанову

Луганського
окружного адміністративного суду

від

30
липня 2008 року

по справі

№
2-а-8469/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Прокуратури
Луганської області

про

визнання
дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернувся до суду з адміністративним позовом до
Прокуратури Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання
вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує
на те, що Прокуратурою м. Красний Луч неодноразово
було відмовлено в порушені кримінальної справи за його заявою про порушення кримінальної
справи. В зв'язку з прийняттям рішень про відмову в порушені кримінальної справи від 20.02.2004
року, 18.07.2005 року, 01.03.2007 року, 16.08.2007 року, вимушений був
24.05.2007 року та 30.07.2007 року, звернутись с заявою на незаконні дії та
притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб прокуратури м.
Красний Луч до Генеральної прокуратури України.

Зазначені заяви були з Генеральної прокуратури
направлені до Луганської обласної прокуратури, та потім спрямовані для їх вирішення до Прокуратури м. Красний Луч,
тобто до органу на дії посадових осіб якого він скаржився та з якої не отримав
відповітів за результатами розгляду заяв.

07.10.2007 року, 05.11.2007 року, 19.02.2008 року, повторно звертався
до Генеральної прокуратури України зі скаргами на неприйняття рішення
відповідно заяв від 24.05.2007 року та 30.07.2007 року, які також направлялись до Прокуратури Луганської
області, відповідей від якої не надходило.

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2008 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1., про визнання протиправними дій, бездіяльності,
прокуратури Луганської області за фактом приховування від розгляду заяв
позивача від 24.05.2007 року та 30.07.2007 року, протиправності дій в частині
ненадання відповіді про прийняті рішення по скаргам та зобов'язанні прокуратури
Луганської області розглянути зазначені заяви було відмовлено в повному обсязі
за необґрунтованістю.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1. подав
апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права, якою просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти
нову, якою його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання представник відповідача не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним
чином,надав письмові заперечення у яких просили розглянути справу за їх
відсутності.

Позивач до апеляційного суду не прибув, про дату, час та
місце судового розгляду повідомлений
належним чином.

Відповідно до ч.4
ст. 128 КАС України неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень , належним чином
повідомленого про дату, місце і час
судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про
причини неприбуття не є перешкодою для
розгляду справи і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги ,
перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній
скарзі, задовольнити
частково з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 зазначеного
Кодексу суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи місцевого самоврядну, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд апеляційної інстанції при розгляді
справи встановив наступне.

Позивач 24.05.2007 року та
30.07.2007 року звернувся до Генеральної прокуратури України зі скаргами на дії працівників прокуратури м. Красний Луч, Луганської
області та притягнення до кримінальної
відповідальності за ст. ст. 366,367,382 КК України помічників прокурора ОСОБА_2. і
ОСОБА_3.(а.с.8,10).

Зазначені скарги Генеральною
прокуратурою України, листом від 13.06.2007р.та 27.08.07року,
для перевірки викладених доводів та прийняття відповідного рішення ,були
направлені до Прокуратури Луганської області (а.с.9,11).

Для перевірки фактів, скарга від 24.05.2007 року, Прокуратурою
Луганської області скарги була 20.06.2007 року спрямована Прокурору м. Красний
Луч, за результатами перевірки якої, листом Прокурора міста Красний Луч від
04.07.2007р. за № 012-508з-01, ОСОБА_4. спрямована відповідь (а.с.37,38).З
даної відповіді убачається, що розглянута була не скарга позивача про
притягнення до кримінальної відповідальності працівників прокуратури м. Красний
Луч, а переглянута постанова від
01.03.2007 року про відмову в порушені кримінальної справи відносно робітників
міліції Краснолучського МВ УМВС України
в Луганській області, яка була прийнята
та додатково перевірена помічниками прокурора м. Красний Луч, ОСОБА_3. та ОСОБА_2., дії яких позивач оскаржував та наполягав на кримінальній
відповідальності.

На скаргу ОСОБА_1. від
30.07.2007року, яка надійшла до відповідача з Генеральної прокуратури України
27.08.2007р , прокуратурою Луганської області позивачу направлена відповідь від
29.08.2007р. за вихідним номером 06/2-2207-06, яка також стосується постанови
від 11.06.2007 року про відмову у порушені кримінальної справи відносно
робітників міліції Краснолучського МВ УМВС України в Луганській області ОСОБА_5. та ОСОБА_6. ,одночасно позивачу було
роз'яснено право на оскарження даної постанови в порядку встановленому ст.
236-1 КПК України (а.с. 39).

Судом встановлено, що
предметом скарг позивача від 24.05.2007
року та
30.07.2007 року є вимога проведення дослідчої перевірки в порядку ст. 97
Кримінально-процесуального кодексу України за фактом скоєння помічниками прокурора м. Красний Луч
посадового злочину під час виконання
службових обов'язків за фактом перевірки діяльності працівників міліції Краснолучського
МВ УМВС України в Луганській області.

Відповідно до ст. 12 Закону України
"Про звернення громадян" його дія не поширюється на порядок розгляду
заяв і скарг громадян, встановлений кримінально-процесуальним,
цивільно-процесуальним, трудовим законодавством і законодавством про захист
економічної конкуренції.

Згідно ч.1 ст. 97
Кримінально-процесуального кодексу України, прокурор, слідчий, орган дізнання
зобов'язані приймати заяви і повідомлення про вчинені або підготовлювані злочини,
в тому числі і в справах, які не підлягають їх віданню.

Позивач
звернувся до відповідача саме із заявами про вчинення злочину і просив порушити
кримінальну справу. Тобто порядок розгляду цих заяв встановлений
кримінально-процесуальним законодавством.

Відповідно
до ч.2 ст. 97 КПК України, по заяві або повідомленню про злочин прокурор,
слідчий, орган дізнання зобов'язані не пізніше триденного строку прийняти одне
з таких рішень:

-
порушити кримінальну справу;

-
відмовити у порушенні кримінальної справи;

- направити заяву або повідомлення за
належністю.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 97 Кримінально-процесуального
кодексу України, коли необхідно перевірити заяву або повідомлення про злочин до
порушення справи, така перевірка здійснюється прокурором, слідчим або органом
дізнання в строк не більше десяти днів шляхом відібрання пояснень від окремих
громадян чи посадових осіб або витребування необхідних документів.

До того ж, відповідно до вимог ч. 1
ст. 99 КПК України при відсутності підстав до порушення кримінальної справи
прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя своєю постановою відмовляють у
порушенні кримінальної справи, про що повідомляють заінтересованих осіб і
підприємства, установи організації.

Враховуючи
вказані фактичні обставини, колегія суддів вважає, що відповідач повинен був,
як це передбачено діючим законодавством України, прийняти до розгляду
заяви ОСОБА_1.,які були йому направлені
з Генеральної прокуратури для перевірки та прийняття відповідного рішення,
після чого організувати прийняття одного із перелічених вище рішень у
встановленому кримінально-процесуальним законом порядку.

Як убачається з матеріалів справи
процесуальне рішення в порядку ст. 97 Кримінально-процесуального кодексу
України, Прокуратурою Луганської області
не приймалося, оскільки, як було зазначено у відповідях, вони стосувались інших
заяв позивача.

Відсутність достатніх даних для
порушення кримінальної справи є підставою для відмови у її порушенні
кримінальної справи, але ж ніяк не у розгляді скарг в порядку, передбаченому
Законом України "Про звернення громадян".

Згідно зі ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач передбачені ст. 97 КПК України дії не вчинив,
а тому бездіяльність Прокуратури Луганської області слід визнати неправомірною.

Враховуючи неправомірну бездіяльність
відповідача, суд погоджується з доводами апелянта та вважає за необхідне
скасувати постанову суду першої інстанції, з задоволенням позовних вимог та
зобов'язати Прокуратуру Луганської
області організувати проведення перевірки в порядку ст. 97 КПК України за заявами позивача
від 24.05.2007 року та 30.07.2007 року .

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального
права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова
суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 195-196, п. 3 ч.1 ст. 198,
ст. 202 , ч.2 ст. 205, ст. 207, 211,254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 30 липня 2008 року у справі № 2а-8469/08-
задовольнити .

Постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 30 липня 2008 року у справі №
2а-8469/08 - скасувати.

Позов ОСОБА_1
до Прокуратури Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними
бездіяльність Прокуратури Луганської області щодо приховування від розгляду
заяв ОСОБА_1 від 24 травня 2007р. та 30 липня 2007 року.

Зобов'язати Прокуратуру Луганської
області розглянути заяви ОСОБА_1 від 24 травня 2007р., 30 липня 2007р. та прийняти рішення в порядку ст. 97
Кримінально-процесуального кодексу України.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 28 листопада
2008 року.

Постанова
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанова
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції .

Головуючий суддя Т.Г.Арабей

Судді Н.К.Шаптала

Г.М.Міронова