Справа № 22-а-10291/08
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя
першої інстанції - Єрмаков
Суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 жовтня 2008 року справа №
22-а-10291/08

зал судового засідання у
приміщенні суду за адресою: м. Донецьк,
бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Білак С.В.

Сухарька М.Г.

при
секретарі судового засідання

Безруковій В.М.

за участю
представників:

від
позивача:

не з'явився

від
відповідача:

не з'явився

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Управління
праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської
міської ради Луганської області

на постанову
Кіровського міського суду Луганської області

від

07 серпня 2008
року

по
адміністративній справі

№ 2-а-204/08
(суддя Єрмаков Ю.В.)

за позовом

ОСОБА_1 м. Кіровськ

до

Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області

про

стягнення недоотриманої разової грошової
допомоги до 5 травня

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Кіровського міського
суду Луганської області від 07 серпня 2008 року по справі № 2-а-204/08 частково задоволений позов
ОСОБА_1 м. Кіровськ до Управління праці та
соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області, внаслідок чого стягнуто з
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Кіровської міської ради Луганської
області на користь позивача за рахунок коштів державного бюджету України
3497грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач
в письмових запереченнях проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає,
що постанова суду є законною та обґрунтованою, ухвалена судом відповідно до
норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного
з'ясування обставин в адміністративній справі.

Представники сторін, у судове
засідання не з'явилися, про дату, час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином. Скаржник заявою від 10.09.08р. № 4309 просив
справу розглянути за його відсутністю. Позивач в письмових запереченнях також
просив справу розглянути без його участі.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач є інвалідом війни 3
групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від
24.09.04р. (арк. справи 9). Позивачем заявлені вимоги стосовно щорічної
грошової допомоги як інваліду війни 3 групи.

Пільги для інвалідів війни визначені у Законі
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22
жовтня 1993 року № 3551-12, за приписами
статті 13 якого, інвалідам війни 3 групи встановлена щорічна до 5 травня
разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 17
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону,
здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Законом
України N 968-IV від 19.06.2003 наведений Закон було доповнено
статтею 17-1 , якою встановлено,
що виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього
Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Відповідачем щорічна разова допомога за
2004рік була виплачена позивачу в сумі 130грн., за 2005-2006роки по 270,00грн., за 2007рік в розмірі 300,00грн.

Мінімальна пенсія за віком
складала: у 2004році - 92,45грн. згідно з Законом України № 1058 від
09.07.03р., у 2005році - 332,00грн. згідно з Законом України № 2505 від 25.03.05р., у
2006році - 359,00грн. згідно з Законом України № 2235 від 20.12.05р., у
2007році - мінімальна пенсія станом на 5.05.07р. складала 410,06грн. згідно зі
ст. 62 Закону України № 489 від 19.12.06р.

Статтею 44 Закону України «Про
державний бюджет України на 2004рік» встановлено, що у 2004році виплата
щорічної разової допомоги інвалідам війни 3 групи відповідно до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», здійснюється
у розмірі 130 грн.

Однак, пунктом 1 Рішення
Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004 у справі № 1-27/2004 положення
статті 44 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» визнані
неконституційними та втратили чинність.

Таким
чином, разова грошова допомога у 2004році становить 647,15грн.(92,45х7). З
урахуванням виплаченої суми щорічної разової допомоги 160 грн., позивачеві
підлягає виплаті 517,15грн.

Колегія
суддів вважає, що судом першої інстанції при стягненні недоплаченої щорічної
разової допомоги за 2004рік в сумі 580грн. помилково була визначена разова
грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком замість семи
мінімальних пенсій за віком.

Колегія суддів погоджує висновок
суду першої інстанції щодо виплати щорічної разової допомоги у 2005,
2006 роках по 270грн. за кожен рік, оскільки, згідно до ст. 34 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2005 рік» та ст. 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006
рік» у 2005, 2006 роках виплата щорічної разової допомоги інвалідам війни 3
групи відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» здійснюється у розмірі 270грн. Наведені норми до теперішнього часу не визнані неконституційними.
За таких обставин, відповідачем правомірно було виплачено позивачеві за 2005, 2006 рік по 270 грн.

Статтею 29 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» у 2007році виплата щорічної разової допомоги
інвалідам війни 3 групи відповідно до Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» була встановлена у
розмірі 300 грн. Однак, рішенням Конституційного Суду України від 9
липня 2007 року № 6-рп/2007 положення
цієї статті втратили чинність, як такі, що визнані неконституційними.

Таким чином, разова грошова
допомога у 2007році для інвалідів війни 3 групи
становить 2870,42грн.(410,06х7). З урахуванням виплаченої суми щорічної
разової допомоги 300 грн., позивачеві підлягає виплаті 2570,42грн.

Колегія суддів зазначає, що судом
першої інстанції при стягненні недоплаченої щорічної разової допомоги за
2007рік в сумі 2888грн. помилково була визначена разова грошова допомога у
розмірі восьми мінімальних пенсій за віком замість семи мінімальних пенсій за
віком, та помилково визначений розмір мінімальної пенсії за віком в сумі
406грн. замість 410,06грн.

Колегія суддів не приймає посилання
скаржника на відсутність порядку сплати щорічної допомоги за 2004-2007рр. у
зв'язку із прийнятими Конституційним судом України рішень з огляду на те, що
судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в незалежності
від надходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги.

Доводи скаржника
щодо пропущення позивачем встановленого ст.99 Кодексу адміністративного
судочинства України строку звернення до суду колегією суддів не прийнято уваги,
виходячи з наступного.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у ст.100
Кодексу адміністративного судочинства України, згідно до якої пропущення строку
звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін. Частина 2 цієї статті надає право
стороні, яка пропустила строк на звернення до суду, відновити пропущений строк
у разі, якщо причини, які його спричинили були поважними. Припис наведеної
норми щодо розгляду і вирішення справи у разі визнання судом причини пропуску
строку звернення до суду поважною стосується саме прийняття судом постанови за
результатами розгляду справи, тобто відповідно до встановлених обставин та норм
матеріального права. У разі ж відсутності підстав для визнання поважною причини
пропуску строку звернення до суду та встановлення факту порушення права суд
відмовляє в його захисті саме з підстав пропуску строку. При цьому такий
висновок суду повинен міститися в постанові, прийнятій за результатами розгляду
справи.

З матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи
судом першої інстанції відповідач не наполягав на застосуванні наслідків
пропущення строку звернення до суду.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з частковим
порушенням норм матеріального
права.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195,
196, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської
ради Луганської області на постанову
Кіровського міського суду Луганської області від 07 серпня 2008 року по
справі № 2-а-204/08 залишити без
задоволення.

Змінити постанову Кіровського
міського суду Луганської області від 07 серпня 2008 року по справі № 2-а-204/08 шляхом зміни у абзаці другому
резолютивної частини постанови слів “3497,60грн.” на “3087,57грн.”.

В іншому постанову Кіровського
міського суду Луганської області від 07 серпня 2008 року по справі № 2-а-204/08 залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті та проголошена в судовому засіданні 10 жовтня
2008року.

Постанова суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням
суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до
статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Т.Г.
Гаврищук

Судді:
С.В. Білак

М.Г.
Сухарьок