Справа № 22а-11848/08
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2008-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2008 року
м. Львів

Колегія
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого-судді - Яворського І.О.,

суддів - Носа С.П., Попка Я.С.

при секретарі судового засідання - Козирі В.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2

на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07
липня 2008 року в справі № 2а-49208

за адміністративним позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4

до ОСОБА_5

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Офіс Ради Європи в Україні, Представництво
Європейської комісії в Україні,Посольство Сполучених Штатів Америки в
Україні,Голова Верховної Ради України Яценюк Арсеній Петрович,Уповноважена
Верховної Ради України з прав людини Карпачова Ніна Іванівна, голова комітету
Верховної Ради України з питань прав людини Шаров Ігор Федорович, голова
комітету Верховної Ради України з питань правової політики Міщенко Сергій
Григорович, голова комітету Верховної Ради України з питань законодавчого
забезпечення правоохоронної діяльності Швець Віктор Дмитрович, голова комітету
Верховної Ради України з питань боротьби з організованою злочинністю та
корупцією Калетник Ігор Григорович»

про визнання наявною компетенції (повноважень), визнання
протиправною бездіяльності, зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

01 липня 2008 року позивачі звернулись з вказаним вище
адміністративним позовом до Луцького міськрайонного суду Волинської області. З
адміністративного позову вбачається, що 13 травня 2004 року заявники подали до
прокуратури міста Луцька заяву про необхідність перевірки діянь ОСОБА_6 на
предмет наявності в них ознак злочинів, передбачених рядом статей Кримінального
Кодексу України. Заява №1 потрапила до рук начальника слідчого відділу
прокуратури міста Луцька Ляшука О.О. Проте, постанова про порушення
кримінальної справи чи постанова про відмову в порушенні кримінальної справи не
були прийняті. Пізніше стало відомо, що 08 червня 2004 року постанова про
відмову в порушенні кримінальної справи виносилась. Дальше Позивач посилається
на ст. 122 Конституції України про призначення Генерального прокурора України
на посаду та на ст.1 Закону України «Про прокуратуру». Згідно статті 12 Закону
України «Про прокуратуру» Генеральний Прокурор також здійснює нагляд за
дотриманням вимог законодавства щодо порядку розгляду скарг всіма органами,
підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами. Саме тому,
вважають позивачі, по даній справі Відповідачем повинен бути Генеральний
Прокурор України.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської
області від 07 липня 2008 року адміністративний
позов ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання протиправною
бездіяльності - повернуто позивачу. Суддя вважає, що дана адміністративна
справа повинна розглядатися адміністративним судом за місцезнаходженням
відповідача. В той же час, суддя правильно вказує, що згідно ст. 19 ч. 2 КАС
України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень,
які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами
за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача. Суддя вказує, що
позивачі оскаржують бездіяльність суб'єкта владних повноважень, яка не
стосується інтересів останніх, а стосується інтересів саме ТзОВ
«Аміко-Кераміка», засновниками якого вони являються.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні повноту
встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судовому
рішенні, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла
висновку про підставність апеляційної скарги та незаконність ухвали судді
першої інстанції.

При цьому колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Конституції України правовий
порядок в Україні ґрунтується на засадах, згідно яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено законодавством. Частиною 2 ст. 19
Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах
та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових
осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До
адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи Законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

На підставі ст. 69 КАС України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які
беруть участь у справі, та інші
обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі пояснень, третіх осіб та їхніх представників,
показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду
надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати
додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які
беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції неправильно встановлено, що справа
повинна розглядатись за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень ОСОБА_7,
тобто у місті Києві. Суддя правильно послався на ч. 2 ст. 19 КАС України,
проте, неправильно її витлумачив. Позивачі дійсно вказали, що є засновниками,
власниками, учасниками ТзОВ «Аміко-Кераміка». Разом з тим, з адміністративного
позову вбачається, що оскаржується бездіяльність суб'єкта владних повноважень і
стосується це інтересів конкретних осіб. Якраз, саме тому,
дана справа повинна розглядатися за місцем проживання (перебування,
знаходження) позивача.

З врахуванням викладеного вище, судом першої інстанції
прийнято незаконне рішення, ухвалене з порушенням норм процесуального права. Рішення ухвалене не на
підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених тими
доказами, які були наявні у матеріалах справи.

На підставі ст. 199 ч.1 п. 3 КАС України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу з
направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст.ст.195, 196. 199 ч.1 п.3, 202, 205 ч.2; 207,
254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду,-

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1-
ОСОБА_2задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області
від 07 липня 2008 року скасувати і
постановити нову ухвалу: направити справу до того ж суду для продовження її
розгляду.

Ухвала апеляційного
адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може
бути оскаржена до касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання
нею законної сили.

Суддя-доповідач І.О.Яворський

Суддя
С.П.
Нос

Суддя Я.С. Попко