Справа № 2а-565/07
Суддя: Куімов М.В.
Дата ухвалення: 2007-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

суду 27-02 категорія 12 справа №2а-565/2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2007 року Гагарінський районний суд м. Севастополя у складі:

головуючого: судді: Куімова М.В.

при секретарі: Саксоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі адміністративну справу

за
позовом ОСОБА_1 до
Севастопольської міської ради
про

визнання недійсним рішення про відмову у передачу в
оренду земельної ділянці та

спонукання до укладення договору
оренди, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Севастопольської міської ради про
визнання недійсним рішення №464 від 05 липня 2006 року про відмову у передачі в оренду земельної ділянки площею 0,0373
га по АДРЕСА_1 та спонукання до укладення договору
оренди вказаної ділянки. Вимоги мотивовані тим, що
позивачем 08 вересня 2003 року був набутий спортивний майданчик за адресою: м. АДРЕСА_1, а рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя від 03 березня
2004 року за ним було визнано право власності на вказаний
спортмайданчик. Відповідно до рішення Севастопольської міської ради №4592
від 11 січня 2006 року "Про дачу згоди на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки поАДРЕСА_1
для реконструкції спортмайданчика
під житловий будинок та господарські прибудові громадянину ОСОБА_1", позивачу була дана згода на розробку
відповідного проекту, після чого, ДП
"Севгеоцентр" був виконаний проект землеустрою по відводу земельної
ділянки площею 0,0373 га з виносом в натуру ( на місцевість), для будівництва
та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. 28 січня 2006
року межі земельної ділянки були закріплені на місцевості межовими знаками та передані йому як землекористувачу.
Проте, рішенням Севастопольської міської
ради №464 від 05 липня 2006 року, позивачу було безпідставно відмовлено у передачі в оренду земельної ділянки, у зв'язку з
відсутністю спортивного майданчику. Не
було прийнято до уваги, що суміжний землекористувач ОСОБА_2 самовільно збудувала навколо
спортмайданчику позивача кам'яне огородження, проте рішенням

2

Ленінського райсуду м. Севастополя від 25 січня 2007 року, громадянка ОСОБА_2
була зобов'язана знести кам'яне огородження.

У судове
засідання представники позивача - ОСОБА_3 не з'явився, надіславши письмову заяву з проханням задовольнити позов та розглянути
справу за його відсутністю.

У судове засідання представник відповідача - Севастопольської міської ради
не з'явилися, проте про час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином. Про причини неявки до суду не повідомив.
У попередньому судовому засіданні проти задоволення
позову заперечував, проте будь-яких доказів суду не надав.

Згідно із ч.4 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу
за відсутністю сторін.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню
з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивачем ОСОБА_1. 08 вересня 2003
року, за умовами аукціону, був набутий спортивний майданчик за адресою: АДРЕСА_1, а рішенням Ленінського районного суду
М.Севастополя від 03 березня 2004 року за ним було визнано право
власності на вказаний спортмайданчик.

Відповідно до рішення 21 сесії Севастопольської міської ради №4592 від 11 січня
2006 року "Про дачу згоди на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки поАДРЕСА_1 для реконструкції
спортмайданчика під житловий будинок та господарські прибудові
громадянину ОСОБА_1", позивачу була дана
згода на розробку відповідного проекту, після чого, ДП "Севгеоцентр"
виконало проект землеустрою по відводу земельної ділянки площею 0,0373
га з виносом в натуру ( на місцевість), для
будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських
будівель. 28 січня 2006 року межі земельної ділянки були закріплені на місцевості межовими знаками та передані йому як
землекористувачу.

Рішенням
Севастопольської міської ради №464 від 05 липня 2006 року, позивачу було відмовлено у передачі в оренду
вказаної земельної ділянки з мотивів відсутності самого спортивного
майданчику.

Суд вважає, що
вказане рішення міської ради, за своїм характером, є незаконним та таким, що
знаходиться у протиріччі з іншими письмовими доказами по справі, які об'єктивно
свідчать про існування вказаної ділянки та про самовільне її огородження
забором суміжним землекористувачем ОСОБА_2 Факт самовільного огородження
спортивного майданчику забором, за думкою суду, не може свідчити про
відсутність самого майданчику.

Таким чином, вказане рішення міської ради підлягає визнанню недійсним.

Вимоги позивача щодо примушування Севастопольської міської ради до укладення договору оренди та передачі земельної ділянки
підлягають залишенню без розгляду, оскільки є поспішними, у
зв'язку з тим, що це питання підлягає вирішенню після певної
процесуальної процедури - роботи по вказаному питанню постійної комісії міської ради з питань градобудівельної
політики, регулювання земельних та водних відносин, підготовки відповідного
висновку комісії, винесення цього питання на голосування та
безпосередньо голосування на сесії ради щодо можливості надання земельної
ділянки у оренду ОСОБА_1.

Судові витрати
по справі, суд вважає за необхідне віднести на рахунок позивача, оскільки він не просить про їхнє стягнення з відповідача.

Керуючись ст.ст. 118, 124, 152 Земельного Кодексу України, ст.ст. 12, 17,
19, 70, 71, 76, 79,94, 99, 104-106, 128 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

3

Позовні вимоги ОСОБА_1задовольнити
частково.

Рішення третьої сесії Севастопольської міської ради №464 "Про відмову
у передачу в оренду гр. ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_1 для реконструкції спортивного майданчику під житловий будинок
та господарські будівлі" від 05 липня 2006 року, - визнати
недійсним.

Вимоги ОСОБА_1щодо примушування Севастопольської міської ради до укладення договору оренди та передачі земельної ділянки, -
залишити без розгляду.

Судові витрати по справі віднести на
рахунок ОСОБА_1

Постанова суду
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Севастополя через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.