Справа № 2-а-388/08
Суддя: Мишенко В.В.
Дата ухвалення: 2008-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№2-а-388/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“17” грудня 2008 р. м. Черкаси

Черкаський
окружний адміністративний суд в складі:

головуючого
судді Мишенка В.В.

при
секретарі судового засідання Дубовій Ю.С.

за
участю прокурора: Павленка О.А.

представника
позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

представника
відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю;

третя
особа: не з'явився;

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи -
підприємцяОСОБА_3

до Черкаської митниці

третя
особа фізична особа -
підприємецьОСОБА_4

про скасування акту
індивідуальної дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду з аналогічними адміністративними позовами
звернувся суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3 (далі -
позивач) до Черкаської митниці (далі - відповідач) з вимогами скасувати картки
відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний кордон України №902000007/2008/000096 і
№902000007/2008/000095 від 15.08.2008 року (далі - картка відмови), довідки
№902000007/2008/703230 і №902000007/2008/703231 від 15.08.2008 року (далі -
довідки) та зобов'язати відповідача при митному оформленні товару, а саме двох
напівпричепів тривісних тентових бортових для перевезення вантажів, призначених
для використання по дорогах загального користування, марки SCHWARZMULLER,
модель SPA 3/Е, новий, рік виготовлення та модель 2008 року, номер шасі (VIN)
VAVSAP3388H260436, повна маса в разі максимального навантаження - 33550 кг.,
категорії ТЗ-04, колір синій, країна виробник - Австрія, завод виробник -
Угорщина 2-1, місце н/у 3-0 (далі - напівпричепи), застосувати митну вартість
заявлену позивачем на суму 185865 грн. 77 коп. (еквівалент 26100 євро) за один
напівпричіп.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2008 року вказані
адміністративні позови об'єднані в одне провадження з присвоєнням
адміністративній справі №2-а-388/08.

Позивач позовною заявою залучив до участі в справі в
якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача фізичну особуОСОБА_4(далі - третя особа), який є митним
брокером через якого позивач здійснював митне оформлення напівпричепів.

Прокурор, вступив до участі в даній справі на підставі
заяви поданої відповідно до ч.2 ст.
60 КАС України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві та в
доповнені до неї.

Третя особа в судове засідання не з'явився, про причини
неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату та час
проведення судового засідання.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову
заперечила, з мотивів, викладених у письмових заперечені на позов та в
доповнені до нього, пояснила, що оспорюванні позивачем картки відмови та
довідки прийняті у зв'язку з заниженням останнім митної вартості
задекларованого товару порівняно з іншими операціями з ідентичними товаром. На
думку відповідача, є підстави підозрювати, що позивач діяв недобросовісно,
зазначаючи у митних деклараціях вартість напівпричепів, яка не відповідала
дійсності, при цьому на вимогу митниці не подав додаткових документів, якими
можна підтвердити митну вартість напівпричепів. Проведення відповідачем
порівняння заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних та
аналогічних товарів з ціновою базою даних відповідача, митне оформлення яких
вже було здійснено згідно у т.ч. з даними митних оформлень ідентичних напівпричепів
проведених відповідачем у 2008 році, що надало правові підстави застосувати
метод визначення митної вартості товарів за «методом №2» у зв'язку з неподанням
позивачем додатково витребуваних документів при митному оформленні
напівпричепів.

Прокурор підтримав позицію відповідача та просив у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і
матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до
висновку, що вимоги позивача не підлягають до задоволення виходячи з
наступного.

Позивач 17 квітня 2008 року уклав з виробником
напівпричепів ТОВ по виробництву і торгівлі автотранспортом SCHWARZMULLER
Угорщина контракт № 27/08 на купівлі-продажу двох вказаних вище напівпричепів.

13 серпня 2008 року позивач через митного брокера, третю
особу, для митного оформлення напівпричепів подав відповідачу вантажну митну
декларацію № 902000007/2008/703230 (далі - ВМД позивача) за кодом УКТ ЗЕД
, що передбачає 10% ставки ввізного мита.

У відповідності до вимог ст. 267 Митного Кодексу України
та згідно з «Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України визначного Постановою КМУ № 1766 від 20.12.06 року,
митну вартість напівпричепу було визначено за методом №1 «За ціною договору», а
саме 26100,00 євро за одиницю. Складовими частинами вказаної суми є 26000,00 євро
- оплачена вартість одиниці товару згідно контракту №27/08 та 100,00 євро -
витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України.
Офіційний курс євро до гривні станом на 13.08.2008 року становив - 722,1845
грн. за 100 євро.

В підтвердження заявлених відомостей про митну вартість
товару, позивач у відповідності до п.7 «Порядку декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через митний кордон України» (далі - Порядок 1766)
до відділу митного оформлення відповідача № 2 було надано, а наступні
документи:

1. Вантажна митна декларація № 902000007/2008/703230 від
13.08.2008р

2. Облікова картка суб'єкта ЗЕД № 90200/3/08/00221 від
12.08.2008р

3. Повідомлення про намір увезення № 902000008.8.8710 від
07.08.2008р

4. Накладна СМК№ 572931 від 29.07.2008р

5. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №
ЕР50692 від 28.07.2008р

6. Калькуляція транспортних витрат від 12.08.2008р.

7. Рахунок-фактура № 8931694 від 25.07.2008р

8. Прямий зовнішньоекономічний договір (контракт) № 27/08
від 17.04.2008р

9. Доповнення до зовнішньоекономічного договору № ДО Д. 1
від 17.04.2008р.;

10. Доповнення до зовнішньоекономічного договору № ДОД.2
від 05.07.2008р.;

11. Доповнення до зовнішньоекономічного договору № ДОД.
Погодж.1 від 08.07.2008р.;

12. Довідка про проведення декларування валютних
цінностей, доходів та майна, що належить резиденту України і знаходиться за її
межами(ДПАУ) № 63 від 30.07.2008р.;

13. Сертифікат
відповідності №ІІА1.009.0073056-08 від 19.05.2008р.;

14. Висновок
експерта (акт експертизи) № А-837 від 11.08.2008р.;

15. Сертифікат
про походження товару № 249566 від 28.07.2008р.;

16. Прайс-лист
ТОВ «Шварцмюллер Україна» № 72/08 від 13.08.2008р.;

17. Платіжне
доручення ЧФ АКБ «Імексбанк» № 31 на 5200,00 Євро від 06.05.2008р.;

18. Платіжне
доручення ЧФ Укрпромбанк № 2 на 46800,00 Євро від 23.07.2008р.

15 серпня 2008р., за результатами розгляду ВМД позивача
та доданих до неї документів, відповідачем було прийняте рішення про відмову в
прийнятті митної декларації, про що відповідачем видано картки відмови №
902000007/2008/000095 та № 902000007/2008/000096.

Крім вказаних карток відмови відповідачем видано довідки
№ 902000007/2008/703230 та №902000007/2008/703231 від 15.08.2008р. «Про
визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки)». Митну вартість
товару було визначено відповідачем на рівні 41221,10 доларів США еквівалент
199637 грн. 21 коп. Враховуючи 10-відсоткову ставку ввізного мита та нараховану
суму ПДВ при ставці 20%, різниця сум між митною вартості напівпричепів
визначену позивачем та відповідачем становитиме 4407 грн.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що
органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 259 Митного кодексу України (далі
- МК України) митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон
України - їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари,
обчислена відповідно до положень Митного кодексу України.

Відповідно до документів, поданих відповідачу для
проведення митного оформлення, поставка напівпричепів на виконання
зовнішньоекономічного контракту №27/08 від 17.04.08 здійснювалася від заводу -
виробника -«SCHWARZMULLER КРТ», Дунахарешті, Угорщина на умовах поставки
ЕХW-Дунахарешті.

Серед переліку документів наданих позивачем для митного
оформлення, що підтверджують заявлену митної вартості: копію
зовнішньоекономічного договору та з додатками та специфікацією, копіями платіжних
доручень про проведення перерахування коштів за договором 27/08 від 17.04.08 у
сумі 5200 та 46800 євро із зазначенням, оплата здійснюється «за напівпричепи»,
при цьому без деталізації кількості товару та дати поставки, рахунок №9831695
від 25.07.08, довідку про транспортні витрати від 12.08.08 №189, видану самим
позивачем.

Відповідно до положень ст. 265 МК України та п. 2 Порядку
здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів,
затвердженого постановою КМУ від 09.04.08 №339, відповідач виконав порівняння
заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних та аналогічних товарів,
митне оформлення яких вже було здійснено згідно з ціновою базою даних
відповідача у т.ч. порівняння з даними митних оформлень ідентичних товарів, проведених
відповідачем у 2008 році.

При проведенні порівняння було встановлено, що заявлена
митна вартість напівпричепів значно нижча за вартість ідентичних товарів, митне
оформлення яких вже було проведене.

Так за даними відповідача вартість ідентичного напівпричепу
без додаткового обладнання, поставленого у червні 2008 року іншому суб'єкту
економічної діяльності у Черкаській області, становила 27 800 євро.

Відповідно до положень ст. 267 МК України, митною
вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції,
тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони
продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до
частини другої зазначеної статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає
сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні
бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на
користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб. Такі
платежі можуть бути здійснені прямо або опосередковано шляхом переказу грошей,
акредитиву, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача
цінних документів тощо).

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати,
якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті,
зокрема:

1) витрати, понесені покупцем;

2) належним чином розподілена вартість товарів та послуг,
якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за
зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на
експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

3) роялті та ліцензійні платежі, які стосуються
оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано
як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати
платежі, які стосуються патентів, знаків для товарів і послуг та авторських
прав. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні
не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари;

4) відповідна
частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, передачі чи використання
товарів, що оцінюються, на митній території України, яка прямо чи
опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на
транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України;

6) витрати на
завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх
транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну
територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до наданих позивачем документів щодо
підтвердження заявленої митної вартості документів вбачається.

Відповідно до п. 3 контракту №27/08 від 17.04.08,
продавець при передачі напівпричепів надав позивачу наступні документи:
рахунок, сертифікат походження, сертифікат СЕМП (якщо додається), міжнародна
товарно-транспортна накладна, експортна митна декларація, акт прийому -
передачі, транзитний номер, страховка, міжнародна зелена карта.

З перелічених документів позивач надав лише рахунок,
сертифікат про походження, міжнародна ТТН, транзитний номер та міжнародна
зелена карта.

Експортна декларація та страховка надані не були.

Відповідно до умов поставки, витрати на страхування та
оформлення експортних документів покладаються на покупця (позивача) та не
входять до ціни за напівпричепи, якщо про це окремо не було зазначено у
договорі.

Відповідні умови зазначені у розділі III «Ціна» додатку
№2 «Загальні умови продажу та поставки», копія якого надана позивачем. Згідно
до умов цього додатку, до ціни не включається знижки, страхування та фрахт.
Також передбачено, що всі додаткові витрати, пов'язані з оформлення товару,
сплачуються позивачем (покупцем). Також зазначеним розділом домовлено, що
іноземні клієнти зобов'язані надати документацію по експорту необхідну для
звільнення від податків. В іншому випадку податки сплачуються за загальним
умовами, тобто сума ПДВ, яка не включена до ціни, підлягає сплаті покупцем у
випадку неповернення ним експортних декларацій з відмітками про виїзд.

Відповідно до розділу договору «належності» специфікації
напівпричепи мають додаткове оснащення. Копія специфікації надана позивачем.

Відповідно до довідки від 11.08.08 №189 надану позивачем
ним же заявлено, що вартість транспортування вказаного напівпричепу становить
100 євро, з яких 50 євро - заробітна плата водія, 50 євро - вартість дизельного
пального, витраченого на доставку напівпричепу до кордону України.

Відповідно до наданих документів, копії яких отримав
відповідач митне оформлення напівпричепів розпочато продавцем 25.07.08, у т.ч.
28.07.08 оформлено документи на транзит вказаних ТЗ.

Транспортування вказаних напівпричепів здійснювалось
тягачами МАN, придбаними позивачем, якими керували працівники позивача.

Відповідно до відміток у закордонному паспорті
працівників позивача, які здійснювали отримання та доставку напівпричепів до
кордону, останні виїхала за межі України 14.07.08 та повернулись 07.08.08,
тобто перебували за межами України 23 доби.

З урахуванням норм відшкодуванням витрат на відрядження у
межах України та за кордон, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України
від 23.04.99 №663, витрати на відрядження водія мали складати, не включаються
витрати на харчування - 280 грн. за добу перебування за кордоном, що значно
перевищує заявлену позивачем суму у 50 євро.

Відповідно до акту митного огляду, на час прибуття до м.
Черкаси тягач яким було здійснено транспортування придбаних напівпричепів
проїхав 2209 км. При цьому це була перша поїздка даного ТЗ, придбаного
позивачем у виробника.

Найкоротша відстань від м. Дунахарешті до пункту митного
пропуску «Чоп» становить 348,5 км. З урахуванням норм споживання пального
ненавантаженого тягача та вартості дизпалива, заявлена у довідці про
транспортні витрати, значно занижена.

Позивач надав висновок експертного автотоварознавчого
дослідження від 11.08.08 №А-836, де зазначено, що вартість напівпричепу
визначена у розмірі 26 000 євро, при цьому не зазначено ні наявність
додаткового обладнання, ні вартість доставки напівпричепу, тобто вартість у 26000
євро експертом визначена як ціна напівпричепу у базовій комплектації без
врахування транспортних витрат.

У зв'язку з цим відповідно до положень п. 11 Порядку 1766
уповноваженою посадовою особою відповідача 13 серпня 2008 року було витребувано
додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

- оригінал
прайс-листа виробника товару
з Угорщини фірми
- «SCHWARZMULLER КРТ»

- копію експортної
ВМД країни відправлення;

- інформацію
зовнішньоторговельних біржових організацій про вартість товару;

- інші документи
на розсуд декларанта.

Крім того, відповідно до вимог п.8 Порядку №1766
витребувано документи на підтвердження заявленої вартості транспортних витрат:

- рахунок - фактуру або банківські платіжні документи на
оплату транспортування вказаних ТЗ договір на перевезення. Вказані вимоги
доведено до позивача 13.08.08 року, що підтверджує його підпис на ДМВ.

15.08.08 позивачем надано прайс-лист представництва
підприємства - виробника в Україні, копії наказу про відрядження працівників та
копії закордонних паспортів. Інші документи позивач не надав.

Відповідно до наданих документів, прайс-лист
представництва підприємства виробника в Україні наданого ТОВ «Шварцмюллер
Україна» листом від 13.08.08, який містить інформацію щодо вартості напівпричепів,
що був поставлений позивачеві за конкретною поставкою, зазначено, що вказані
напівпричепи оснащено здвижною покрівлею, подвійним тримачем для запасних
коліс, датчиком навантаження та закритим металевим ящиком - палет, також
зазначено, що вартість цього обладнання становить 1830 євро, та те, що це
обладнання встановлено на даному напівпричепі додатково до базової
комплектації.

При цьому лист не містить інформації щодо цінової
пропозиції заводу - виробника на продажу ідентичних напівпричепів.

Крім того, з урахуванням вартості додаткового оснащення,
інформація про встановлення якого понад базову комплектацію, була надана
відповідачу позивачем, вартість вказаних напівпричепів мала бути вищою за
вартість ідентичних товарів, чого у даному випадку не було.

Наданий позивачем наказ про відрядження від 01.08.08 №30п
не містить інформації про початок та закінчення відрядження, не містить
інформації про оплату відрядження, не має посилань на документи, що могли б
свідчити про те, що цей наказ має відношення до даної поставки, особливо
враховуючи той факт, що дата видачі наказу співпадає з часом перебування
працівників позивача за межами України і після оформлення документів на
отримання напівпричепів, що були
предметом даної поставки.

Відповідно до ч.1 ст.264 та ч.9 ст.267 МК України,
заявлена декларантом митна вартість товарів та відомості про її визначення
повинні бути об'єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися
документально.

Відповідно
до ч. 2 ст. 265 МК України митний орган має право упевнитися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст.264 МК України, надання додатково
витребуваних митницею документів є обов'язком декларанта.

Згідно до ст. 266 МК України визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються;

2) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Якщо митна
вартість не може бути визначена за методом №1 згідно з положеннями статті 267
цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та
декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної
вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу.

У ході таких консультацій митний орган та декларант
можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання
вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або
подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог
статті 272 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо
митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього
методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість)
можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на розсуд декларанта. У разі
якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273
цього Кодексу.

Враховуючи викладене, відповідно до п. 15 Порядок №1766
відповідач звернувся до позивача з вимогою надати додаткові документи, які б
підтвердили заявлену ним митну вартість, але позивач не надав відповідачеві
всіх витребуваних додатково документів.

Відповідно до ст. 265 МК України митний орган здійснює
контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями
цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із
застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 МК
України, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску
через митний кордон України товарів і транспортних засобів. Порядок контролю
правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції
митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України. Митний орган має право упевнитися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості. Якщо митний орган дійшов висновку, що визначена
декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього
товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до
складу товару, митний орган має право зобов'язати декларанта визначити митну
вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

Таким чином, митна вартість товарів, які імпортуються в
Україну, зазначена у документах, наданих позивачем, не є визначальною,
остаточне визначення митної вартості товарів, відповідно до положень глав 46,
47 Митного кодексу України, є прерогативою виключно митних органів, рішення
яких щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковим для підприємств
і громадян.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що
рішення відповідача про визначення митної вартості напівпричепів за методом №2
є законним і обґрунтованим.

Також суд приймає до уваги те , що позивач до моменту
звернення до суду добровільно визнав та застосував надану відповідачем митну
оцінку товару і вже 18 серпня 2008 року відповідно до положень ст. 264 МК
України та п.15 Порядку №1766, а також Порядку випуску товарів у вільний обіг
під гарантійні зобов'язання при ввезенні їх на митну територію України,
затвердженого наказом Державної митної служби України від 17.03.08 №230
звернувся до відповідача з листом про надання дозволу на випуск вказаного
товару у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом сплати до Державного
бюджету митних платежів згідно з митною оцінкою товару.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку випуску товарів у вільний
обіг під гарантійні зобов'язання при ввезенні їх на митну територію України,
затвердженого наказом Державної митної служби України від 17.03.08 №230 відповідачем
того ж дня було надано відповідне погодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно
до ч. 1, 3 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному,
повному та об'єктивному дослідженні та належність, допустимість, достовірність
кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Судом
встановлено, що Черкаська митниця діяла
відповідно до Конституції України, її дії відповідали вимогам митного
законодавства і своїми діями вона не порушила прав позивача по даній справі.

Позивач суду не надав достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

За таких обставин позовні вимоги позивача є
безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_3 до
Черкаської митниці, відмовити.

Постанова
може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський
окружний адміністративний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
протягом 10 днів з дня складення повного тексту постанови та наступного подання
апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Головуючий В.В. Мишенко