Справа № 22-а-10005/08
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2008-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий 1-ї інст. Ніткевич А.В.
Рядок статзвіту №49
Сокальський районний суд Львівської області, №2а-17/08.
Доповідач : Заверуха О.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4
листопада 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Заверухи О.Б.,

суддів: Олендера І.Я., Старунського Д.М.,

при секретарі Бацик О.Р.,

з участю осіб, які беруть участь в справі:

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Щудло Н.О., довіреність №
360/06 від 14.01.2008 року, Корнацькій Г.С., довіреність № 8198/06 від
04.11.2008 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі Львівської
області на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 26
травня 2008 року по адміністративній справі № 2а-17/08 за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі Львівської області
про спонукання до вчинення дій та відшкодування шкоди завданої неправомірними
діями органу виконавчої влади, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду
України у Сокальському районі Львівської області про спонукання до вчинення дій
та відшкодування шкоди завданої неправомірними діями органу виконавчої влади.

В обґрунтування позовних вимог зазначав
про те, що з 24.03.1992 року отримує пільгову пенсію
за віком по Списку № 1. Після призначення пенсії він продовжував працювати з
23.10.1992 року до 03.09.1997 року на шахті „Степова" ДП
„Львіввугілля", а 09.02.1996 року відповідно до висновку МСЕК йому
встановлено 3 групу інвалідності по професійному захворюванню, з 29.03.2001
року безтерміново. Після встановлення групи інвалідності він не працював з
05.03.2002 року по 03.05.2006 року, з
останньої дати по даний час він працює головним механіком ВАТ „Шахтоспецмонтажноналагоджувальне
управління". 14.06.2006 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії.
На його думку відповідачем проведено перерахунок раніше призначеної
пенсії з порушенням вимог п. 3 ст. 56, ст. 59 Закону України „Про пенсійне
забезпечення", виходячи із заробітної плати за період з 01.01.1991 року по
31.12.1995 року та даних персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по
28.02.2002 року та з 03.05.2006 року по 31.05.2006 року, із загального
трудового стажу 40 р. 06.м. 25 дні, в т.ч. пільгового за списком № 1 - 34 р.
04. м. 23 дні, коефіцієнт трудового стажу 0,74500, при цьому, на його думку
перерахунок мав бути проведений із заробітку за період з 01.01.2004 року
1387,33 грн., стажу 43 р. 0 м. 06 дні, в т.ч. за Списком № 1 - 42 р. 03 м. 21
дні та коефіцієнтом страхового стажу 0,8500. В даній ситуації до стажу роботи
за списком № 1 йому не зараховано в пільговому обчисленні час перебування на
інвалідності з 09.02.1996 року по 01.01.2004 року. При проведеному відповідачем
перерахунку розмір пенсії складає 2013,66 грн., а при вказаному ним перерахунку
мав би складати 3070,50 грн. Він звертався до відповідача з листами від
16.06.2006 року, 30.06.2006 року, 07.07.2006 року, 21.08.2006 року, 01.09.2006
року, 05.09.2006 року, 09.09.2006 року про проведення перерахунку, проте, йому
відмовлено. Вважає, що такими діями відповідача
порушено його право на соціальний захист та заподіяно значну матеріальну і
моральну шкоду. Моральна шкода полягає
у душевних стражданнях з приводу неправомірної відмови в перерахунку
пенсії, необгрунтованому та безпідставному відхиленні його вимог, яку оцінює в
5000 грн. Просить суд визнати неправомірними
дії управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі щодо
перерахунку його пенсії з 01.06.2006 року та зобов'язати відповідача провести
вказаний перерахунок відповідно до ст.ст. 56, 69 Закону України ..Про пенсійне
забезпечення", ст. 42 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплатити йому
недораховану суму пенсії з 01.01.2006 року по даний час, стягнути 5000
грн. моральної шкоди.

Постановою Сокальського районного суду
Львівської області від 26 травня 2008 року адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі Львівської області щодо перерахунку пенсії позивачу з
01.06.2006 року в частині перерахунку пенсії згідно ч. 1 ст. 40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із заробітної плати за
60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 року, незалежно
від перерв та за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у
Сокальському районі Львівської області здійснити перерахунок пенсії
позивачу починаючи з 01.06.2006 року відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із заробітної плати, з якої позивачу була обчислена
пенсія. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України у Сокальському районі Львівської області
виплатити позивачу 16889,18 заборгованості із недоплаченої суми пенсії. У задоволенні
вимог про визнання неправомірними дій
управління Пенсійного Фонду України у Сокальському районі Львівської області
щодо виключення із загального та пільгового стажу позивача часу
перебування на інвалідності від профзахворювань з 23.02.1996 року по 14.11.2003
року та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Зазначена постанова мотивована тим, що позивач прийняв рішення про проведення
перерахунку йому пенсії із заробітної плати, з
якої була обчислена пенсія, тому, відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок пенсії позивачу
працівники відповідача повинні були провести
за вказаним позивачем варіантом та розрахунком, а не із заробітної плати
(доходу) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу.

Не
погоджуючись з прийнятою постановою, управління Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської області подало апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду в якій просить скасувати оскаржувану постанову
і прийняти нову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Апеляційну
скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Вказує зокрема на те, що перерахунок пенсії здійснений
відповідачем позивачу ґрунтується на вимогах чинного законодавства України.
Помилковим також є висновок суду першої інстанції стосовно сплати управлінням
судового збору, оскільки органи Пенсійного фонду України звільнені від сплати
державного мита.

Представники управління Пенсій ного
фонду України в Сокальському районі Львівської області в судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримали, покликавшись на обставини та обґрунтування, які в
ній викладені, просили оскаржувану постанову скасувати та постановити нову про
відмову в задоволенні адміністративного позову.

Позивач в
судовому засіданні заперечив апеляційну скаргу, покликавшись на обставини, які
викладені в запереченнях на апеляційну скаргу, просив оскаржувану постанову
залишити без змін, як законну та обґрунтовану, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді
Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивачу ОСОБА_1
призначено пільгову пенсію по віку за списком
№ 1 - 24.03.1992 року у відповідності до вимог ст. 14 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» при загальному стажі роботи 31 р. 05 м. 03 дні,
пільговому стажі роботи 26 р. 0 м. 03 дні, від середньомісячної заробітної
плати за період з 01.03.1990 року по 29.02.1992 року.

Йому також
донараховано стаж після призначення пенсії з 25.03.1992 року по 14.10.1992
року, з 23.10.1992 року по 09.02.1996 року (список № 1), з 10.02.1996 року по
22.02.1996 року, з 23.02.1996 року по 14.11.2003 року (список № 1) і
переглянуто заробіток згідно довідки № 187 від 10.11.2003 року за період
1.11.1992 року по 30.10.1994 року.

Позивачу
зараховано як в загальний, так і в пільговий стаж, час перебування на
інвалідності з 23.02.1996 року по 31.03.2001 року (згідно довідок МСЕК, що в
пенсійній справі) та з 01.04.2001 року по 14.11.2003 року (довідка МСЕК №
069830 від 29.01.2004 року). Всього загального трудового стажу позивачу
нараховано 43р.01.м.05дні, в тому числі по списку №1 - 41р.02.м.25 дні.

Судом першої
інстанції також встановлено, що з 01.06.2006 року позивачу зроблено перерахунок
пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», матеріали пенсійної
справи приведено у відповідність, час перебування на інвалідності від профзахворювання
виключено із загального і пільгового стажу, при цьому, загальний стаж
становить 40 р. 06 м. 25 дні, в т.ч. по списку № 1 - 34 р. 04м. 23 дні.
Перерахунок здійснено із заробітної плати визначеної у ч. 1 ст. 40 вказаного
закону - 60 місяців роботи до 01.07.2000 року і за весь період з 01.07.2000
року до часу перерахунку (заробіток взято за період з 01.01.1992 року по
31.12.1995 року і за період з 01.07.2000 року за даними персоніфікованого обліку).

У відповідності до ст. 6 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» особи, як мають право на різні державні пенсії,
призначається одна пенсія за їх вибором.

Частиною 4 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше
ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку)
пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера
перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу,
зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника
середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього
Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії. При цьому з періоду, за який враховується заробітна плата
(дохід) для перерахунку пенсії, період після призначення пенсії не підлягає
виключенню згідно із абзацом третім частини першої статті 40 цього Закону.

Наведене
свідчить про те, що перерахунок пенсії здійснюється за бажанням пенсіонера із
заробітної плати, з якої була обчислена пенсія або за будь-які 60 календарних
місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та
за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

У зв'язку з
цим, колегія відзначає, що звертаючись до органів Пенсійного фонду, пенсіонер
самостійно приймає рішення щодо варіантів здійснення перерахунку пенсії з
урахуванням страхового стажу або водночас із урахуванням і стажу і заробітної
плати після призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача у відповідності до ч.1
ст. 40 вказаного вище Закону з 1 червня 2006 року на підставі його заяви від
14.06.2006 року та довідки про заробітну плату, а саме за 60 календарних
місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року та за весь період
страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

В той же час, із змісту самої заяви позивача від
14.06.2006 року вбачається, що останній звернувся до органу Пенсійного фонду
України про перерахунок пенсії згідно законодавства. В процесі розгляду справи
в суді першої інстанції було встановлено, а під час апеляційного розгляду
перевірено, що позивач, звертаючись до управління Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської області, уточнюючи свою первинну заяву, в своїх
наступних зверненнях і скаргах від 30.06.2006 року, 07.07.2006 року, 21.08.2006
року, 04.09.2006 року, 15.09.2006 року (а.с. 20-26) вказував на те, що
проведення перерахунку просить робити із заробітної плати за 24 місяці, тобто з
тої, з якої нараховувалась пенсія.

Із врахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до законного та обгрунтованого
висновку про те, що позивач, зважаючи на вказані вище норми пенсійного
законодавства, не висловив бажання про проведення перерахунку пенсії із заробітної плати за періоди страхового стажу, що
зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

А відтак, з
урахуванням обраного позивачем варіанту здійснення перерахунку пенсії та
наданих ним документів, відповідачу слід було проводити перерахунок із заробітної плати за 24 місяці, тобто з тої, з якої нараховувалась
пенсія про що неодноразово вказував позивач.

За наведених обставин, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно визнав неправомірними дії управління Пенсійного фонду
України у Сокальському районі Львівської
області щодо перерахунку пенсії позивачу з 01.06.2006 року в частині
перерахунку пенсії згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» із заробітної плати за 60 календарних місяців
страхового стажу підряд до 01.07.2000 року, незалежно від перерв та за весь
період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року, та зобов'язав відповідача
здійснити перерахунок пенсії позивачу починаючи з 01.06.2006 року відповідно до
частини четвертої ст. 42 цього Закону із заробітної плати, з якої позивачу була обчислена пенсія та зобов'язав відповідача виплатити позивачу різницю
недоплачених виплат пенсії за період з 01.06.2006 року та станом на
26.05.2008 року в сумі 16889,18 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та
прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав
для часткового задоволення адміністративного позову.

Стосовно посилань апелянта на помилковий
висновок суду першої існтанції стосовно розподілу судових витрат та стягнення з
відповідача судового збору, то колегія суддів погоджується з ними з наступних
підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені
судові витрати з Державного бюджету України.

З матеріалів справи вбачається, що
звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач сплатив судовий збір у
розмірі 51 грн. в дохід держави (а.с. 31). Пунктом 34 ст. 4 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про державне мито» встановлено, що органи Пенсійного фонду
України звільнені від сплати державного мита.

Із врахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що оскаржуване судове рішення підлягає зміні в частині розподілу
судових витрат, оскільки понесені позивачем судові витрати по сплаті судового
збору підлягають стягненню в його користь з Державного бюджету України, а не з
відповідача.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198,
201, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у Сокальському районі Львівської області задовольнити
частково.

Постанову
Сокальського районного суду Львівської області від 26 травня 2008 року по
адміністративній справі № 2а-17/08 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України у Сокальському районі Львівської області про спонукання до
вчинення дій та відшкодування шкоди завданої неправомірними діями органу
виконавчої влади змінити в частині розподілу судових витрат, стягнувши з
Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 51 гривню сплаченого ним судового
збору. В решті вказану постанову залишити без змін.

Постанова
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може
бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного
місяця з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в
повному обсязі відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий: О.Б.
Заверуха

Судді: І.Я.
Олендер

Д.М.
Старунський