Справа № 22-а-10849/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя Суконцева Л. Г.
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15
жовтня 2008 року справа №
22-а-10849/08

зал судового засідання № 2
у приміщенні суду за адресою: м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Міронова Г. М.
Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1 - особисто,

від відповідача:

не з'явився, надане клопотання про розгляд справи за
відсутності представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського
району Маріупольської міської
ради, м. Маріуполь

на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області

від

30 липня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-20/08 (суддя Ткаченко Т. Б.)

за позовом

ОСОБА_1, м. Маріуполь

до

Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської
ради, м. Маріуполь

про

визнання дій неправомірними, стягнення недоотриманої
разової щорічної допомоги до 5 травня за 2007, 2008 роки

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся 3 липня 2008 року до Іллічівського
районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовною заявою (арк. справи 2-3)
до Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району
Маріупольської міської ради, м. Маріуполь (далі по тексту - УПСЗН Іллічівського
району Маріупольської міської ради) про визнання неправомірними дії УПСЗН
Іллічівського району Маріупольської міської ради щодо відмови в виплаті разової
грошової допомоги в розмірі, встановленому законодавством, стягнути з УПСЗН
Іллічівського району Маріупольської міської ради недоотримані суми разової
грошової допомоги за 2007 рік в розмірі 2542 грн., за 2008 рік - 3017 грн.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя
Донецької області від 30 липня 2008 року (арк. справи 23-26) позовні вимоги
ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі. Суд першої інстанції визнав
неправомірною відмову УПСЗН Іллічівського району Маріупольської міської ради у
виплаті ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 7
мінімальних пенсій за віком за 2007, 2008 роки. Стягнув з УПСЗН Іллічівського
району Маріупольської міської ради на користь ОСОБА_1 недоотримані суми
щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік в розмірі 2542 грн., за 2008
рік в розмірі 3017 грн., а всього стягнув з відповідача на користь позивача
5559 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати
постанову суду першої інстанції як прийняту з порушенням норм матеріального та
процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні
позову.

Позивач під час судового розгляду проти апеляційної
скарги заперечував, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без
задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

Відповідачем через канцелярію Донецького апеляційного
адміністративного суду була надана заява про розгляд за відсутністю
представників відповідача (арк. справи 39).

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши
пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (зі змінами та
доповненнями станом на час розгляду спірних правовідносин), далі по тексту -
Закон № 3551-ХІІ, визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує
створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в
суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 3551-ХІІ до
ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники
війни. Розділом 3 цього Закону визначені пільги ветеранам війни та гарантії їх
соціального захисту.

Позивач є інвалідом війни 3 групи, що підтверджується
посвідченням (арк. справи 4). В обґрунтування позову позивач посилається на те,
що відповідачем виплачено разову грошову допомогу до 5 травня за 2007, 2008
роки розмірі меншому, ніж передбачено частиною 5 статті 13 Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Частиною 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції станом на дні виплати
визначено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова
допомога у розмірах: інвалідам 1 групи - десять мінімальних пенсій за віком; 2
групи - вісім мінімальних пенсій за віком; 3 групи - сім мінімальних пенсій за
віком.

Пунктом 13 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», від 19.12.2006, № 489-V дія частини п'ятої статті 13 було зупинено
на 2007 рік в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової
допомоги.

Статтею 29 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року № 489-V встановлено, що у 2007 році виплата щорічної разової
допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" здійснюється інвалідам 2 групи в розмірі 360 грн.

Відповідач посилається на те, що згідно статті 29 Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік» щорічна разова допомога за
2007 рік була виплачена позивачу в квітні 2007 року у встановленому цією нормою
розмірі 300 грн.

Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9
липня 2007 року у справі N 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян були
визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними)
стаття 29, пункт 13 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України
на 2007 рік", яким було зупинено на 2007 рік дію частини п'ятої статей 12,
13, 14 та 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" в частині визначення розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до
виконання на території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають
преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів
у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані неконституційними.

Таким чином, з 9 липня 2007 року була відновлена дія
частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», за якою інвалідам війни 3 групи, до яких відноситься
позивач, щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі сім
мінімальних пенсій за віком.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий
мінімум» № 966-ХІV від 15 липня 1999 року передбачено, що прожитковий мінімум
застосовується для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги
сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних
виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, визначення
права на призначення соціальної допомоги.

Розмір
щорічної разової грошової допомоги за 2007 рік для позивача - інваліда війни 3
групи повинен бути розрахований виходячи з наступного:

- відповідно до частини 1
статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, що набрав чинності з 1 січня 2004
року (в редакції яка була дійсна на час здійснення виплати), мінімальний розмір
пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового
стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,

- розмір мінімальної пенсії за
віком в період з 1 квітня 2007 року по 30 вересня 2007 року складав 410 грн. 06
коп.,

- розмір щорічної разової допомоги за 2007 рік складає 2870
грн. 42 коп. (410 грн. 06 коп. х 7),

- сума недоплаченої позивачу разової грошової допомоги за
2007 рік відповідно до вищенаведеного складає 2570 грн. 42 коп. (2870
грн. 42 коп. - 300 грн.), судом першої інстанції було стягнуто 2542 грн.

Враховуючи те, що позивачем в позовних
вимогах було визначено про стягнення з відповідача недоплаченої разової
грошової допомоги за 2007 рік в розмірі 2542 грн., а згідно частини 2 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністарвтині
справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних вимог, колегія суддів погоджує висновок суду
першої інстанції про стягнення з відповідача недоплаченої щорічної разової
грошової допомоги за 2007 рік в розмірі 2542 грн.

Пунктом 20 розділу ІІ Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI частина 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» була викладена в наступній редакції: «Щорічно до 5
травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі,
який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний бюджет України».

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 березня 2008
року № 183 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2008 році
відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань»
передбачено, що у 2008 році виплата разової грошової допомоги інвалідам війни 3
групи в розмірі 350 грн.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року по справі № 1-28/2008 були визнано такими,
що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пунктів
20 - 22 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів
України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України". Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими для
виконання на території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають
преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів
у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані неконституційними.

Таким чином, з 22 травня 2008 року була відновлена дія
частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», за якою інвалідам війни 3 групи, до яких відноситься
позивач, щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі сім
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003
року, що набрав чинності з 1 січня 2004 року (в редакції яка була дійсна на час
здійснення виплати), мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного
законом.

Статтею 58 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI, передбачено, що для осіб, які втратили працездатність,
на 2008 рік затверджений наступний розмір прожиткового мінімуму на одну особу з
розрахунку на місяць: з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня -
482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

З
врахуванням викладеного, розмір недоплаченої позивачу, як учаснику бойових дій,
щорічної разової допомоги за 2008 рік складає 3017 грн. (481 грн. х 7 - 350
грн., де 481 грн. - розмір прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на
місяць, встановлений на період з 1 квітня 2008 року по 31 червня 2008 року),
яка і було правильно визначено судом першої інстанції.

Фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
відповідно до статті 17 цього Закону здійснюється за рахунок коштів державного
та місцевого бюджетів. Судом першої інстанції в резолютивній частині постанови
не вказано про стягнення з відповідача на користь позивача недоплаченої
щорічної разової грошової допомоги за рахунок коштів Державного бюджету
України,що є підставою для зміни постанови суду першої інстанції.

Управління праці та соціального захисту населення
стосовно виплат щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни, є
розпорядником бюджетних коштів в розумінні пункту 36 частини 1 статті 2
Бюджетного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини 1 статті 17-1 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової
грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього
Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий
рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не
є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника на
відсутність бюджетного фінансування в обсязі передбаченому Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» для здійснення
соціальних виплат, з огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм
діючого законодавства в незалежності від причин ненадходження коштів з
Державного бюджету України на виплату допомоги та згідно частини 2 статті 3
Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою
діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним
обов'язком держави.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішена справа, але в
резолютивній частині постанови судом першої інстанції помилково не визначено про
стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги за рахунок коштів
Державного бюджету України, що з врахуванням приписів частини 1 статті 201
Кодексу адміністративного судочинства України обумовлює зміну постанови суду
першої інстанції шляхом доповнення абзацу 3 резолютивної частини постанови
висловом «за рахунок коштів Державного бюджету України».

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 201,
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
України в Іллічівському районі Маріупольської міської ради, м. Маріуполь на постанову Іллічівського
районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 липня 2008 року по
адміністративній справі № 2-а-20/08 -
задовольнити частково.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя
Донецької області від 30 липня 2008 року по адміністративній справі № 2-а-20/08
- змінити.

Доповнити абзац 3
резолютивної частини постанови Іллічівського районного суду м. Маріуполя
Донецької області від 30 липня 2008 року по адміністративній справі № 2-а-20/08
після слів «а всього стягнути з відповідача на користь позивача 5559 грн.»
висловом «за рахунок коштів Державного бюджету України».

В іншій частині постанову Іллічівського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 30 липня 2008 року по адміністративній справі №
2-а-20/08 залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України відкласти з дня закінчення судового
розгляду справи на строк п'ять днів складання судового рішення у повному
обсязі.

Вступна та резолютивна частини постанови складені,
підписані колегією суддів у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому
засіданні 15 жовтня 2008 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
дня складення постанови в повному обсязі.

Постанова складена в повному обсязі та підписана колегією суддів 20 жовтня
2008 року.

Головуючий: /підпис/ В.Г.Яманко

Судді
/підпис/ Г.М.Міронова

/підпис/
К.П.Горбенко