Справа № 22-а-6361/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 жовтня
2008 року
м.
Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді -
доповідача -
Олендера І.Я.,

суддів -
Заверухи О.Б., Пліша М.А.,

при секретарі
судового засідання - Бацику О.Р.,

з участю осіб:

від позивача -
не явився,

від відповідача
- не явився,

від третьої
особи - не явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові
адміністративну справу

за апеляційною скаргою - ОСОБА_1

на постанову Козівського районного суду
Тернопільської області від 04 лютого 2008 року в справі № 2-а-3/08

за позовом ОСОБА_1

до органу опіки і піклування Козівської районної
державної адміністрації Тернопільської області,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_2

про скасування висновку органу опіки та піклування Козівської
РДА від 06 грудня 2007 року „Про визначення участі у вихованні дитини ОСОБА_2
відносно його дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1р.н., -

в с т а н о в и
л а :

04
лютого 2008 року Козівським районним судом Тернопільської області прийнято
постанову по справі № 2-а-3/08 за позовом ОСОБА_1 до органу опіки і піклування
Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області, третя особа
без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про
скасування висновку органу опіки та піклування Козівської РДА від 06 грудня
2007 року „Про визначення участі у вихованні дитини ОСОБА_2 відносно його дочки
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1р.н., якою в задоволенні позову було відмовлено.

Прийняту
постанову суд мотивував тим, що рішення відповідача, яке оскаржувалось
позивачем вчинені на підставі повноважень та у спосіб передбачений
законодавством, без порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача,
на підставі належно оформлених документів з дотриманням вимог визначених
Сімейним кодексом України, а тому є правомірним.

Вказану
постанову суду в апеляційному порядку оскаржила позивачка ОСОБА_1., яка в
поданій апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова суду
першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального та матеріального
права, в зв'язку з чим просить постанову скасувати та постановити нову, якою
задовольнити її позовні вимоги.

Як на доводи в
своїй апеляційній скарзі апелянт покликається на те, що судом було грубо
порушено вимоги матеріального права, а саме вимоги ст.ст.157,159,164,165,180
Сімейного кодексу України, оскільки внаслідок прийняття оскаржуваного рішення,
щодо участі 3-ї особи у вихованні малолітньої дитини буде перешкоджати її
нормальному розвиткові, визначення побачення та спілкування з дитиною такого,
як особи, що веде аморальний спосіб життя може призвести до негативного впливу
на дитину, завдати їй шкоду.

Сторони, їх
представники, 3-тя особа в судове засідання не явились, хоча належним чином
були повідомлені про час, дату та місце апеляційного розгляду, тому на підставі
ч.4 ст.196 КАС України такий проведено у їх відсутності.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення,
постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження в справі закриттю, з
наступних підстав.

Розглядаючи спір
та приймаючи постанову про задоволення позову суд першої інстанції виходив з
того, що поданий на розгляд спір підвідомчий адміністративним судам.

Однак, з таким
висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки колегією суддів
апеляційного суду встановлено, що позивач звернулась з позовом до
відповідача, в якому нею фактично
оскаржувалось рішення відповідача, що прийнято ним у відповідності до вимог
Сімейного кодексу України, на підставі яких вирішено встановити третій особі
без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача час зустрічей для
спілкування та виховання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження; з метою недопущення негативних наслідків для дитини дозволено
провести три перші зустрічі батька з дитиною у присутності представника органу
опіки і піклування; вирішено вважати за недоцільне повторний розгляд заяви
позивачки щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав 3-ї
особи.

Як, вбачається з
матеріалів справи оскаржувані рішення позивач бажає визнати протиправними та
скасувати лише з однією метою, з метою поновити свої та її малолітньої дочки,
порушені права встановлені сімейним законодавством України, щодо обмеження
спілкування та можливого позбавлення батьківських прав 3-ї особи, який є
колишнім чоловіком позивачки та батьком малолітньої.

Суд першої
інстанції не взяв до уваги те, що вимоги позивачки про визнання протиправним
рішення відповідача нерозривно пов'язані з її вимогами про поновлення порушених
сімейних прав, зокрема щодо участі в вихованні малолітньої дочки, відносини з
приводу реалізації та захисту яких регулюються сімейним законодавством.

Таким чином, з
огляду на зміст позовної заяви, характеру спірних правовідносин, та обставин
встановлених судом першої інстанції, слід зробити висновок, що в даному випадку
наявний спір, що виник з приводу реалізації прав та обов'язків в сімейних
відносинах, які підлягають захисту на підставі норм Сімейного кодексу України,
в порядку цивільного судочинства.

Однак,
незважаючи на це 04.02.2008 року судом першої інстанції ухвалено по даній
справі постанову в порядку адміністративного судочинства, з чого слід зробити
висновок, що суд вважав дану справу адміністративною і при її вирішені
керувався нормами КАС України, що регулюють вирішення справ адміністративної
юрисдикції.

Колегія суддів,
як зазначено вище, не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає
їх неправильними.

Так, відповідно
до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п.1 ч.1
ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції
(далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до
ч.1 ст.15 глави 2 ЦК України суди розглядають в
порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних,
трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд
таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до
ч.1 ст. 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових
актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з
приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з
публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу
реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих
повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання
адміністративних договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень
у випадках, встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом референдуму.

Згідно п.1 ч.1
ст. 157 КАС України суд закриває провадження в справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що компетенція
Козівського районного суду Тернопільської області, як адміністративного суду не
поширюється на даний спір, що виник з сімейних правовідносин, який не є
публічно-правовим, а тому постанова підлягає скасуванню, провадження у даній
справі закриттю, а подана апеляційна скарга частковому задоволенню.

Поряд з цим,
позивача вправі звернутись до суду для вирішення даної справи в порядку
цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206
КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, - задовольнити частково.

Постанову
Козівського районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2008 року в
справі № 2-а-3/08 за позовом ОСОБА_1 до органу опіки і піклування Козівської
районної державної адміністрації Тернопільської області, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про
скасування висновку органу опіки та піклування Козівської РДА від 06 грудня
2007 року „Про визначення участі у вихованні дитини ОСОБА_2 відносно його дочки
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1р.н. - скасувати, а провадження у справі - закрити.

Ухвала набирає
законної сили негайно після проголошення.

На ухвалу
апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця після проголошення, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

М.А.Пліш