Справа № 22-а-10386/08
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

районний суд Хмельницької області ряд. стат. звіту № 46
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Улицького
В.З., Багрія В.М.,

при секретарі судового засідання - Неміш О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління
праці та соціального захисту населення Віньковецької районної державної
адміністрації Хмельницької області на
постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 15 травня 2008
року у справі № 2-а-7/08 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального
захисту населення Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької
області про стягнення недоплаченої разової грошової допомоги, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним
позовом, у якому просив стягнути з управління праці та соціального захисту
населення Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області ( далі - УПСЗН Віньковецької РДА)
4868 грн. недоплаченої разової грошової допомоги, передбаченої вимогами ст. 13
Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”,
як інваліду війни ІІ групи, за 2005-2006 роки.

Постановою Віньковецького районного суду Хмельницької
області від 15 травня 2008 року вказаний позов було задоволено повністю.

У поданій апеляційній скарзі відповідач УПСЗН
Віньковецької РДА просить зазначену постанову скасувати та прийняти нове судове
рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. Вимоги за апеляційною
скаргою обґрунтовує тим, що належним
чином відповідно до вимог законів України про Державний бюджет на 2005-2006
роки виконало свої обов'язки перед позивачем щодо виплати щорічної разової
допомоги до Дня Перемоги, а у Законі України “Про Державний бюджет України на
2008 рік” не передбачено коштів на виплату грошової допомоги до Дня Перемоги за
2005-2006 роки у розмірах, що перевищують такі, які було встановлено у законах
України про Державний бюджет на 2005-2006 роки.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на
виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності
згідно із ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції
виходив з того, що той, будучи інвалідом війни ІІ групи, згідно із вимогами ст. 13 Закону України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щороку до 5 травня має
право на одержання грошової допомоги у
розмірі восьми мінімальних пенсій
за віком. Законами України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” та “Про
Державний бюджет України на 2006 рік” розміри таких виплат було визначено у
меншому розмірі, ніж встановлено вимогами ст. 13 Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” і вони фактично обмежують
права позивача. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення Закону
України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, якими обмежувався розмір
щорічної разової допомоги, передбаченої Законом України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту”. Крім того, з урахуванням положень ст.
92 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України “Про виконання рішень та
застосування практики Європейського Суду з прав людини”, ч. 3 ст. 2 Закону
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” суд
прийшов до висновку, що органи держаної влади не можуть свідомо зменшувати
розмір спірної грошової допомоги, а позивач у 2005 та 2006 році отримав її у
розмірі по 330 грн. При цьому судом першої інстанції розмір заборгованості
перед позивачем було визначено виходячи із законодавчо встановлених розмірів
мінімальної пенсії за віком та прожиткового мінімуму.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії
суддів, частково відповідають нормам матеріального права та фактичним
обставинам справи.

Безспірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом
війни ІІ групи, якому відповідно до вимог ст. 13 Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня
виплачується грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком і у
2005 та 2006 роках йому було виплачено таку грошову допомогу у розмірі 330 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення ст. 29 Закону
України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, якими було обмежено на
відповідний рік розмір щорічної допомоги до 5 травня, встановленої Законом
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Разом із тим, судом першої інстанції безпідставно не було
враховано тієї обставини, що відповідні положення Законів України “Про
Державний бюджет України на 2005 рік” та “Про Державний бюджет України на 2006
рік”, якими розмір одноразової грошової допомоги до Дня Перемоги інвалідам
війни ІІ групи встановлювався на рівні 330 грн., на предмет конституційності не
розглядалися, у встановленому порядку неконституційними визнаними не були та
своєї чинності не втратили, а тому підлягали застосуванню при вирішенні даного
публічно правового спору.

Згідно із приписами ч. 2 ст. 95 Конституції України
виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих
видатків.

З
огляду на наведене колегія суддів вважає, що підстав для задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 щодо стягнення спірної заборгованості із одноразової грошової
допомоги до 5 травня за 2005 та 2006 роки немає.

Відтак колегія суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції при вирішенні даного
публічно-правового спору допустив порушення норм матеріального права, а його
висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Тому апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню з прийняттям нової
про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.
195, 196, 198, 202 п. 3, 4, 205, 207, 254 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Скасувати
постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 15
травня 2008 року у справі № 2-а-7/08 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення Віньковецької районної державної адміністрації
Хмельницької області про стягнення недоплаченої разової грошової допомоги та
прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді
В.З.Улицький

В.М.Багрій