Справа № 22-а-5724/08
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2008-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 жовтня
2008 року

м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Бенедик
А.П.,

Суддів - Кононенко З.О., Калиновського В.А.

за участю:

секретаря - Лаба О.П.

з викликаних та повідомлених осіб в судове
засідання ніхто не прибув

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційними
скаргами Управління праці та соціального захисту населення Новосанжарської
районної державної адміністрації Полтавської області, Головного управління
праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної
адміністрації на постанову Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02.07.2008 року по справі № НОМЕР_1

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Новосанжарської районної
державної адміністрації Полтавської області, Головного управління праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації

3-тя особа: Міністерство праці та соціальної політики
України

про стягнення
грошових коштів ,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Новосанжарського районного суду
Полтавської області з позовом до Управління праці та соціального захисту
населення Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області,
Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації, 3-тя особа: Міністерство праці та соціальної
політики України, в якому просив стягнути з відповідачів невиплачену частину
щорічної разової грошової допомоги в сумі 1770, 30 грн.

Постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02.07.2008 року адміністративний позов ОСОБА_1задоволено.

Не
погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем, Управлінням
праці та соціального захисту населення Новосанжарської районної державної
адміністрації Полтавської області, подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову
та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог до Управління
праці та соціального захисту населення Новосанжарської районної державної
адміністрації Полтавської області.

______________________________________________________________________

Справа
№22-а-5724/08
Головуючий 1 інстанції: Киричок С.А. Категорія: 47
Доповідач: Калиновський В.А.

В
обґрунтування вимог апеляційної скарги
відповідач, Управління праці та соціального захисту населення
Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, посилається
на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм
матеріального права, а саме: Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік», Бюджетного Кодексу України,
ст. 95 Конституції України, посилаючись на обставини та обґрунтування,
викладені в апеляційній скарзі.

Не
погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем, Головним
управлінням праці та соціального захисту населення Полтавської обласної
державної адміністрації, також подано апеляційну скаргу, в якій він
просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити
в задоволенні позовних вимог.

В
обґрунтування вимог апеляційної скарги
відповідач, Головне управління праці та соціального захисту населення
Полтавської обласної державної адміністрації,
посилається на порушення судом
першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме:
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про державний бюджет України
на 2007 рік», Бюджетного Кодексу України, ст. 95 Конституції України,
посилаючись на обставини та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та
доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено, що згідно
посвідчення серії
НОМЕР_1ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 є учасником бойових дій (а.с. 3).

Згідно
Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус

ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», 25 грудня 1998 року ст. 12 доповнено частиною четвертою такого
змісту: «щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова
грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком».

Згідно
Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», мінімальна пенсія за віком, станом на 1 квітня 2007 року, становила 410 гривень 06 копійок.

Таким чином, у 2007 році підлягали до виплати позивачеві 2050 грн. 30 коп.
(410,06 грн. х 5). Однак,
вказана сума не була виплачена в повному розмірі. Недоплата склала 1770 грн. 30
коп. ( 2050, 30 грн. - 280 грн.).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив
з наступного.

Згідно
ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу.

Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Відповідно до ст. 22 ч. З Конституції
України, звуження змісту та
обсягу, гарантованого ст. 12
ч. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» права позивача,
шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не
допускається.

Суд першої інстанції, з огляду на
вищевказані положення ст. 22 Конституції України, дійшов
висновку про недопустимість, при встановленні розміру щорічної допомоги
учасникам бойових дій, виходити з положень Закону України «Про державний бюджет
на 2007 рік», якими виплата щорічної допомоги передбачена у значно менших
розмірах, оскільки Конституція України має вищу юридичну силу порівняно з іншими
Законами України.

Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» також не передбачено
обмеження розміру таких виплат наявністю певних коштів чи фінансування.

Згідно рішення Конституційного Суду
України від 01 грудня 2004 року («Справа
про зупинення дії або обмеження пільг, компенсації і гарантій»), визнані такими, що не відповідають Конституції України положення
ст. 44 Закону України «Про державний бюджет на 2004 рік». Цим же рішенням
Конституційного Суду України було закріплено, що зменшення розміру щорічної
допомоги суперечить вимогам ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
відповідно до якої права та пільги для ветеранів війни їх сімей встановлені
раніше законодавством України і законодавством колишнього СРСР, не можуть бути скасовані без їх
рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, які обмежують права та пільги ветеранів війни,
передбачені цим законом, є
недійсними.

Відповідно до ст. 8 КАС
України, суд при вирішенні
справи повинен керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого,
зокрема, людина, її права та свободи, визнаються найвищими цінностями та
визначають зміст і спрямованість держави. Суд застосовує принцип верховенства
права, з урахуванням судової
практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський Суд
неодноразово підкреслював, що згідно з Конвенцією «Про захист прав людини та
основних свобод», аргументи відносно відсутності бюджетних асигнувань не є
поважною причиною для невиконання своїх зобов'язань органами державної влади.

Згідно ст.17-1 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічну
виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями
12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення
через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на
особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, або
особам.

Рішенням Конституційного Суду України № 6
- рп / 2007 від 09 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є не конституційними), положення статті 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2007
рік», якою у 2007 році виплати щорічної разової допомоги, відповідно до Закону України «Про статус війни, гарантії їх соціального
захисту», здійснюються
участникам бойових дій у розмірі 280
грн.

Згідно п. 13 ст. 71 Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік», зупинено на 2007 рік дію частини п'ятої ст. ст. 12, 13, 14, 15
Закону України «Про статус війни,
гарантії їх соціального захисту» в частині разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч. 3 ст. 152 Конституції
України, матеріальна чи моральна
шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визначені
неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 8 ч. 3, 4 КАС України, звернення до адміністративного суду для
захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.

Забороняється відмова в розгляді та
вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності,
суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що дані позовні вимоги є
обґрунтованими, права позивача на отримання грошової
допомоги, встановлені Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» порушені, а тому позов підлягає задовленню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до
Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”,
щорічно до 5 травня, особам, зазначеним у цьому Законі, виплачується разова
грошова допомога у кратному розмірі до мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 17
Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”,
фінансування витрат, пов'язаних з
введенням в дію цього
Закону, здійснюється за рахунок коштів
державного та місцевого бюджетів.

Відповідно
до ст. 29 Закону України «Про Державний
бюджет на 2007 рік», зупинено дію частин
п'ятих статей 12, 13, 14 та 15 Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”, які визначали кратність виплат щорічної
допомоги до 5 травня залежно від розміру мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року у справі за поданням 46 народних депутатів України
щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29,
36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39,
41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» («Справа про соціальні гарантії
громадян»), визнано такою, що не відповідає Конституції України (є
неконституційною) ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік»,
якою зупинено дію ч.5 ст.ст.12-15 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Рішення
Конституційного Суду України у цій справі має преюдиційне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначеного Закону, що визнані неконституційними. Рішення
Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене.

З моменту прийняття Конституційним Судом України
рішення щодо неконституційності положення
ст. 29 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік”, ця норма
Закону втратила чинність, а тому на момент виникнення спірних правовідносин,
були чинними частини п'яті статей 12, 13, 14 та 15 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, які підлягали застосуванню
до спірних правовідносин.

Посилання відповідачів в апеляційній скарзі на
порушення судом першої інстанції норм матеріального права через неврахування
законодавчої неврегульованості питання щодо механізму виплати разової грошової
допомоги до 5 травня, відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”, колегія суддів, вважає хибними, з таких
підстав.

Стаття 46 Конституції України гарантує громадянам
право на соціальний захист.

Відповідно до статті 64 Конституції України,
конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.3 та ч. 4 ст.8 Кодексу адміністративного
судочинства України, звернення до адміністративного суду для захисту прав і
свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України
гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної
справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності
законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Таким чином, враховуючи ст.ст. 46, 64 Конституції
України, ч.ч.3, 4 ст.8 КАС України та положення ч.5 ст.12 Закону України «Про
статус ветеранів війни та гарантії Ії соціального захисту», яка була чинною на час виникнення між
сторонами спірних правовідносин та встановлювала позивачу право на соціальний
захист щодо отримання щорічної допомоги у розмірі, кратному до мінімальної
пенсії за віком, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про задоволення позову в частині стягнення недоплаченої щорічної
допомоги до 5 травня за 2007 рік у розмірі, встановленому зазначеним законом,
та не мав права відмовляти позивачу у задоволенні позову з підстав не
визначення в законодавстві України розміру мінімальної пенсії за віком, який підлягає застосуванню при розрахунку
разової щорічної допомоги до 5 травня відповідно до Закону України «Про статус
ветеранів війни та гарантії Ії соціального захисту».

Відповідно до п.7 ст.9 КАС України, у разі
відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон,
що регулює подібні правовідносини.

Ст.62 Закону
України «Про державний бюджет на 2007 рік» встановлено, що для визначення
мінімального розміру пенсії за віком, відповідно до абзацу першого ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 01 квітня та
з 01 жовтня 2007 застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили
працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої ст.62 Закону України
«Про державний бюджет на 2007 рік», збільшений на 1%.

Станом на 05
травня 2007 року, відповідно до ст. 62 Закону України «Про державний бюджет на
2007 рік», мінімальна пенсія за віком становила 410 гривень (406х1:100=4,06;
406+4,06=410).

Зі змісту ст. 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
вбачається, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Таким чином,
законодавчо визначено лише розмір мінімальної пенсії за віком, які призначені
особам, згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, збільшений на 1%.

Отже, питання щодо визначення розміру
мінімальної пенсії за віком, який застосовується при обчисленні розміру пенсії,
призначеної за іншими законами, та при розрахунку щорічної разової допомоги до
5 травня законодавчо не визначено.

З урахуванням положення ч.7 ст.9 КАС
України, колегія суддів вважає, що у зв'язку з відсутністю закону, який регулює
спірні правовідносини, а саме, розмір мінімальної пенсії за віком, який
застосовується при обчисленні
розміру щорічної разової допомоги до 5 травня, необхідно застосувати норми
закону, який регулює подібні правовідносини, а саме ст.62 Закону України «Про
державний бюджет на 2007 рік».

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5
травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі 5
мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч.1 ст.17-1 зазначеного Закону,
такі виплати здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Таким чином, позивачу у 2007 році Управління праці та соціального
захисту населення Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської
області повинно було сплатити до 5 травня
разову грошову допомогу у розмірі 2050 гривень (410х5=2050), а сплатило лише
280 гривень.

Проте, колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо стягнення невиплаченої частини щорічної
разової допомоги в розмірі 1770,30 грн. солідарно з Управління праці та
соціального захисту населення Новосанжарської районної державної адміністрації
Полтавської області та Головного управління праці та соціального захисту
населення Полтавської обласної державної адміністрації з наступних підстав.

Відповідно
до статті 17-1 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виплати
щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня
здійснюють органи праці та
соціального захисту населення
через відділення зв'язку або
через установи банків
(шляхом перерахування на особовий
рахунок отримувача) пенсіонерам
- за місцем отримання пенсії, а
особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового
утримання.

Згідно
ст. 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов'язок або солідарна вимога
виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі
неподільності предмета зобов'язання.

Колегія
суддів зазначає, що солідарний обов'язок властивий цивільним правовідносинам, а
в даному випадку спір виник у сфері публічно-правових відносин.

Виходячи з наведеного, колегія
суддів, вважає, що
недосплачена щорічна грошова допомога підлягає стягненню з Управління праці та соціального захисту
населення Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області.

Зважаючи на встановлені обставини справи,
колегія суддів вважає, що постанова Новосанжарського районного суду Полтавської
області від 02.07.2008 року по справі №
НОМЕР_1прийнята з порушенням норм чинного процесуального та матеріального
права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому підлягає
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Управління праці
та соціального захисту населення Новосанжарської районної державної
адміністрації Полтавської області, Головного управління праці та соціального
захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації на постанову
Новосанжарського районного суду Полтавської області
від 02.07.2008 року по справі № НОМЕР_1- задовольнити частково.

Постанову
Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02.07.2008 року по справі № НОМЕР_1за позовом
ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту населення
Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, Головного
управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної
державної адміністрації, 3-тя особа: Міністерство праці та соціальної політики
України про стягнення грошових коштів - скасувати.

Прийняти нову постанову якою стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Новосанжарської районної
державної адміністрації Полтавської області
на користь ОСОБА_1недосплачену частину разової
щорічної допомоги, передбаченої ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 1770,30 грн.

Постанова набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця з дня складання постанови у повному обсязі, шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий (підпис) А.П.
Бенедик

Судді (підпис) З.О. Кононенко

(підпис) В.А.
Калиновський

Повний текст постанови виготовлений
та підписаний 27.10.2008 року.

ЗГІДНО З
ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського
апеляційного

адміністративного
суду
В.А. Калиновський