Справа № 22-а-2218/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

18 квітня 2008 року справа
№ 22-а-2218/08

зал судового засідання у
приміщенні суду за адресою: м. Донецьк,
бульвар Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Арабей Т.Г.

суддів: при
секретарі судового засідання

Геращенка І.В. Білак С.В. Танцюра Н.С.

за участю представників:

від позивача:

не з'явився

від відповідача (3):

ОСОБА_1- за дов.№63 від 12.01.2008р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на постанову

Сєвєродонецького міського суду Луг
Сєв Сєвєродонецького міського суду Луганської області

від

11 грудня 2007 року

у адміністративній справі

№ 2-а-180/07 (суддя Туренко С.І.)

за позовом

ОСОБА_2

до

Начальника Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в Луганській області ОСОБА_3;

про

визнання незаконною та скасування
постанови про застосування фінансових
санкцій

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Сєвєродонецького
міського суду від 15 жовтня 2007 року у справі № 2-а-180/07 в задоволені
позовних вимог ОСОБА_2 до начальника Територіального управління
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Луганській області
було відмовлено в визнанні незаконною та
скасуванні
постанови про застосування фінансових санкцій від 19 квітня 2007 року №
012142 предметом якої визначені фінансові
санкції, які застосовані за порушення законодавства про автомобільний
транспорт відповідно до абзацу третього (другого) частини першої статті 60
Закону України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року №
2344-ІІІ.

Мотивами відмови у задоволенні позовних вимог суд
першої інстанції визначив відсутність
порушень чинного законодавства посадовими особами відповідача під час
проведення рейдової перевірки 02.03.2007 року

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду
першої інстанції та задовольнити
позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, наголошує на тому,
що відповідачем не була доведена законність проведення перевірки у
відповідності з вимогами ч.2 ст. 71 КАС України, що стало підставою для
застосування штрафу, а також на
посилання у постанові від 19 квітня 2007
року № 012142 про застосування штрафних
санкцій згідно до абз. 3 ч.1 ст. 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-ІІІ,
яким не передбачені ні обставини порушення, ні застосовані фінансові
санкції.

Представник Територіального управління
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Луганській
області Міністерства транспорту та
зв'язку України у судовому засіданні наполягав на залишені постанови суду
першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, був повідомлений належним чином, надав письмову заяву про
можливість розгляду справи в його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши
доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем
на підставі свідоцтва про державну реєстрацію НОМЕР_1від 18.01.2000 року( а.с.8), здійснює діяльність на підставі ліцензії
НОМЕР_2 від 14.07.2004 року , у тому числі щодо надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального
користування, дозволений вид робіт-внутрішні перевезення пасажирів у період з 14 липня 2004 року по 13 липня
2007 року (строк дії ліцензії) (а.с. 7).

Головна державна інспекція на
автомобільному транспорті є урядовим органом державного управління з питань контролю
на автомобільному транспорті, діє на підставі Положення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2004 року № 1190 (із
наступними змінами). Положення про територіальні органи Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті (надалі - територіальні органи)
затверджене наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 14 грудня
2005 року № 888 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2005
року за № 1573/11853).

Засади організації та
діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про
автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (надалі - Закон №
2344), зі змінами, внесеними Законом України від 23 лютого 2006 року № 3492-4.

Працівниками територіального
органу було здійснено перевірку позивача,
за наслідками якої складений
протокол
від 19 квітня 2007 року № 012142 про порушення ОСОБА_2 02.03.2007
року законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке
передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Законом України «Про автомобільний
транспорт» , тобто за перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік
яких визначений ст. 39 Закону ( відсутня ліцензійна картка, квитково- касовий
лист) на автомобіль з державним номером НОМЕР_3, на підставі якої керівником
територіального органу в Луганській області прийнято постанову за № 012142 про
застосування до суб'єкта підприємницької діяльності фінансових санкцій у розмірі 1700 грн .

За порушення законодавства про
автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за
надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, штраф у розмірі ста
неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Останім абзацем статті 60 Законом
України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що порядок стягнення у вигляді
штрафу за порушення, викладені у цій статті, та порядок оскарження і
опротестування постанови по справі про правопорушення визначає Кабінет
Міністрів України.

Стаття 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт»№ 2344 визначає документи, на підставі яких виконуються
пасажирські перевезення.

Документи для регулярних
пасажирських перевезень:

для автомобільного
перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує
використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені
законодавством України;

для водія автобуса -
посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний
засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, квитково-касовий лист, схема маршруту,
розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші
документи, передбачені законодавством України;

для пасажира - квиток на
проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду -
посвідчення особи встановленого зразка).

Відповідно до ст.39 Закону України
«Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії, пасажири
повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Порушеннями, які стали
підставою для застосування штрафу спірною постановою, зазначені у протоколі та визначені: надання
послуг по перевезенню пасажирів без оформлення квитково-облікового листа,
ліцензійної картки.

Стаття 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344 (в
редакції Закону № 3492-15 від 23 лютого 2006 року) передбачає, що державний
контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових,
позапланових і рейдових перевірок.

Колегія суддів зазначає, що проведення
зазначених перевірок є засобом реалізації владних повноважень територіальним
управлінням як суб'єктом владних повноважень.

Підставою проведення перевірки є
завдання від 26 лютого 2007 року на
перевірку № 010741 з 01.03. по 02.03.2007 року, яке видано начальником Територіального управління Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті в Луганській області ОСОБА_3 за формою, наведеною у
додатку 1 до «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному
транспорті» , затвердженому Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 ( а.с.34).

Колегія суддів погоджується з
доводами відповідача щодо права на
здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального
користування. Одночасно колегія суддів зазначає, що застосування штрафу можливе
при доведенні складу правопорушення у суб'єкта господарювання. Зазначене
означає, що правопорушення встановлюється на підставі, у межах та у спосіб,
передбачений законом.

Спірним у межах даних правовідносин є
спосіб встановлення правопорушення. Посадові особи, які здійснювали перевірку
та склали протокол, діяли на підставі завдань, якими не передбачена перевірка
позивача, а саме: для проведення перевірки у завданні не вказані суб'єкти
підприємницької діяльності, їх місцезнаходження ,посилка на акти законодавства,
додержання яких перевіряється, як того потребують приписи Додатку № 1 до
«Порядку здійснення державного контролю
на автомобільному транспорті», внаслідок чого факт отримання завдань на
перевірку ОСОБА_2 як суб»єкта
господарювання, що здійснили перевірку та склали протоколи, відповідачи не
довели.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про противоправність рішень, дій чи
бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 70 КАС
України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не
беруться до уваги.

Протоколи, якими встановлені
порушення, що складені особами без завдань на перевірку є доказами, отриманими
з порушенням закону, внаслідок чого прийняти їх як докази, якими встановлені
порушення позивачем вимог нормативно-правових актів з питань автомобільного
транспорту України, не передбачається можливим, внаслідок чого підстави для
застосування штрафу відповідачами не доведені.

Крім того, фінансові санкції до
позивача ОСОБА_2 застосовані у межах
відповідальності за абзацем 2 частини 3 статті 60 Закону України «Про автомобільний
транспорт», в той час як згідно з
постановою відповідача № 012142 від 19 квітня 2007 року про застосування фінансових санкцій позивач ОСОБА_2 притягнутий до відповідальності яка передбачена абзацем 3 ч.1 ст. 60 Закону
та передбачає відповідальність за «
експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензійної картки» у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, що не відповідає обставинам
встановлених судом та вимогам діючого законодавства.

Як убачається з матеріалів справи на момент проведення перевірки у ОСОБА_2 була оформлена ліцензійна картка серії
НОМЕР_4 до ліцензії НОМЕР_5 на
транспортний засіб марки Мерседес-Бенц 308
реєстраційний № НОМЕР_3 ( а.с.8),а також дозвіл за № 4850 на маршрут №
320 Рубіжне-Мелове на підставі договору
№ 376 від 15.06.2005 року, виданий начальником управління транспорту та зв»язку
Луганської обласної державної адміністрації (а.с.10), а крім того суду надана
книга обліку розрахункових операцій № 1
та квитково-касовий лист від 02.03.2007 року серії УДМ № 001529 ( а.с. 52-53).
Наведені докази спростовують висновки відповідача щодо порушень позивачем
діючого законодавства, що також унеможливлює притягнення до
відповідальності за абзацем 2 частини 1
статті 60 Закону України « Про
автомобільний транспорт».

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті
постанови були зроблені висновки які не відповідають обставинам справи та порушені норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на наведене,колегія
судів вважає за необхідне скасувати постанову
Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 грудня 2007
року та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог, визнавши
незаконною постанову № 012142 Начальника Територіального управління
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Луганській області
ОСОБА_3 від 19 квітня 2007 року про накладення на ОСОБА_2 фінансових санкцій в сумі 1700 гривень відповідно до ст..60 ч.1 абзаца 3 Закону
України « Про автомобільний транспорт»
та скасувати .

Керуючись статтями 24 ч.3, 160, 167 ч.4,
184 ч.1, 195 ч.1,2, 196, 198ч.3, 202 ч.3 та ч.4, 205 ч.2, 207, 211 ч.1, 212 ч.1
та ч.2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від 11 грудня 2007 року у справі № 2-а
-180/2007 року- задовольнити.

Скасувати постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської
області від 11 грудня 2007 року у справі № 2-а -180/2007 року

Позов
ОСОБА_2 до Начальника Територіального управління Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті в Луганській області
ОСОБА_3-задовольнити .

Визнати
незаконною та скасувати постанову № 012142 Начальника Територіального
управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в
Луганській області ОСОБА_3 від 19 квітня 2007 року про накладення на
ОСОБА_2 фінансових санкцій в сумі 1700
гривень відповідно до ст..60 ч.1 абзаца
3 Закону України « Про автомобільний
транспорт».

Присудити з Державного бюджету України на
користь ОСОБА_2 витрати по сплаті
судового збору у розмірі 3 грн.40 коп.

Вступна та резолютивна частини постанови
прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 18 квітня 2008
року. Постанова у повному обсязі
складена у нарадчій кімнаті 21 квітня 2008 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий
Т.Г. Арабей

Судді:
І.В. Геращенко

С.В. Білак