Справа № 2а-2830/08
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2008-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-2830/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2008 р. м.
Харків

Харківський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді - Спірідонова М.О.

за участю секретаря - Глазунової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у
приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 до Харківської об'єднаної
Державної податкової інспекції в Харківській області про визнання рішень
недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач СПДФО ОСОБА_1 . звернувся до суду з позовом до Харківської
обєднаної державної податкової інспекції у Харківській області в якому просив
суд визнати недійсним податкові повідомлення рішення Харківської ОДПІ у
Харківській області от 25.01.2005г. № /2 по податку з підприємницької
діяльності у сумі 216059,61 грн. -от 25.01.2005г. № /2 штрафні
санкції з податку з підприємницької діяльності у сумі 10,90 грн.; 25.01.2005г.
№ /2 штрафні санкції з
податку з підприємницької діяльності у сумі 75,89 грн. -от 25.01.2005г. №
/2 трафні санкції з податку з підприємницької діяльності у сумі 38,03
грн. ; от 25.01.2005г. № /2 з податку на додану вартість у сумі 214836,00 грн. -от 25.01.2005г. №
/2 штрафні санкції з податку на додану вартість у сумі 60,86 грн. -от 25.01.2005г. №
/2 штрафні санкції з податку
на додану вартість у сумі 0,08 грн. ; от
25.01.2005г. № /2 штрафні санкції за порушення законодавства про
патентування у сумі 2560,00 грн. та стягнути суму судових витрат.

В обгрунтування позову позивач вказав, що оскржені податкові повідомлення
рішення винесено відповідачем з порушенням норм чинного законодавства України.

Відполвідач в судове засідання з'явився та з позовом не погодився у повному
обсязі вказавши, що оскаржені податкові повідомлення рішення винесено на
підставі норм чинного законодавства України.

Судом встановлено, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06
листопада 2007р. касаційну скаргу Харківської ОДПІ у Харківській області
задоволено частково, скасовано Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 20.07.2005р. та Рішення господарського суду Харківської
області від 19.04.2005р., якими позов
задоволено частково та визнано недійсними податкові повідомлення-рішення
Харківської ОДПІ від 25.01.2005р.: № /2 про визначення суми
податкового зобов'язання по ПДВ в розмірі 214836,00 грн. (143224,00 грн.
основний платіж, 71612,00 грн. штрафна санкція); № /2 про визначення суми
податкового зобов'язання по прибутковому податку в розмірі 216232,41 грн.; №/2 про
визначення суми податкового зобов'язання за порушення законодавства про
патентування в розмірі 2560,00 грн.. Справу направлено на новий розгляд до
Харківського окружного адміністративного суду.

В Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06 листопада 2007р.
вказано на те, що судами попередніх інстанцій не надано правової оцінки всім
наявним в матеріалах справи доказам та не взято до уваги:

·
п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», який визначає, що не
належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами;

·
п.п. 7.2.4. п. 7.2 ст. 7
Закону України «Про податок на додану вартість», який встановлює, що право на нарахування податку
та складання податкової накладної надається виключно особам, зареєстрованим, як
платники податку;

·
п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7
Закону України «Про податок на додану вартість», в якому закріплено, що
податковою накладною є документ, який містить обов'язковий перелік відомостей, а не будь-який
документ з відповідною назвою і довільним заповненням всіх необхідних
граф;

·
п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану вартість», який не дозволяє відносити до
складу податкового кредиту з ПДВ суми податку не підтверджені відповідними
документами - податковими накладними.

У
відповідності до вимог ч. 5 ст. 227 КАС україни висновки і мотиви, з яких
скасовані рішення є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при
розгляді справи.

Так судом встановлено, що актом
Харківської ОДПІ у Харківській області від 20.09.2004р. № 286/17-106 про
результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового і
валютного законодавства суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи
ОСОБА_1. встановлено порушення п.п. 7.2.1, 7.2.4 п. 7.2 , п.п. 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану
вартість», ч. 3 ст. 13 Декрету КМ України «Про прибутковий податок з громадян»,
ч. 4 п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку
підприємств», ст.ст. 1, 3 Закону України
«Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», а саме порушення ФО-П ОСОБА_1. вимог Закону
України «Про податок на додану вартість» відбулось за висновками акту, внаслідок включення на протязі 2002-2004рр.
до складу податкового кредиту з ПДВ податкових накладних виданих від імені АТ
«Промтехпроект» та ДП «Укртехопт», які на час виписки податкових накладних не
мали статусу юридичної особи та були видалені з ЄДРПОУ.

Відповідно до інформації, наданої ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова та ДПІ
у Ленінському районі м. Харкова АТ «Промтехпроект» не було зареєстровано як
платник ПДВ, а свідоцтво платника ПДВ ДП «Укртехопт» було анульовано на
підставі заяви керівника підприємства ще 29.02.2000р..Отже за висновками акту
перевірки платником податків до складу
податкового кредиту по ПДВ включено документи від суб'єктів господарювання, яких фактично не існує, в порушення п.п.7.2.1, пп.
7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкові
накладні, видані не зареєстрованою у податковому органі особою не є податковими
накладними та не надають покупцеві права віднести відповідні суми ПДВ до
податкового кредиту. В порушення п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» ОСОБА_1. відносив до податкового кредиту суми
податку не підтверджені відповідними документами - податковими накладними, такі
порушення призвели до заниження ПДВ, що підлягає сплаті, шляхом його зменшення
за рахунок витрат, які фактично відсутні.

Як зазначано в акті перевірки при складанні акту
відповідач виходив насамперед з того, що витрати на користь ДП «Укртехопт» та
АТ «Промтехпроект» (неіснуючих суб'єктів господарювання) ФО-П ОСОБА_1. понести не міг. З посиланням на ч. 3 ст. 13
Декрету КМ України «Про прибутковий податок з громадян», ч. 4 п.п. 5.3.9 п. 5.3
ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» Харківська ОДПІ
зазначила, що документи, що були надані ФО-П ОСОБА_1 для перевірки
правомірності включенням сум до складу валових витрат - квитанції до
прибуткових касових ордерів з підписами невстановлених осіб та печатками ДП
«Укртехопт», АТ «Промтехпроект» не можуть вважатися такими, що підтверджують
витрати підприємця на користь саме цих підприємств. Так як на момент виписки
цих документів вказані підприємства не мали статусу юридичних осіб і видані від
їх імені документи не можуть вважатися
належними доказами понесених ФО-П ОСОБА_1 . витрат. Суми, на думку податкової
інспекції, сплачені на користь неіснуючих підприємств були виключені з валових
витрат підприємця.

Перевіркою
виявлено порушення ст.ст. 1, 3 Закону України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності», оскільки ФО-П ОСОБА_1. за період з 18.09.2002р. по
02.03.2004р. здійснював торгівельну діяльність за готівкові кошти без придбання
торгового патенту.

За результатами вказаного акту начальником Харківської
ОДПІ 22.09.2004р. були прийняті: податкове повідомлення-рішення № /0 про
визначення суми податкового зобов'язання по ПДВ в розмірі
214836,0 грн. (143224,0 грн. основний платіж, 71612,0 грн. штрафна санкція);
податкове повідомлення-рішення № /0 про визначення суми податкового
зобов'язання по прибутковому податку в розмірі 216232,41 грн.; податкове
повідомлення-рішення № /0 про визначення суми податкового
зобов'язання (штрафні санкції) за порушення законодавства про патентування в
розмірі 2560,0 грн..

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями Позивач в рамках
апеляційного узгодження суми податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом оскаржив їх шляхом направлення
первинної та повторної скарг. Рішенням начальника Харківської ОДПІ у
Харківській області від 22.11.2004р. за результатами розгляду скарги податкове
повідомлення-рішення № /0 від 22.09.2004р. було скасовано частково -
на суму 172,8грн., а платнику направлено нове податкове повідомлення з
урахуванням рішення за результатами розгляду первинної скарги, тобто скарга
задоволена частково. Повторна скарга до ДПА в Харківській області залишена без
задоволення, а оскаржувані рішення без змін.

За рішенням ДПА в Харківській області, начальником Харківської ОДПІ
25.01.05 р. були прийняті податкові повідомлення - рішення № /2 про
визначення суми податкового зобов'язання по ПДВ в розмірі 214836,00 грн.
(143224,00 грн. основний платіж, 71612,00 грн. штрафна санкція); № /2
про визначення суми податкового зобов'язання по прибутковому податку в розмірі 216059,61грн.; №/2 про
визначення суми податкового зобов'язання за порушення законодавства про
патентування в розмірі 2560,00 грн..

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення
представників сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом
встановлено, що згідно з інформацією викладеною в довідках Головного управління
статистики у Харківській області Акціонерне товариство «Промтехпроект» (код в
) видалено з Єдиного державного реєстру підприємств та
організацій України 19.06.2002р.,
Дочірнє підприємство «Укртехопт» (код в ) видалено з Єдиного
державного реєстру підприємств та організацій України 14.08.2000р..

Підпунктом 7.2.4. п. 7.2.
ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» визначено,
що право на нарахування податку та складання податкової накладної надається
виключно особам, зареєстрованим, як платники податку.

Відповідно до вимог пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» податкова накладна має містити зазначені окремими рядками
наступні дані: порядковий номер податкової накладної; дату виписування
податкової накладної; назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;
податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування
юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг)
та їх кількість (обсяг, об'єм); повну назву отримувача; ціну продажу без
врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому
значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

У відповідності до п. 2 Порядку заповнення податкової накладної,
затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.97
р. № 165 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.97 р. за №
233/2037, податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник
податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість. Згідно з п. 5 Порядку заповнення
податкової накладної податкова накладна вважається недійсною у разі її
заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку.

Виходячи з аналізу вище зазначених нормативно правових актів суд приходить
до висновку, що право на складання та видачу податкової накладної мають лише
особи, що зареєстровані у якості платників податку, отримали відповідне
свідоцтво та знаходяться в реєстрі платників ПДВ.

Підпунктом 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану
вартість» не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по
сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи
банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості
таких робіт (послуг).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної
податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами,
платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не
підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Як вже зазначалось судом вище АТ «Промтехпроект» та ДП «Укртехопт»
виключені із Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України
19.06.2002 року та 14.08.2000 року відповідно, тобто суд зазначає, що на час здійснення взаємовідносин (з грудня
2002 по лютий 2004 року) із позивачем вказані юридичні особи не існували,
платниками ПДВ бути не могли.

З
огляду на вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що надані
позивачем до перевірки документи, зокрема податкові накладні видані від імені
АТ «Промтехпроект» та ДП «Укртехопт», не можуть підтверджувати правомірність
віднесення відповідних сум до податкового кредиту, а висновки відповідача ґрунтується
на вимогах чинного законодавства.

Щодо відсутність на момент проведення первірки
податкової накладної виданою ПСП «Победа» б/н від 14.01.03р. на суму ПДВ -
772,0 грн.. суд зазначає. що вказана накладна була відображена в книзі обліку
та придбання товарів ФО-П ОСОБА_1. та включена до складу податкового кредиту.
Оскільки на момент проведення перевірки сума ПДВ у розмірі 772,0 грн.
залишилась непідтвердженою належним чином - податковою накладною, висновок
відповідача про порушення п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок
на додану вартість» є вірним та законодавчо обгрунтованим.

Суд
вважає, що відповідачем доведений факт порушення позивачем вимог Закону України
«Про податок на додану вартість».

Враховуючи вище начедене суд вважає, що висновки акту про заниження сум ПДВ
на 143224,0 грн., відповідають дійсним обставинам справи, а прийняте податкове
повідомлення-рішення №/2 про
визначення суми податкового зобов'язання по ПДВ у розмірі 214836,0 грн. є
законним та обгрнутнованим.

Відповідно
до ч. 2 ст. 13 Декрета КМ України «Про прибутковий податок з громадян» від
26.12.1992р. № 13-92 оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход,
тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i
документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу.

Частиною
3 ст. 13 Декрету встановлено, що до складу валових витрат, безпосердньо
пов'язаних з отриманням доходів,
відносяться витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва згідно Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

Згідно
з пунктом 5.1. ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу - сума
будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській діяльності.

За
змістом ч. 4 п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку
підприємств» не входять до складу валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення та зберігання яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Судом
становановлено та не заперечуваолсь позивачем по справі, що протягом періоду з
грудня 2002 року по лютий 2004 року валові витрати, безпосередньо пов'язані з
отриманням доходів, позивачем формувались, зокрема, за рахунок взаємовідносин
із ДП «Укртехопт», АТ «Промтехпроект». Зазначене факт також підтверджувалось
квитанціями до прибуткових касових ордерів з печатками ДП «Укртехопт», АТ
«Промтехпроект».

Статтєю 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в
Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості
про господарську операцію та підтверджує її здійснення;

Пунктом 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у
здійсненні господарської операції.

Відповідно до пункту 2.4 статті 2 наказу Міністерства фінансів України від
24.05.95 року № 88 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку» первинні документи для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства,
установи, від імені яких складається документ, назва документа (форма), код
форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі), посада, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання
первинного документа.

Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні,
затвердженим Постановою Правління НБУ від 15.12.2004р. № 637 дано
визначення касовому ордеру, а саме, касовий ордер - первинний документ
(прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення
надходжень (видачі) готівки з каси (п. 1.2 глави 1 Положення).

Відповідно до п. 3.3 глави 3 Положення про приймання підприємствами готівки
в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки
цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового
ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на
це уповноважений керівником.

Виходячи аналузу вище зазначених норм права суд призодить до висновку, що
законодавець чітко визначив, що первинні
документи повинні бути складені у встановленому законом порядку та
уповноваженими особами, а лише відповідність реквізитів письмового
документу вимогам, які закон висуває до
первинного документу, не є законодавчою підставою для набуття таким письмовим
документом юридичної сили і доказовості, так як його дані не засвідчують
дійсності (реальності) господарської операції, на підтвердження якої він був
складенийта та не є достатньою та належною підставою для формування валових
витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів.

Оскільки як вже було встановлено судом у АТ «Промтехпроект» та ДП
«Укртехопт» був відсутній статус юридичної особи у зв'язку з їх припиненням та виключенням із
Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що первинні документи видані від імені ДП «Укртехопт»
та АТ «Промтехпроект» за період грудня 2002 по лютий 2004 року не є
належними первинними документами, а
тому, формування позивачем валових витрат
на підставі таких документів є законодавчо не обгрунтованим, а тому и
витрати за цими господарськими
зобов'язаннями не можуть відноситься на
розрахунки з бюджетом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що прийняте податкове повідомлення-рішення №
/2 про визначення суми податкового зобов'язання по прибутковому
податку в розмірі 216059,61грн. є законним та обгрунтованим.

Що стосується порушення позивачем ст.1, 3 Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької діяльності», а саме, за період з 18.09.2002р. по
02.03.2004р. позивач здійснював торгівельну діяльність за готівкові кошти (про
що свідчать відповідні прибуткові касові ордери) без придбання торгового
патенту, то згідно з ст. 1 вищевказаного Закону об'єктом правового регулювання
є торгівельна діяльність за готівкові кошти. Патентуванню підлягає торговельна
діяльність, що здійснюється
суб'єктами підприємницької діяльності
або їх структурними (відокремленими) підрозділами
у пунктах продажу товарів.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності» вартість
торгового патенту на
здійснення торговельної діяльності
встановлюється органами місцевого самоврядування залежно від місцезнаходження пункту продажу
товарів та асортиментного переліку товарів”.

Як було встановлено судом рішеннями Кулиничівської селищної Ради
Харківського району Харківської області від 27.09.2001р. (на 2002 рік),
22.01.2003р. (на 2003 рік) та 26.12.2003р. (на 2004 рік) встановлена вартість
торгового патенту на здійснення торгівельної діяльності у розмірі 80,0 грн. за
календарний місяць.

У відповідност ідо вимг ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її
вимоги та заперечення, відповідачем в ході судового розгляду справи було надано
довідку згідно з якою позивач протягом 2002-2004 років торгові патенти не
придбавав, зазначене представниками позивача не заперечувалось, як і не
заперечувався факт здійснення протягом цього періоду торгівельної діяльності за
готівкові кошти.

Таким
чином, суд приходить до всновку, що про порушення позивачем вимог статті 1 та 3
Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».

Відповідальність за вказане порушення передбачена абз. 4 ч. 1 ст. 8 Закону
України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», а саме, за
здійснення операцій без придбання торгових патентів застосовується штраф у
подвійному розмірі вартості торгового патенту за повний термін такої
діяльності.

Враховуючи вище начедене суд приходить до висновку , що винесене податкове
повідомлення-рішення № /2 від 25.01.05 на суму 2560,0 грн. є законним
та законодавчо обгрунтованим.

Керуючись ст.ст. 4, 7,
86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський
окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 до Харківської об'єднаної
Державної податкової інспекції в Харківській області про визнання рішень
недійсними - відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження або у строк встановлений ч.5 ст.186 КАС
України.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом,
постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова у повному обсязі виготовлена 12.12.2008 року.

Суддя М.О. Спірідонов