Справа № 22-а-9248/08
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Сакенов Ю.К. Справа № 22-а-9248/08
районний суд Хмельницької області ряд. стат. звіту № 46
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Улицького
В.З., Багрія В.М.,

при секретарі судового засідання - Неміш О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління
праці та соціального захисту населення Чемеровецької районної державної
адміністрації Хмельницької області на постанову Городоцького районного суду
Хмельницької області від 24 квітня 2008 року у справі № 2-а-7/08 за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Чемеровецької
районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання дій
неправомірними та стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у
якому просила стягнути з управління праці та соціального захисту населення
Чемеровецької районної державної адміністрації Хмельницької області (далі -
УПСЗН Чемеровецької РДА) на її користь недоплачену разову щорічну грошову
допомогу, передбачену ст. 14 Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”, як учаснику війни, у сумі 2853 грн. за
2005-2007 роки.

Постановою Городоцького районного суду Хмельницької від
24 квітня 2008 року вказаний позов задоволено частково і вирішено стягнути на
користь позивачки з УПСЗН Чемеровецької
РДА недоплачену спірну грошову допомогу за 2007 рік у розмірі 1080,18 грн. У
задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену
постанову скасувати і ухвалити нову, про відмову у задоволенні вимог позивачки,
покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і
процесуального права та неврахування істотних обставин справи. Вимоги за
апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що воно належним чином і відповідно до
вимог Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік” виконало свій
обов'язок перед позивачкою щодо виплати щорічної разової грошової допомоги у
сумі 150 грн. Просить врахувати, що рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007
датоване 09 липня 2007 року, тобто після завершення виплати спірної допомоги у
травні 2007 році. Вказує на порушення судом вимог бюджетного законодавства
України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на
виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності
згідно із ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що
подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що вона є учасником війни, якому відповідно до вимог
ст. 14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у розмірі трьох мінімальних
пенсій за віком. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
№6-рп/2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України, положення ст.
29 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким обмежувався
розмір щорічної разової допомоги, передбаченої Законом України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, у тому числі й учасникам
війни. Розмір отриманої позивачкою у 2007 році грошової допомоги до 5 травня в
сумі 150 грн. не відповідає вимогам зазначеного Закону і сума заборгованості
перед нею, виходячи із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за
віком і прожиткового мінімуму у 2007 році, становить 1080,18 грн.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії
суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Безспірно встановлено, що позивачка є учасником війни,
якому відповідно до вимог ст. 14 Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня виплачується грошова
допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет
України на 2007 рік”, якими було обмежено розмір щорічної допомоги до 5 травня,
встановленої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”, із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду України має
преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів
у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані неконституційними.

За таких обставин, колегія суддів приходить до
переконання про підставність вимог позивачки у частині заборгованості з виплати
щорічної допомоги за 2007 рік.

Розмір такої заборгованості судом першої інстанції
визначений виходячи із розмірів мінімальної пенсії за віком та прожиткового
мінімуму, встановлених законами України на 2007 рік.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції про необхідність стягнення спірної виплати саме із УПСЗН
Чемеровецької РДА в силу вимог ст. 171 Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Покликання апелянта на відсутність бюджетного
фінансування передбачених Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту” розмірів щорічної грошової допомоги, як на причину
невиконання державою взятих на себе зобов'язань, до уваги колегією суддів не
приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення
спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у справі “Кечко проти України”).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку
про те, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір,
правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної
скарга не спростовують висновків суду і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту
населення Чемеровецької районної державної адміністрації Хмельницької області
залишити без задоволення, а постанову Городоцького районного суду Хмельницької
області від 24 квітня 2008 року у справі № 2-а-7/08 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді
В.З.Улицький

В.М.Багрій