Справа № 2-а-28018/08
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2008-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 листопада 2008 р. м.Житомир

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Хаюка С.М. ,

при секретарі - Савчук Є.С. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі адміністративну справу

за
позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації

про стягнення 32618,20 грн.,-

встановив:

У вересні 2008 року позивач звернувся з
вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що протягом 2000-2007 років йому
не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст. 39 Закону України
"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", що призвело до порушення його прав.
Заборгованість по доплаті до заробітної плати особам, які працюють на
територіях радіоактивного забруднення (ст.39) та доплати в зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування (ст.37) позивач визначив в розмірі 32618,20грн.
Посилався на те, що отримував відповідні доплати та допомоги у розмірах,
передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року,
тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній
заробітній платі у відповідні періоди.

Позивач просить справу розглядати без його
участі, позов підтримує.

Представник
відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи
повідомлений у передбаченому законом порядку.

Дослідивши
матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Встановлено, що позивач працює в м.Овруч,
Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного
відселення та проживає в с.Товкачі,
Овруцького району, Житомирської області, яке віднесено до зони посиленого
радіологічного контролю, є потерпілим від аварії на ЧАЕС 3 категорії, має на
утриманні двох неповнолітніх дітей.

Відповідно до
ст.39 Закону, заробітна плата особам які працюють на території гарантованого
добровільного відселення, повинна була підвищуватись на дві мінімальні
зарплати, а щомісячна грошова допомога в зв'язку з обмеженням споживання
продуктів місцевого виробництва (ст.37) виплачується в розмірі 30% мінімальної
заробітної плати.

Проте в
спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у
фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від
26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в кратному відношенні до
мінімальної зарплати.

Згідно ст. 8 Конституції
України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має
пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України.

Виплатою доплат
в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №
836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивачки.

Позов підлягає задоволенню
частково, при цьому суд враховує, що дію абзацу третього частини першої статті
39 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N 3235-ІV( 3235-15
) від 20.12.2005. На 2007 рік
дію цих норм зупинено згідно із Законом
N 489-V ( 489-16 ) від 19.12.2006, і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено
рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( v0а6Р710-07) від 09.07.2007.

Заборгованість
по ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП
України незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про
виплати, які відповідно до ст.2 Закону України „Про оплату праці" є
складовою структури заробітної плати.

Відповідно до ст.99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за захистом прав встановлюється річний
строк. Позов пред'явлено у вересні 2008 року.
Вимога про стягнення заборгованості
по ст.39 Закону підлягає задоволенню за період з вересня по грудень 2007
року включно.

Згідно ч.2 ст.11 КАС суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. В
даному випадку права позивача відповідачем порушені і тому з врахуванням
викладеного вище та розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний
період часу, а саме :

Розмір
мінімальної заробітної плати становив:

з 1 січня
1998 року -45 грн., з 1 липня 1998 року -55 грн., з 1 січня 1999 року -74 грн.,
з 1 квітня 2000 року -90 грн., з 1 липня 2000 р.- 118 грн., з 1 січня 2002 року
-140 грн., зі липня 2002 року -165 грн., зі січня 2003 року -185 грн., з 1
грудня 2003 року - 205 грн., з 1 вересня 2004 року 237 грн., з 1 січня 2005
року 262 грн., з 1 квітня 2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005 р,- 310 грн., з 1
вересня 2005 року -332 грн., з 1 січня 2006 року - 350 грн., з 1 липня 2006 р.-
375 грн., з 1 грудня 2006 року 400грн, з 1 квітня 2007 року - 420 грн., з 1
липня 2007 року - 440 грн., з 1 жовтня 2007 року - 460 грн.

Заборгованість
перед ОСОБА_1 за період з липня 2000 року по грудень 2007 року становить ( по
ст..39 Закону):

- за 2000рік
- 1416грн.(118грн. х2х6=1416грн)

за 2001 рік -
2832грн. (118грн. х2х 12=2832грн)

- за
2002рік-3660грн. ( 140грн.х2х6=1680грн., 165грн.х2х6= 1980грн.)

- за 2003рік
- 4480грн. (185грн. х2х11=4070грн., 205грн. х2х1=410грн.)

за
2004рік-5176грн. ( 205грн.х2 х 8=3280грн., 237грн.х2х4=1896)

- за 2005 рік
- 7208грн. (262грнх2хЗ=1572грн., 290грн.х2хЗ=1740грн., 310грн.х2х2= 1240грн.,
332грн.х2х4 = 2656грн.);

- за
липень-грудень 2007 року-5400грн.(440грн.х2хЗ=2640грн., 460грн.х2хЗ=2760грн.)

а всього 29416 грн.00коп. (
30172грн. - 756грн.00коп.)(отриманих згідно ПКМ України).

Заборгованість по
допомозі в зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого
виробництва на позивачку (ст.37) підлягає стягненню в межах одного року
позовної давності з серпня по грудень
2007 року і становить: 539,6грн. (440грн. х 30% х 1 = 132грн., 460грн. х 30% х
3 = 414грн. + 132грн. = 546грн. - 6,4грн. (отримані по постанові КМ) х 3 =
1618грн.80коп.

Оскільки розпорядником цих коштів
і в спірний період часу і тепер є управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість
з нього.

Керуючись ст.
ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. ст. 94, 158 - 163,
167, 254 КАС України, Житомирський окружний адміністративний суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії
відповідача неправомірними.

Стягнути з
управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації
на користь ОСОБА_1 29416грн.00коп.(ст.39) заборгованості доплати до заробітної
плати та 1618,8 грн. допомоги в зв'язку з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва.(ст..З7), а всього 31034грн.80коп.

Згідно ст.
254 КАС України, постанова, якщо інше не встановлено КАС України набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова
Житомирського окружного адміністративного суду набирає законної сили після
закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної
скарги. Заява про апеляційне оскарження подається через Житомирський окружний
адміністративний суд до Київського апеляційного адміністративного суду протягом
10 днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж
порядку протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: С.М.
Хаюк