Справа № 22-а-10622/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя Кірієнко В. О.
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2008
року справа №
22-а-10622/08 зал судового засідання № 2 у приміщенні суду за
адресою: м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

постанова
прийнята в порядку письмового провадження згідно частини 1 статі 197

Кодексу
адміністративного судочинства України

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Міронова Г. М.
Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

не з'явився, надана заява про розгляд справи за його
відсутністю,

від відповідача:

не з'явився, з скарзі зазначив про розгляд справи за
відсутністю представника,

розглянувши апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Старобешівської районної державної адміністрації, смт. Старобешево

на постанову Донецького окружного адміністративного суду

від 6 серпня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-14202/08 (суддя Кірієнко В. О.)

за позовом

ОСОБА_1, смт.
Старобешево

до

Управління праці та соціального захисту населення
Старобешівської районної державної адміністрації, смт. Старобешево

про

стягнення недоотриманої разової грошової
допомоги до 5 травня за 2007 рік

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся 15 липня 2008 року до Донецького
окружного адміністративного суду з позовною заявою (арк. справи 1-2) до
Управління праці та соціального захисту населення Старобешівської районної
державної адміністрації, смт. Старобешево (далі по тексту - УПСЗН
Старобешівської районної державної адміністрації) про стягнення з відповідача
недоотриманої суми разової допомоги за 2007 рік в розмірі 3060 грн.

Постановою від 6 серпня 2008 року (арк. справи 25-28)
Донецький окружний адміністративний суд задовольнив частково позовні вимоги ОСОБА_1
Суд першої інстанції стягнув з УПСЗН Старобешівської районної державної
адміністрації на користь ОСОБА_1 суму щорічної грошової допомоги за 2007 рік в
розмірі 2920 грн. 48 коп., в задоволенні решти позовних вимог відмовив.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати
постанову суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

21 жовтня 2008 року через канцелярію Донецького
апеляційного адміністративного суду позивачем була надана заява про розгляд
справи за його відсутністю.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначив про розгляд
справи за відсутністю представника.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги, прийняла рішення про задоволення
клопотань позивача та відповідача про розгляд апеляційної скарги без їх участі
та відповідно про розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження
відповідно до частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Позивач віднесений до 1 категорії учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та до 1 серпня 2007 року був інвалідом 3
групи, з 17 липня 2007 року є інвалідом 2 групи, що підтверджено посвідченнями
та довідкою МСЕК (арк. справи 3-5).

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (зі змінами та
доповненнями станом на час розгляду спірних правовідносин), далі по тексту -
Закон № 3551-ХІІ, визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує
створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в
суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 3551-ХІІ до
ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники
війни. Розділом 3 цього Закону визначені пільги ветеранам війни та гарантії їх
соціального захисту.

Пунктом 2 частини 2 статті 7 вищевказаного закону
передбачено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб
начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і
органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства
внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки
України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок
поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання
службових обов'язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних
аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної
зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Згідно довідки відповідача
(арк. справи 19) позивачу, як інваліду війни 2 групи, було виплачено щорічну
разову грошову допомогу: за 2003 рік - 100 грн., за 2005 рік - 270 грн., за
2006 рік - 270 грн., за 2007 рік - 300 грн.

Частиною 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції станом на дні виплати
визначено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова
допомога у розмірах: інвалідам 1 групи - десять мінімальних пенсій за віком; 2
групи - вісім мінімальних пенсій за віком; 3 групи - сім мінімальних пенсій за
віком.

Статтею 29 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року № 489-V встановлено, що у 2007 році виплата щорічної разової
допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" здійснюється інвалідам 2 групи в розмірі 360 грн.

Відповідач посилається на те, що згідно статті 29 Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік» щорічна разова допомога за
2007 рік була виплачена позивачу у встановленому цією нормою розмірі 300 грн.

Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9
липня 2007 року у справі N 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян були
визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними)
стаття 29, пункт 13 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік». Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на
території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне
значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,
що визнані неконституційними.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий
мінімум» № 966-ХІV від 15 липня 1999 року передбачено, що прожитковий мінімум
застосовується для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги
сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних
виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, визначення
права на призначення соціальної допомоги.

Розмір
щорічної разової грошової допомоги за 2007 рік для позивача - інваліда війни 2
групи повинен бути розрахований виходячи з наступного:

- відповідно до частини 1
статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, що набрав чинності з 1 січня 2004
року (в редакції яка була дійсна на час здійснення виплати), мінімальний розмір
пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового
стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,

- розмір мінімальної пенсії за
віком в період з 1 квітня 2007 року по 30 вересня 2007 року складав 410 грн. 06
коп.,

- розмір щорічної разової допомоги за 2007 рік складає 3280
грн. 48 коп. (410 грн. 06 коп. х 8),

- сума недоплаченої позивачу разової грошової допомоги за
2007 рік відповідно до вищенаведеного складає 2980 грн. 40 коп. (3280
грн. 40 коп. - 300 грн.), а не 2920 грн. 48 коп., як було визначено судом
першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в
разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи
третіх осіб, про захист яких вони просять.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 195 суд
апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного
вирішення справи. Тобто, сума недоотриманої щорічної разової грошової допомоги
до 5 травня за 2007 рік повинна складати 2980 грн. 40 коп., тому в цій частині
позовних вимог слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції -
змінити.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача
з заявою від 6 травня 2008 року (арк. справи 8) за виплатою недоплаченої
щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2003 - 2007 роки, відповідач
8 травня 2008 року листом (арк. справи 10) відмовив позивачу в виплаті
недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2003-2007 роки.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Проте, судом першої інстанції в
резолютивній частині постанови вказано про стягнення недоотриманої щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня з Управління праці та соціального захисту
населення Старобешівської районної державної адміністрації, смт. Старобешево без
зазначення того, що таке стягнення здійснюється за рахунок коштів Державного
бюджету України.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника на
відсутність бюджетного фінансування для здійснення соціальних виплат, з огляду
на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в
незалежності від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на
виплату допомоги та згідно частини 2 статті 3 Конституції України права і
свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності
держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла до
висновку, що суд першої інстанції розглянув дану адміністративну справу по суті
правильно, проте з помилковим визначенням розміру недоплаченої щорічної разової
допомоги до 5 травня за 2007 рік, що відповідно до приписів статті 201 Кодексу
адміністративного судочинства України, обумовлює зміну постанови суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202,
205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Старобешівської районної державної адміністрації, смт. Старобешево на
постанову Донецького окружного адміністративного суду від 6 серпня 2008 року по
адміністративній справі № 2-а-14202/08 - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від
6 серпня 2008 року по адміністративній справі № 2-а-14202/08 - змінити.

Викласти абзац 2 резолютивної частини
постанови Донецького окружного адміністративного суду від 6 серпня 2008 року по
адміністративній справі № 2-а-14202/08 в наступній редакції:

«Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Старобешівської районної державної адміністрації,
смт. Старобешево на користь ОСОБА_1,
смт. Старобешево недоплачену щорічну допомогу до 5 травня за 2007 рік в
2980 грн. 40 коп. за рахунок коштів Державного бюджету України».

Резолютивну частину постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 6 серпня 2008 року по адміністративній справі №
2-а-14202/08 абзацом 3, виклавши в наступній редакції:

«В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити».

В іншій частині постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 6 серпня 2008 року по адміністративній
справі № 2-а-14202/08 залишити без змін.

Постанова складена у повному обсязі в порядку
письмового провадження 24 жовтня 2008 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складання
постанови у повному обсязі.

Головуючий:
В.Г.Яманко

Судді
Г.М.Міронова

К.П.Горбенко