Справа № К-13871/07
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2007-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“18”вересня 2007 р. Вищий адміністративний суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого Федорова
М.О.

суддів: Брайка
А.І.

Ланченко
Л.В.

Карася
О.В.

Рибченка
А.О.

секретар судового засідання Ярцева С.В.

за участю представників згідно
протоколу судового засіданні від 18.09.07р. (в матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя на
рішення господарського суду Запорізької області від 21.04.2005 та постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 05.07.2005

у справі № 18/123

за позовом ПП ОСОБА_1

до ДПІ у
Комунарському районі м. Запоріжжя

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

ПП ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду Запорізької області з позовом до ДПІ у Комунарському
районі м. Запоріжжя про визнання недійсним рішення №582304/0 від
22.09.2004.

Рішенням господарського суду Запорізької області від
21.04.2005, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного
господарського суду 05.07.2005 у
справі № 18/123,позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, відповідач оскаржив їх в
касаційному порядку. В своїй скарзі просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 21.04.2005 та
постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 05.07.2005 і
прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішені спору у даній справі неправильно застосовано норми матеріального
права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності,
Вищий адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 19.09.2004 фахівцями
держподаткінспекції проведено перевірку магазину, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, який належить суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 щодо
контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та
безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності.

За результатами перевірки складено акт від 19.09.2004р. №
0263/2304, на підставі якого прийнято рішення від 22.09.2004р. №
582304/0, яким до позивача за виявлене порушення Декрету Кабінету
Міністрів України від 26 грудня 1992 року N 18-92 "Про акцизний
збір", на підставі абз. 4 ч. 2 ст. 17 Закону України „Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено фінансові санкції у
вигляді штрафу в сумі 1 700,00 грн.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суди мотивували тим, що в
акті перевірки не відображено, що умовою відповідальності за Законом України
«Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» є відсутність у місці
торгівлі засвідчених виробником або імпортером копій, а не чинних декларацій
про максимальні роздрібні ціни на тютюнові вироби, що актом перевірки не було
засвідчено.

Факт порушення, передбаченого як підстава відповідальності згідно абз. 4 ч.
2 ст. 17 цього Закону ні а акті перевірки, ні в рішенні ДПІ, не зафіксовано.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Статтею 6 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року N
18-92 "Про акцизний збір" передбачено, що суб'єкт підприємницької
діяльності, який здійснює роздрібну торгівлю підакцизними товарами, на які
встановлено ставки акцизного збору у відсотках до обороту, у місці торгівлі
такими товарами на видному місці повинні бути розміщені засвідчені виробником
або імпортером копії чинних декларацій про максимальні роздрібні ціни на
підакцизні товари, що були подані їх виробником або імпортером до центрального
органу державної податкової служби України або центрального органу державної
митної служби України.

Відповідальність за здійснення оптової та роздрібної торгівлі тютюновими
виробами без наявності ліцензій, або за відсутності у місці торгівлі
засвідчених виробником або імпортером копій чинних декларацій про максимальні
роздрібні ціни на тютюнові вироби була встановлена абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону
України "Про Державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від
19.12.1995 р. N 481/95-ВР в редакції, чинній до 16.12.2004р.

До суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та
тютюновими виробами без наявності ліцензій, або за відсутності у місці торгівлі
засвідчених виробником або імпортером копій чинних декларацій про максимальні
роздрібні ціни на тютюнові вироби, які продаються у такому місці торгівлі.

Таким чином, Закон не потребує наявності на місці торгівлі чинних
декларацій про максимальні роздрібні ціни на тютюнові вироби.

В акті перевірки перевіряючими зафіксовано порушення ст. 6 Декрету КМУ
"Про акцизний збір", а саме: "відсутність чинних декларацій по
встановленню виробником (імпортером) максимальних роздрібних цін на сигарети
"Кемел", "Море", "Монте-Карло"".

Як вбачається з матеріалів справи, в акті перевірки, відомості щодо наявності
або відсутності копій чинних декларацій про максимальні роздрібні ціни на
підакцизні товари, відсутні.

Матеріали справи свідчать про те, що копії декларацій про встановлені
виробником або імпортером максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари надавались
позивачем при адміністративному узгодженні до податкових органів (а.с.18-20).

Невідповідність фактів, зазначених у акті перевірки дійсним обставинам
справи є підставою для визнання недійсним будь-якого рішення, прийнятого на
підставі такого акта.

За змістом ч.1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд
касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення
- без змін, якщо визнає, що суди не допустили порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних
дій.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильності зазначених висновків
суду, зроблених у відповідності з вищеназваними нормами матеріального права, у
зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення не
встановлено.

Враховуючи вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційна скарга ДПІ у
Комунарському районі м. Запоріжжя задоволенню не підлягає, а рішення
господарського суду Запорізької області від 21.04.2005 та постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 05.07.2005 у справі № 18/123
- залишаються без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 221 ,223 ,230 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ДПІ у Комунарському районі м.
Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 21.04.2005 та постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 05.07.2005 у справі № 18/123
- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий

М.О. Федоров

Судді

А.І. Брайко

Л.В. Ланченко

О.В. Карась

А.О. Рибченко