Справа № 2а-262/08
Суддя: Данилова М.В.
Дата ухвалення: 2008-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-262 /08

“01” грудня 2008
року
м. Харків

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого -
Судді Данилової М.В.,

при секретарі -
Ланцевич Я.П. ,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської
облдержадміністрації, Управління праці та соціального захисту населення
Комінтернівської районної в місті Харкові ради, про стягнення належних
соціальних виплат,

встановив :

Позивач
звернувся з даним позовом до Комінтернівського районного суду м. Харкова,
ухвалою якого від 27.07.2007р. первісного відповідача по справі - Управління
праці та соціального захисту населення Комінтернівської районної в місті
Харкові ради було замінено на Обласний
центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської
облдержадміністрації, справу направлено до розгляду до Харківського окружного
адміністративного суду.

Обласний центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської облдержадміністрації
подав до Харківського окружного адміністративного суду заперечення, згідно яких
зазначив, що є неналежним відповідачем по даній справі.

При цьому він зазначив, що Центр підпорядковується
головному управлінню праці та соціального захисту населення Харківської
обласної державної адміністрації, яке є головним розпорядником коштів. Головним
розпорядником коштів нижчого рівня є Головне управління праці та соціального
захисту населення Харківської обласної державної адміністрації. Районні
управління праці та соціального захисту населення здійснюють призначення та встановлюють
суми належних соціальних виплат відповідно до діючого законодавства. В
Харківській області існує дві системи виплат соціальних допомог та компенсацій:
централізована та децентралізована. Але в обох системах функції призначення
належать виключно районним управлінням праці та соціального захисту населення,
до компетенції яких входить визначення статусу та права. В умовах
централізованої системи нарахування і виплати соціальних допомог, до якої
відносяться і Комінтернівське управління праці та соціального захисту населення
, на підставі розпоряджень про призначення допомог або компенсацій Центром
проводиться нарахування, оформлення виплатних документів, їх подальша відправка
до відділів зв'язку та банківських установ, складання звітності.

Позивач 07 липня 2008 року подав до суду заяву про
уточнення своїх позовних вимог, згідно якої просив стягнути недоплачену суму
одноразової допомоги на оздоровлення за 2003-2008 р.р. з Управління праці та
соціального захисту населення Комінтернівської райради м. Харкова в розмірі
10601,60 грн.

На підставі встановлених фактів ухвалою суду від 29 липня
2008 року в якості другого відповідача до справи було долучено Управління праці
та соціального захисту населення Комінтернівської райради м. Харкова.

Згідно позовних вимог та уточнень до позову, позивач просив стягнути з відповідача недоплачену суму одноразової грошової
допомоги на оздоровлення як особі, постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській
АЕС за 2003,2004,2005,2006,2007,2008р.р. в загальному розмірі 10601,60 грн. В
подальшому просив розглядати справу за своєї відсутності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії,
відповідачем йому було відмовлено у виплаті грошової допомоги у відповідному
розмірі, хоча відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому належить
виплачуватися щорічна допомога на
оздоровлення за місцем проживання, а саме: щорічна грошова допомога на
оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат згідно ч.4 ст. 48
Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач зазначає, що його право на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення у визначених законом розмірах було порушено
відповідачем. Посилаючись на рішення судів України в аналогічних справах вважає
свої позовні обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач - Управління праці та соціального захисту
населення Комінтернівської райради м. Харкова позов не визнав, просив в його
задоволенні відмовити у повному обсязі та розглядати справу без участі своїх
представників.

В обґрунтування заперечень зазначив, що всі соціальні
виплати здійснюються в межах кошторису державного бюджету, та за умови
непередбаченості ним відповідних виплат, відсутня можливість їх здійснення.
Також зазначив про пропущення позивачем строків позовної давності, передбачених
ст. 99 КАС України.

Дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є потерпілим
внаслідок аварії на ЧАЕС ІІ категорії.

Відповідно до ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до І,ІІ категорії,
щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Згідно із ч.7
ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Згідно п.30 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007
рік», з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом,
дію зазначеної норми зупинено на 2007 рік.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії», виключно законами України визначається
мінімальний розмір заробітної плати.

Статтею 76 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» були
встановлені наступні розміри мінімальної заробітної плати на відповідні періоди
2007 року, а саме: 400 гривень - з 01 січня по 31 березня 2007 року; 420
гривень - з 01 квітня по 30 червня 2007 року; 440 гривень - з 01 липня по 30
вересня 2007 року; 460 гривень - з 01 жовтня 2007 р. Зі змісту вимог законів
України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат, Законів України
про Державний бюджет України, якими визначалися мінімальні розміри заробітних
плат, не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру
мінімальної заробітної плати з метою реалізації ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 р. по
справі «Про соціальні гарантії громадян» визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є неконституційними), положення статті 29, пункту 13
статті 71, пункту 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік». Також встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,
що визнані неконституційними. Конституційний Суд України дійшов висновку, що
зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо
надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України,
встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж
передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті
8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92,
частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Доводи про те, що позивачу правомірно виплачена щорічна допомога на
оздоровлення, виходячи із розмірів, що встановлені Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 р. «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд вважає безпідставними
та зазначає, що встановлений ще в 1996 році Постановою КМУ № 839 розмір
щорічної допомоги на оздоровлення протягом багатьох років не змінювався і не
відповідає розміру, встановленому іншими Законами України.

При цьому відповідні Закони не містили обмежень щодо застосування ст. 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи». Оскільки ні Верховна Рада України, ні
Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не
приймали, то виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними
актами при вирішенні даного спору застосуванню підлягає саме ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» і норма відповідного закону України про визначення
мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не Постанова № 839.

Згідно вимог ст.8 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого,
людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст
і спрямованість діяльності держави та ст.9 КАС України, якою передбачено, що суд вирішує справи на підставі Конституції та
законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України. У разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу, таким є Конституція України, що
відповідає принципу верховенства права, який закріплений в ст.8 Конституції
України та ст.22 Конституції України, де передбачено, що права і свободи людини
і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні
права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, посилання відповідача на
те, що тільки Законом України „Про
Державний бюджет України на 2007 рік ”, Постановою Кабінету Міністрів України № 836
від 26 липня 1996 р. «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено порядок обчислення та розміри щорічної
допомоги на оздоровлення, на думку суду, не відповідає ст.22 Конституції
України, оскільки це призводить до звуження змісту та обсягу існуючих прав і
свобод громадянина, закріплених Конституцією України.

За таких обставин оскаржувані в
даній справі дії відповідача не можуть
вважатися законними та обґрунтованими, оскільки вони направлені на звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача, як громадянина, що суперечить
вимогам Основного Закону України.

Також судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом 06
грудня 2007 року, а позовні вимоги заявлені за період часу 2003-2008 рр.

Відповідно до ст.99 КАС України
адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.100 КАС України пропущення
строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін.

Враховуючи, що відповідач в своїх запереченнях наполягав на застосуванні по
даній справі наслідків пропущення строку
позовної давності, позивач знав про порушення своїх прав, але до суду у
встановлені терміни не звертався, також позивачем не надано доказів поважності
причин пропущення строків звернення до адміністративного суду, суд не має
підстав для визнання причини пропуску
такого строку поважною.

Також задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги
про стягнення з відповідача сум допомоги у визначеній позивачем грошовій сумі
не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе
функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому
надані такі повноваження.

Між тим, виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, за
захистом яких він звернувся до суду, суд вважає необхідним, на підставі ч.2
ст.11 КАС України, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу відповідних виплат.

На підставі викладеного,
ст. ст. 8, 19, 22 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня
2007р. по справі «Про соціальні гарантії громадян» та керуючись ст.ст. 9, 11,
99, 100,128, 159, 160,161 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов
задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління праці та
соціального захисту населення Комінтернівської районної в місті Харкові ради щодо не нарахування у належному розмірі та не виплати ОСОБА_1. одноразової допомоги на оздоровлення як
особі, що має статус потерпілої внаслідок ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення Комінтернівської районної в місті Харкові ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення
відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії за період 2006, 2007, 2008 роки.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний суд
шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня складення постанови в повному
обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.5 ст. 186 КАС України .

Повний текст постанови складено та підписано
05 грудня 2008 року.

Головуючий суддя /підпис/ М.В. Данилова

Оригінал зберігається в справі суду. Постанова
не набрала чинності.