Справа № 22-а-9039/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04
листопада 2008 року
м. Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді -
доповідача -
Олендера І.Я.,

суддів -
Заверухи О.Б., Пліша М.А.,

при секретарі
судового засідання - Бацику О.Р.,

з участю сторін:

від позивача
-ОСОБА_1 - адвокат,

від відповідача
1 - не явився,

від відповідача
2 - Бедикайло В.В. - представник,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну справу

за апеляційною
скаргою - ОСОБА_2

на постанову
Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2008 року в справі
№ 2-а-334/08

за позовом
ОСОБА_2

до Управління
у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС, виконавчого комітету
Рівненської міської ради,

про забезпечення
житлом у зв'язку з переселенням з території радіоактивного забруднення, -

в с та н о в и л
а :

У лютому 2008 року позивач ОСОБА_2
звернулась до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати
неправомірними дії відповідачів, щодо незабезпечення її сім'ї житлом та просила
зобов'язати відповідача, на склад сім'ї 10 осіб, надати житло, що побудоване
для постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, яке перебуває або надійде
у розпорядження відповідача та буде відповідати вимогам чинного житлового
законодавства.

16
квітня 2008 року Рівненським міським судом Рівненської області прийнято
постанову в даній адміністративній справі, якою в задоволені позовних вимог
було відмовлено.

Прийняту
постанову суд першої інстанції мотивував тим, що оскільки відповідачем може
бути надана позивачу квартира, яка придбана за рахунок коштів держбюджету
Управлінням у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС Рівненської ОДА та розпорядником виділених на такі цілі коштів за ПКМУ з
додержанням вимог ст..ст.48-50 ЖК України згідно черговості встановленої
списком черговиків, а вільних коштів передбачених на реалізацію програми
забезпечення житлом категорії громадян до яких відноситься позивач, а також
збудованих квартир за такі кошти, у відповідача не має, то вимоги позивача не
підлягають задоволенню.

Вказану
постанову суду в апеляційному порядку оскаржила позивачка ОСОБА_2, яка в
поданій апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова суду
першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального та матеріального
права, висновки суду не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить
постанову скасувати та прийняти нову про задоволення позовних вимог.

Як
на доводи в своїй апеляційній скарзі позивачка покликається на те, що судом
першої інстанції не враховано, що відповідно до вимог Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та Постанови КМУ від 31.12.1996 року № 1589 Про затвердження
Порядку надання додаткової площі особам, які внаслідок чорнобильської
катастрофи перенесли променеву хворобу будь-якого степеня або стали
інвалідами…».

Представник
позивачки - адвокатОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної
скарги, змінивши вимоги резолютивної частини такої, та просить скасувати
постанову суду першої інстанції, а провадження в справі закрити.

Представник
відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та
просить її відхилити.

Представник
відповідача - Управління у справах захисту населення від наслідків аварії на
ЧАЕС в судове засідання не явився, хоча належними чином був повідомлений про
апеляційний розгляд, тому на підставі ч.4 ст.196 КАС України такий проведено у
його відсутності.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, пояснення адвоката апелянта на підтримання доводів
апеляційної скарги, представника відповідача на заперечення проти апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що така підлягає до задоволення, постанова суду першої інстанції
скасуванню, а провадження в справі закриттю, з наступних підстав.

Розглядаючи спір
та приймаючи постанову про задоволення позову суд першої інстанції виходив з
того, що поданий на розгляд спір підвідомчий адміністративним судам.

Однак, з таким
висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки колегією суддів
апеляційного суду встановлено, що позивач - ОСОБА_2 звернулась з позовом до
відповідачів, в якому ним фактично оскаржувались їх дії, щодо надання житла
відповідно до норм житлового законодавства та законодавства, що регулює
правовий та соціальний захист осіб, постраждалих від Чорнобильської катастрофи
в частині забезпечення житлом та ставилась вимога про виділення житла в порядку
визначеному вище вказаним законодавством.

Як, вбачається з
матеріалів справи позивачка бажає визнати дії відповідачів неправомірними та
зобов'язати вчинити певні дії, лише з однією метою, з метою захисту її житлових
права та житлових прав членів її сім'ї, а саме з метою забезпечення її та
членів її сім'ї житлом.

Суд першої
інстанції не взяв до уваги те, що вимоги позивачки нерозривно пов'язані з його
вимогами про поновлення його житлових прав, відносини з приводу реалізації та
захисту яких регулюються житловим законодавством.

Таким чином, з
огляду на зміст позовної заяви, характеру спірних правовідносин, та обставин
встановлених судом першої інстанції, слід зробити висновок, що в даному випадку
наявний спір про право позивачки та членів її сім'ї на отримання житла, яке
підлягає захисту на підставі норм житлового законодавства та законодавства, що
регулює правовий та соціальний захист осіб, постраждалих від Чорнобильської
катастрофи в частині забезпечення житлом, в порядку цивільного судочинства.

Однак,
незважаючи на це судом першої інстанції ухвалено по даній справі постанову в
порядку адміністративного судочинства, з чого слід зробити висновок, що суд
вважав дану справу адміністративною і при її вирішені керувався нормами КАС
України, що регулюють вирішення справ адміністративної юрисдикції.

Колегія суддів,
як зазначено вище, не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає
їх неправильними.

Так, відповідно
до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п.1 ч.1
ст. 3 КАС України справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін
є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до
ч.1 ст.15 глави 2 ЦК України суди розглядають в
порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до
ч.1 ст. 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових
актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з
приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з
публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу
реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих
повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання
адміністративних договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень
у випадках, встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом референдуму.

Згідно п.1 ч.1
ст. 157 КАС України суд закриває провадження в справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що компетенція
Рівненського міського суду, як адміністративного суду не поширюється на даний
спір, що виник з житлових правовідносин, який не є публічно-правовим, а тому
постанова підлягає скасуванню, провадження у даній справі закриттю, а подана
апеляційна скарга задоволенню.

Поряд з цим,
позивач вправі звернутись до суду для вирішення даної справи в порядку
цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206
КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2, - задовольнити.

Постанову
Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2008 року по
справі № 2-а-334/08 за позовом ОСОБА_2 до Управління у справах захисту
населення від наслідків аварії на ЧАЕС, виконавчого комітету Рівненської
міської ради, про забезпечення житлом у зв'язку з переселенням з території
радіоактивного забруднення - скасувати, а провадження у справі - закрити.

Ухвала набирає
законної сили негайно після проголошення.

На ухвалу
апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця після проголошення, а у
разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

М.А.Пліш