Справа № К-10498/06
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2007-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
___________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

“12” червня 2007 р. Вищий адміністративний суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого Федорова
М.О.

Суддів Брайка
А.І.

Голубєвої
Г.К.

Карася
О.В.

Рибченка А.О.

секретар судового засідання Ярцева С.В.

за участю представників згідно протоколу судового засіданні від 12.06.07р.
(в матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу Харківської ОДПІ
у Харківській області на постанову Харківського апеляційного господарського
суду від 28.02.2005р. та рішення господарського суду Харківської області
08.12.2004р.

у справі № А-41/324-04

за позовом СПД-ФО
ОСОБА_1

до Харківської
ОДПІ

про визнання недійсним акту

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Харківської області від 08.12.2004 позовні вимоги СПД ФО
ОСОБА_1 задоволені повністю. Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення Харківської ОДПІ у
Харківській області №/0 від 13.01.2003.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.02.2005, рішення
місцевого господарського суду змінено. Визнано недійсним податкове
повідомлення-рішення Харківської ОДПІ у Харківській області №/0 від
03.01.2003 р. в частині визначення ОДПІ суми (графу 3680,75 грн. як суми
податкового зобов'язання. В іншій частині позову відмовити.

Не погоджуючись
з зазначеними рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся із
касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в який просить їх
скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних
вимог СПД-ФО ОСОБА_1

Касаційна скарга
вмотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції при вирішення спору
по даній справі порушено норми матеріального права .

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення присутніх в судовому засіданні представників
сторін, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, Вищий
адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами першої та
апеляційної інстанції встановлено, що Харківською ОДПІ 28.12.2002 було
проведено перевірку кіоску позивача щодо контролю за здійсненням розрахункових
операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької
діяльності про що складено акт №23-314/408. Перевіркою встановлені факти
порушення підприємством пп.1, 2, 11, 13 ст. 3 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг" та ст.ст.15, 15-3 Закону України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів" №481/95.

На підставі акту
перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення №/0 від
03.01.03р. про визначення суми податкового зобов'язання відповідно до п.6 ст.
17, ст.22 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", абз.2, абз.6 ч.2 ст.
17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", у вигляді штрафу на загальну суму 3680,75 грн.

Відповідно до
ст. 2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» одним із завдань
органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням
податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю
сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Згідно положень
ст. 8 даного Закону ДПА України організовує роботу державних податкових
інспекцій, пов'язану із здійсненням контролю за додержанням порядку проведення
готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку,
проводить роботу по боротьбі з незаконним обігом алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, застосуванню у випадках, передбачених законодавством,
фінансових санкцій до суб'єктів підприємницької діяльності за порушення
законодавства про виробництво і обіг спирту етилового, коньячного, плодового,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Як вбачається з
матеріалів справи, податкове повідомлення рішення було прийнято на підставі
акту перевірки № 23-314/408 від 28.12.2003, яким встановлено факт не проведення
розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій;
невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті; проведення розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього
програмування найменування; роздрібної торгівлі алкогольними напоями та
тютюновими виробами без наявності ліцензій.

Приймаючи
рішення про скасування податкового повідомлення-рішення суд першої інстанції
виходив з того, що штрафні санкції застосовані до позивача не за порушення
правил оподаткування, тому не було законних підстав для визначення їх як
податкового зобов'язання з поширенням на них вимог Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами".

Суд апеляційної
інстанції змінюючи рішення місцевого господарського суду вказує на те, що суд
першої інстанції встановивши, що податкові органи не мають право визначати
штрафні санкції за порушення порядку застосуванням РРО як податкове
зобов'язання, не звернув уваги на те, що вказана обставина не є підставою для
визнання недійсним оскаржуваного рішення в цілому, без з'ясування того, чи мав місце
сам факт правопорушення, за яке застосовані встановлені законодавством штрафні
санкції.

Проте судами
попередніх інстанцій не дано належної правової оцінки поясненням реалізатора
ОСОБА_3, наданими під час перевірки 28.12.2002 та поясненням свідка подій -
громадянки ОСОБА_2. наданими 28.12.2002, з яких не зрозуміло: реалізатор
ОСОБА_3 не застосувала реєстратор розрахункових операцій, при продажу
товару, чи не встигла його застосувати.

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України "Про державне регулювання
виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами", алкогольні напої - це продукти, одержані
шляхом спиртового бродіння цукромістких матеріалів або виготовлені на основі
харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 1,2 % об'ємних одиниць, які
відносяться до товарних груп Гармонізованої системи опису та кодування товарів
під кодами 2204, 2205, 2206, 2208.

Напій «Лонгер» виготовляється на основі натурального соку та горілки
«Союз-Віктан» та має вміст алкоголю 8%.

Судами не з'ясовано співвідношення відсотків “об'ємних одиниць” до “вмісту
алкоголю” та не встановлено, чи є «Лонгер» алкогольним напоєм.

Отже, враховуючи суть спору,
характер спірних правовідносин, викладені обставини свідчать про
не з'ясування судами всіх
обставин, які мають значення для правильного вирішення
спору, та про не дослідження всіх доказів у їх сукупності всупереч
приписам ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.76 №
11 «Про судове рішення», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи,
вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до
даних правовідносин.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає, що
спір був розглянутий судами не в повному обсязі, що є порушенням принципу всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі
всіх обставин справи в їх
сукупності, та призвело
до прийняття незаконних та необґрунтованих судових рішень.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду
справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати
доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий
судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ч.2 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду слід всебічно та повно
з'ясувати і перевірити всі
фактичні обставини,
об'єктивно оцінити докази,
що мають юридичне значення
для розгляду справи та
вирішення спору по
суті, і в залежності від
встановленого правильно
визначити норми матеріального
права, що підлягають
застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове
рішення.

Можливо допитати
в суді свідка ОСОБА_3., відповідно до вимог зазначених в ст. 65, 71, 77, 78 КАС
України.

Приймаючи до
уваги викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла
до висновку, що суди першої інстанції та апеляційної інстанцій неповно з'ясували
обставини справи, не перевірив доводів і заперечень сторін та доказів по справі
в зв'язку з чим Постанову Харківського апеляційного господарського суду
від 28.02.2005р. та рішення господарського суду Харківської області
08.12.2004р. у справі № А-41/324-04 підлягає скасуванню, а справа № А-41/324-04 , відповідно до п. 6 ч.1 ст.223 КАС України,
передається на розгляд суду першої інстанції

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу
Харківської ОДПІ у Харківській області задовольнити частково.

Постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 28.02.2005р. та рішення
господарського суду Харківської області 08.12.2004р. у справі № А-41/324-04
скасувати.

Справу № А-41/324-04 направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім випадків,
встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

Федоров М.О.

Судді

(підпис)

Брайко А.І.

(підпис)

Голубєва Г.К.

(підпис)

Карась О.В.

(підпис)

Рибченко А.О.

З оригіналом згідно

Суддя Вищого адміністративного

суду України М.О.
Федоров