Справа № 22-а-8898/08
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Коваль Р.Й. Справа № 22-а-8898/08
Шепетівський міськрайонний суд
Хмельницької області ряд. стат. звіту № 46
№ 2-а-73/08
Суддя-доповідач: Онишкевич
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2008 року
м. Львів

Колегія
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого-судді
- Онишкевича Т.В.,

суддів
- Улицького В.З., Ліщинського А.М.,

при
секретарі судового засідання - Гідеї К.М.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державного казначейства України
і управління праці та соціального захисту населення Шепетівської районної
державної адміністрації Хмельницької області на постанову Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2008 року у справі №
2-а-73/08 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 до Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства
фінансів України, Державного казначейства України, управління праці та
соціального захисту населення Шепетівської районної державної адміністрації
Хмельницької області про стягнення щорічної грошової допомоги та відшкодування
моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Постановою
Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2008 року
частково задоволено адміністративні позови вищевказаних осіб до управління
праці та соціального захисту населення Шепетівської районної державної
адміністрації Хмельницької області (далі - УПСЗН Шепетівської РДА), Міністерства
фінансів України, Державного казначейства України, Міністерства праці та
соціальної політики України про стягнення недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги, передбаченої ст.ст. 12, 14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та відшкодування завданої
неправомірною бездіяльністю моральної шкоди і вирішено стягнути з Державного
бюджету України в особі Державного казначейства України на користь позивачки
ОСОБА_2, як учасника війни, 3422,53 грн. спірної виплати за 2004-2007 роки, на
користь позивача ОСОБА_1, як учасника бойових дій, 1770,30 грн. за 2007 рік, а
на користь інших позивачів, як учасників війни, 1175,18 грн. недоплаченої
щорічної допомоги за 2007 рік. У задоволенні решти позовних вимог було
відмовлено за безпідставністю.

Вказане
судове рішення в апеляційному порядку оскаржено відповідачами Державним
казначейством України та УПСЗН Шепетівської РДА.

У
поданій апеляційній скарзі Державне казначейство України просить зазначену
постанову скасувати і ухвалити нову, якою повністю відмовити у задоволенні
вимог позивачів, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права та неповноту з'ясування істотних обставин
справи. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що Державне казначейство
України належним чином та відповідно до вимог Бюджетного кодексу України і
Законів України про Державний бюджет України на 2004-2007 роки виконало свій
обов'язок щодо асигнування Міністерства праці та соціальної політики України за
цільовою програмою «Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни». Просить
врахувати, що казначейство не є головним розпорядником бюджетних коштів, не
змінює видатки Державного бюджету України і не має права розпоряджатися
коштами, які призначені для виплати спірної допомоги. Вважає, що встановлений
ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення
розміру пенсій, призначених згідно із цим Законом, і не може враховуватися для
розрахунку разової щорічної допомоги. Вказує на порушення судом першої
інстанції норм бюджетного законодавства України.

У
поданій апеляційній скарзі відповідач УПСЗН Шепетівської РДА просить скасувати
постанову Шепетівського міськрайонного суду від 12 березня 2008 року і прийняти
нову про відмову у задоволенні вимог позивачів, покликаючись на порушення судом
норм матеріального права та неврахування істотних обставинам справи. Вимоги за
апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що управління належним чином та відповідно
до вимог Законів України про Державний бюджет України на 2004-2007 роки і
постанови Кабінету Міністрів України № 177 від 18 лютого 2004 року виконало
свій обов'язок перед позивачами щодо виплати щорічної разової грошової допомоги
за відповідні роки. Просить врахувати, що головним розпорядником коштів для
виплати разової грошової допомоги є Міністерство праці та соціальної політики
України і що виключно законом про державний бюджет України визначаються видатки
на загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове спрямування. Стверджує, що
при ухваленні оскаржуваного судового рішення не були враховані положення
бюджетного законодавства України.

Особи,
які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що
не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч. 4 ст. 196 КАС
України.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянтів у їх
сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подані апеляційні
скарги підлягають частковому задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи
вимоги позивачів, суд першої інстанції виходив з того, що вони є учасниками
війни, а позивач ОСОБА_1 - учасником бойових дій, та згідно із вимогами ст.ст. 12, 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» мають
право на одержання щорічної грошової допомоги у розмірі відповідно п'яти і
трьох мінімальних пенсій за віком до 5 травня. Рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції
України положення ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007
рік», що обмежували розмір щорічної разової допомоги, передбаченої Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у тому
числі учасникам війни та бойових дій. Розмір отриманої позивачами разової
грошової допомоги суперечить вимогам зазначеного Закону і недоплачена їм спірна
допомога, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, становить: перед
позивачкою ОСОБА_2 3422,53 грн. за 2004-2007 роки; перед позивачем ОСОБА_1
1770,30 грн. за 2007 рік, а перед усіма іншими позивачами - по 1175,18 грн. за
аналогічний період. При вирішенні вимог позивачки ОСОБА_2 та її клопотання про
поновлення строку звернення до суду застосуванню підлягає трирічний строк
позовної давності.

Такі
висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають
нормам матеріального права і фактичним обставинам справи.

Безспірно
встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, якому відповідно до
вимог ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Усі інші
позивачі є учасниками війни та згідно із ст. 14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щороку до 5 травня мають
право на одержання грошової допомоги у розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не
відповідають Конституції України положення ст. 29 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», якими було обмежено розмір щорічної допомоги до 5
травня, встановленої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду
України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

За
чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається
лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Іншого нормативно-правового
акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду
на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що положення ч. 3 ст. 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої
випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим Законом, не слід брати до уваги, оскільки
наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за
віком не є підставою для відмови в реалізації позивачами конституційної
гарантії та права на отримання щорічної допомоги до 5 травня, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 12, 14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За таких
обставин колегія суддів приходить до переконання про підставність вимог
позивачів у частині заборгованості з виплати щорічної грошової допомоги за 2007
рік.

При
визначенні розміру такої заборгованості колегія суддів виходить із того, що
станом на 01.04.2007 року розмір прожиткового мінімуму, а відтак і мінімальної
пенсії за віком, становив 410,06 грн.

З
врахуванням виплаченої у 2007 році щорічної грошової допомоги до 5 травня, сума
заборгованості перед позивачем ОСОБА_1 становить 1770,30 (410,06 х 5 - 280), а
перед усіма іншими позивачами - 1175,18 грн. (410,06 х 3 - 55).

При
цьому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про
необхідність покладення обов'язку щодо виплати недоплаченої щорічної
одноразової грошової допомоги на Державне казначейство України, оскільки такий
порядок виплати спірної суми суперечить вимогам бюджетного законодавства
України та не відповідає завданням і функціям вищевказаного державного органу.

З
врахуванням положень ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», колегія суддів приходить до
переконання, що обов'язок із виплати позивачам заборгованої щорічної допомоги
слід покласти виключно на відповідне управління праці та соціального захисту
населення.

Покликання
апелянтів на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» розмірів щорічної
грошової допомоги, як на причину невиконання державою взятих на себе зобов'язань, до уваги
колегією суддів не приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане
з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного
законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань
(рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Вирішуючи
позовні вимоги ОСОБА_2 щодо аналогічних спірних виплат за 2005-2006 роки, на
думку колегії суддів, судом першої інстанції безпідставно не враховано тієї
обставини, що положення ст. 34 Закону України «Про Державний бюджет України на
2005 рік» та ст. 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»,
якими розмір одноразової грошової допомоги до Дня Перемоги учасникам війни
встановлювався на рівні 50 грн. на предмет конституційності не розглядалися, у
встановленому порядку неконституційними визнанні не були та своєї чинності не
втратили. Тому підстав для задоволення її позовних вимог про стягнення
заборгованості із одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2005-2006 спірні
роки, на думку колегії суддів, немає.

Вимоги
позивачки ОСОБА_2 про стягнення на її користь відповідної заборгованості за
2004 рік заявлені нею з пропущенням строку звернення до суду, що є підставою
для відмови у задоволенні адміністративного позову відповідно до ч. 1 ст. 102
КАС України.

При
цьому, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про
необхідність застосування до вимог позивача у справі трирічного строку
звернення до суду, оскільки це суперечить положенням ст. 99 КАС України.

Достатніх ж
об'єктивних причин, які б позбавляли її можливості звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав до суду з часу прийняття 01 грудня 2004 року
Конституційним Судом України рішення за № 20-рп, яким визнавалися
неконституційними положення ст. 44 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2004 рік», позивачкою ОСОБА_2 не наведено.

Крім того, згідно
із ч. 4 ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5
травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного
року.

Оскільки на час
прийняття Конституційним Судом України рішення № 20-рп від 01 грудня 2004 року
закінчився встановлений законом строк виплати разової грошової допомоги,
колегія суддів приходить до переконання про неможливість задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 у частині проведення таких виплат за 2004 рік.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202 п. 3, 4, 205, 207,
254 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційні
скарги Державного казначейства України і управління праці та соціального
захисту населення Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької
області задовольнити частково.

Постанову
Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2008 року
у справі № 2-а-73/08 скасувати і прийняти нову, якою адміністративні позови
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Зобов'язати
управління праці та соціального захисту населення Шепетівської районної
державної адміністрації Хмельницької області провести нарахування та виплату
недоплаченої ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,ОСОБА_7 у 2007 році
разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі по 1175,18 грн.
кожному.

Зобов'язати
управління праці та соціального захисту населення Шепетівської районної
державної адміністрації Хмельницької області провести нарахування та виплату
недоплаченої ОСОБА_1 у 2007 році разової щорічної грошової допомоги до 5 травня
у розмірі 1770,30 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді
В.З.Улицький

А.М.Ліщинський