Справа № 22-а-8237/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 жовтня 2008 року
м.
Львів

Колегія
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді -
доповідача -
Олендера І.Я.,

суддів
-
Пліша М.А., Заверухи О.Б.,

при
секретарі судового засідання -
Бацику О.Р.,

за
участю осіб:

від
позивача - ОСОБА_1,

від
відповідача - Мулеса О.М. -
представник,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну справу

за
апеляційною скаргою - Перечинської міської ради Закарпатської області

на постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 20
березня 2008 року по справі № 2-а-5/08

за
адміністративним позовом ОСОБА_1

до Перечинської міської ради Закарпатської області

про визнання незаконним та скасування розпорядження, зміну формулювання причин
звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А
Н О В И Л А :

20
березня 2008 року Перечинським районним судом Закарпатської області прийнято
постанову по даній адміністративній
справі № 2-а-5/08 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Перечинської міської
ради Закарпатської області про визнання незаконним та скасування розпорядження,
зміну формулювання причин звільнення та стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, яким позов було задоволено визнано незаконним та скасовано
розпорядження в.о. міського голови Перечинської міської ради від 01.02.2008
року № 8/02-04 про звільнення з роботи позивача в частині звільнення за ст.41
п.1.1 КЗпП України та змінено формулювання причин звільнення згідно якого
позивача слід вважати звільненим за п.8 ст.36 КЗпП України, зобов'язано
відповідача виплатити розрахункові суми та середню заробітну плату за затримку
виплати таких.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги виходив з того, що звільнення позивача проведено не у
відповідності до вимог ст.ст.38,41 КЗпП України.

Вказану постанову оскаржив
відповідач - Перечинська міська рада Закарпатської області, представник якої в
поданій апеляційній скарзі покликається на те, що судом першої інстанції
постанова прийнята за недоведеністю обставин, що мають значення для вирішення
справи, які суд помилково вважав доведеними, невідповідністю висновків суду
обставинам справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права, що
призвело до прийняття неправильного по суті рішення, в зв'язку з чим просить
постанову скасувати та постановити нову, якою повністю відмовити в позові.

Представник
апелянта - відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав
та просить таку задовольнити.

Позивач
в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та просить таку
відхилити.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і
доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Колегія
суддів вважає, що судом першої інстанції правильно надано оцінку діям та
прийнятому рішенню індивідуальної дії суб'єкту владних повноважень, щодо
звільнення позивача, з точки зору його правомірності, обґрунтованості,
об'єктивності, а також інших визначених ч.3 ст. 2 КАС України обов'язкових
критеріїв і зроблено відповідні висновки.

Судом
першої інстанції було безспірно встановлено, що позивач працював начальником КП
«Будівельник» відповідно до контракту, укладеного між головою Перечинської
міської ради та позивачем 08.04.2005 року, який в подальшому був продовжений до
08.04.2007 р.

Після
закінчення строку контракту позивач 03.12.2007 року звернувся до відповідача із
заявою про звільнення з роботи , однак позивач не вирішив його заяву, тому він
повторно 17.12.2007 року звернувся з аналогічною заявою, однак відповідач
всупереч вимог законодавства звільнив позивача з роботи лише 01.02.2008 року за
п.1.1 ст.41 КЗпП України.

Суд
першої інстанції правильно встановив, що прийняття відповідачем розпорядження
про звільнення позивача з роботи за п.1.1 ст.41 КЗпП України є протиправним,
оскільки порушує права позивача гарантовані ст..43 Конституції України та
вимогам Контракту від 08.04.2005 року.

Звідси
колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що оскільки ні
чинним законодавством ні умовами контракту не передбачено автоматичного, без
переукладення, продовження дії контракту, та з урахуванням поданих позивачем
заяв відповідачу про звільнення, які відповідач безпідставно не розглянув та не
задоволив, позивач підлягав звільненню з роботи за п.8 ст.36 КЗпП України.

Оскільки
позивач в судовому засіданні першої інстанції уточнив свої вимоги та з огляду
на те, що підстав поновлення його на роботі з якої він був звільнений не було,
то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність зміни
формулювання причин звільнення позивача, скасувавши в цій частині оспорювань
розпорядження відповідача.

Згідно
вимог ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги
в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення
дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо;7) з
дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно
до ст.71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім
випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив дану справу та
прийшов до правильного висновку про протиправність дій та рішення відповідача,
в частині, що стосується звільнення позивача за п.1.1 ст.41 КЗпП України,
правильно скасував оскаржуване розпорядження в цій частині, змінив формулювання
причин звільнення та зобов'язав відповідача виплати позивачу розрахункові суми
з виплатою середнього заробітку за час затримки розрахунку.

З
огляду на це колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, відповідає
вимогам ст.ст.10,11,71,138,143,159,161-163 КАС України, доводи апеляційної
скарги її не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої
інстанції не має.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу
Перечинської міської ради Закарпатської області, - залишити без задоволення, а
постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 березня
2008 року по справі № 2-а-5/08 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Перечинської
міської ради Закарпатської області про визнання незаконним та скасування
розпорядження, зміну формулювання причин звільнення та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а у разі прийняття ухвали в порядку ч.3ст.160 КАС України, протягом
того ж строку з часу складення такої в повному обсязі.

Головуючий
суддя : І.Я.Олендер

Судді:
М.А.Пліш

О.Б.Заверуха