Справа № 2-а-1514/08
Суддя: Верба І.О.
Дата ухвалення: 2008-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-1514/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада
2008 року м.
Дніпропетровськ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Верба І.О.

при секретарі Ромасько Є.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_4

відповідача 1 ОСОБА_5

відповідача 2 ОСОБА_6

відповідача 3 ОСОБА_6

відповідача 4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за адміністративним позовом ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до відповідача 1 Начальника Управляння
держкомзему у м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області ОСОБА_2, м.
Дніпропетровськ

відповідача 2 Начальника
комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_3, м. Дніпропетровськ

відповідач 3 Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради, м. Дніпропетровськ

відповідач 4 Управляння держкомзему у м.
Дніпропетровськ Дніпропетровської області, м. Дніпропетровськ

про визнання рішення
недійсним, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду із позовною заявою, із
врахуванням уточнень до позовної заяви, залучення судом у справу других
відповідачів, заміни відповідача правонаступником, до начальника Управляння
держкомзему у м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області ОСОБА_2, начальника
комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_3, комунального
підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради, Управляння держкомзему у м. Дніпропетровськ
Дніпропетровської області, зі позовними вимогами про:

- визнання протиправним рішення про реєстрацію права власності від 30.03.07
р. про реєстрацію частки домоволодіння АДРЕСА_2 у розмірі 72/100 % власнику
ОСОБА_1, реєстраційний номер НОМЕР_1;

- зобов'язання вчинити певні дії, прийняти нове рішення про реєстрацію та
зареєструвати власнику ОСОБА_1 на домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому у розмірі 100
%, оформити належно технічний паспорт, розмір частки власності у розмірі 100%.
Видати всі правовстановлювальні документи
на домоволодіння АДРЕСА_1 на руки ОСОБА_1;

- зобов'язати вчинити дії начальника
Дніпропетровського міського управління земельних ресурсів ОСОБА_2 оформити
право встановлювальні документи на землю, яка знаходиться у користування
ОСОБА_1 для обслуговування домоволодіння АДРЕСА_1 що належить їй на праві
власності у розмірі 1000 м. кв. (0,10 га) за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначено наступне:

- ОСОБА_1 звернулась з заявою до начальника комунального підприємства
“Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації” про реєстрацію право
власності на окреме домоволодіння відповідно до рішення суду № 2-а-47/07 але
“Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації” зареєструвало тільки
частки у домоволодінні АДРЕСА_2;

- відповідно до статті 367 Цивільного кодексу України у разі поділу
спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього
припиняється;

- начальником комунального підприємства “Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації” було прийняте усне рішення про виділ у натурі
житлового будинку та земельної ділянки у
окреме домоволодіння відповідно до рішення суду № 2-а-47/07. Для цього позивача
зобов'язали отримати окрему для нового домоволодіння. Розпорядженням міської
від 14.01.2008 р. №21 - р домоволодінню позивача присвоєна нова адреса:
АДРЕСА_1;

- відповідно до рішення суду Амур - Нижньодніпровського району м.
Дніпропетровська № 2-а-47/07 від 11.01.2007 року домоволодіння АДРЕСА_2, яке
зареєстрував начальник комунального підприємства “Дніпропетровське міжміське
бюро технічної інвентаризації” і ця реєстрація є незаконною рішенню суду та
судової будівельно - технічної експертизі по справі № 2-а-47/07 (2-а-349/06);

- відповідно до підпункту 5 пункту 13
Постанови пленуму Верховного суду України АДРЕСА_2 від 04.10.91 року,
оскільки за виділом учаснику спільної власності на будинок його частки в
натурі, спільна власність на неї припиняється ;

- рішення начальника комунального підприємства “Дніпропетровське міжміське
бюро технічної інвентаризації”, а саме
реєстрація часток у домоволодінні АДРЕСА_2 і відмова в реєстрації окремого домоволодіння за
адресою АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_1, є незаконним та цім рішенням начальник
комунального підприємства “Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентаризації” юридично позбавив ОСОБА_1 майна, а також здійснення будь якого
права та дій щодо цього майна, а саме приватизації землі, продажу, дарування,
розпорядження майном, тощо;

- позивач звернувся із заявою від 13.02.2007 року про приватизацію
земельної ділянки до начальника Дніпропетровського міського управління
земельних ресурсів ОСОБА_2, який направив заяву ОСОБА_1 від 13.02.2007 р. до
товариства з обмеженою відповідальністю “Квартал”;

- товариство з обмеженою відповідальністю “Квартал” листом № 547-02 від
28.02.07 року направив позивача із заявою про приватизацію до міського голови.
Позивач звернувся до начальника Дніпропетровського міського управління
земельних ресурсів ОСОБА_2 із заявою 02.03.2007 року з питанням пояснити
яке відношення має товариство з
обмеженою відповідальністю “Квартал” до приватизації землі, на що отримав
відповідь начальника Дніпропетровського
міського управління земельних ресурсів ОСОБА_2, за № 3523/8 від 29.03.2007 р.
щоб позивач звертався із заявою про приватизацію до Комітету земельних відносин
міської ради. Позивач звернувся із заявою від 02.04.2007 р. до міського голови,
який передав заяву у комітет земельних відносин, а цей комітет передав заяву
знову до товариства з обмеженою відповідальністю “Квартал”.

Представник позивача та позивач у судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, пояснили що відповідач 4 мав видати державний акт про право
власності на землю.

Представники відповідачів проти позову заперечили в повному обсязі, просили
у задоволенні позовних вимог відмовити.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача
та відповідача, суд приходить до висновку що позовна заява не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по
справі №2а-47/07 від 11.01.07 р. позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_7 задоволено

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_7 задовольнити. Розділити земельну ділянку,
надану для користування домоволодінню АДРЕСА_2 на дві самостійні земельні
ділянки, надавши в користування: власнику квартири №1 ОСОБА_7 земельну ділянку
площею 939,86 м.кв., що відповідає 47/100 частки або 1/2 частини можливої для
користування земельної ділянки АДРЕСА_1; власнику квартири №2 ОСОБА_1 земельну
ділянку площею 1046,14 м.кв., що відповідає 53/100 частки або частини можливої для користування земельної
ділянки АДРЕСА_1. Розділити домоволодіння АДРЕСА_2 наступним чином: визнати за власником квартири №1 ОСОБА_7
право власності на 28/100 часток, або на 1/4 частину домоволодіння; визнати за
власником квартири №2 ОСОБА_1 право власності на 72/100 часток, або на 3/4
частини домоволодіння.

При цьому в мотивувальній частині суд посилається на частину 1 статті 364
ЦК України, відповідно до якої співвласник має право на виділ у натурі частки
із майна, що є у спільній частковій власності.

Додатковим рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста
Дніпропетровська від 31 січня 2007 року постановлено: розділити земельну
ділянку, надану для користування домоволодінню АДРЕСА_2 на дві самостійні
земельні ділянки, надавши в користування: власнику квартири №1 ОСОБА_7 земельну
ділянку площею 939,86 м.кв., що відповідає 47/100 частки або 1/4 частини
можливої для користування земельної ділянки по АДРЕСА_1, для обслуговування 3/4
частини домоволодіння АДРЕСА_2; власнику квартири №2 ОСОБА_1 земельну ділянку
площею 1046,14 м.кв., що відповідає 53/100 частки або 1/2 частини можливої для
користування земельної ділянки по АДРЕСА_1, для обслуговування 3/4 частини
домоволодіння АДРЕСА_2.

Додатковим рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста
Дніпропетровська від 12 березня 2007 року постановлено: Розділити житловий
будинок, що знаходиться в домоволодінні
АДРЕСА_2 у натурі наступним чином: - виділити у натурі і визнати за
власником квартири №1 ОСОБА_7 право власності на 28/100 часток житлового будинку
АДРЕСА_2, з належними йому господарськими спорудами та будівлями, відповідно до
висновку судової будівельно-технічної експертизи №1699 від 14.11.2006 року, або
1/4 його частину; виділити у натурі і визнати за власником квартири №2 ОСОБА_1
право власності на 72/100 часток житлового будинку АДРЕСА_2, з належними йому
господарськими спорудами та будівлями, відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи №1699 від 14.11.2006 року, або 3/4 його
частини.

26.02.2007 року ОСОБА_1 звернулась
до комунального підприємства “Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентаризації” із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а
саме реєстрацію права власності на 72/100 частки домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.07 р., додаткового рішення
Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.07 р.

Відповідно до вказаної заяви було здійснено реєстрацію права власності.
Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно НОМЕР_1
від 30.03.2007 року реєстраційний номер НОМЕР_1, домоволодіння за адресою
Дніпропетровська область, АДРЕСА_1 , зареєстровано за власником ОСОБА_1 на
підставі рішення суду /б/н/ від 11.01.2007 року Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська; б/н від 12.03.2007 додаткового рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська, форма власності приватна, частка - 72/100.
Дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 30.03.07 р.

Листом від 29.12.07 р. відповідач 3 у відповідь на листи та скарги від
10.12.07 р. та 12.12.07 р. повідомив позивача, що тлумачення прав реєстратором
або самостійне внесення ним змін до відомостей про заявлені права власності
забороняється.

Позивач звернувся до відповідача 4 із заявою із заявою від 13.02.2007
року про виконання інвентаризації
земельної ділянки та надання дозволу на приватизацію 1000 м кв. для
обслуговування ѕ частини домоволодіння, яка належить на праві власності згідно
рішення суду від 11.01.07 р. У відповідь на вказану заяву Дніпропетровське
міське управління земельних ресурсів повідомило, що враховуючи п.12 Перехідних
положень Земельного кодексу України та на підставі статті 118 Земельного
кодексу України, Порядок безоплатної передачі земельних ділянок в власність
(оренду) громадянам у м. Дніпропетровську для будівництва і обслуговування
індивідуальних жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна
земельна ділянка), гаражів та садівництва, затвердженого рішенням міської ради
від 30.11.05 р. №72/31, клопотання щодо передачі земельної ділянки у власність
подається до відповідного органу місцевого самоврядування, тобто
Дніпропетровської міської ради, яка в межах своїх повноважень на підставі
технічної документації приймає рішення про передачу земельної ділянки у
власність. Також повідомлено, що організацію виконання землевпорядних робіт в м. Дніпропетровську здійснює Комітет
земельних відносин міської ради.

Таким чином, спір точиться навколо того, чи мав відповідач 3 право на
підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська
від 11.01.07 р. зареєструвати право власності на 72/100 частини домоволодіння, чи порушені вимоги
законодавства відповідачем 3 під, чи допустив відповідач 4 протиправну бездіяльність
щодо невидачі позивачу правовстановчого документа, який підтверджує право
власності позивача на земельну ділянку у розмірі 1000 м. кв. (0,10 га).

Відмовляючи у позові суд виходить із того, що відносини, пов'язані з
державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх
обмежень та правочинів щодо нерухомості, врегульовані Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Відповідно
до пункту 5 Прикінцевих положень вказаного Закону до створення єдиної системи
органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі
державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться
комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі -
державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно
із статтею 8 вказаного Закону державний реєстратор прав у межах своїх
повноважень здійснює державну реєстрацію прав власності, інших речових прав на
нерухомість, їх обмежень, правочинів щодо нерухомого майна або відмовляє в
такій реєстрації; встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів
вимогам законів та інших нормативно-правових актів, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на об'єкт
нерухомого майна, наявності інших підстав для державної реєстрації прав або
відмови в такій реєстрації.

Державній
реєстрації підлягають заявлені речові права на нерухоме майно за наявності
документів, що підтверджують вчинення правочинів щодо таких об'єктів,
посвідчених відповідно до закону, або свідчать про наявність інших,
передбачених законом підстав.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень» для державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме майно до місцевого органу державної
реєстрації прав разом із заявою про державну реєстрацію прав подаються
документи про правочини щодо такого об'єкта нерухомого майна та їх копії або
інші документи, що свідчать про встановлення, зміну чи припинення речового
права.

Підставою
для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення
речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, зокрема, є нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу, свідоцтво про право власності на будівлю
(частину будівлі), споруду; рішення суду стосовно речових прав на нерухоме
майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили; інші акти органів державної
влади або органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у
межах повноважень, визначених законом.

Згідно
пунктів 1.4., 1.6. , 1.7 «Тимчасового положення про порядок державної
реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 07 лютого 2002 р. N
7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за N 157/6445, державна
реєстрація прав власності на нерухоме майно це внесення запису до Реєстру прав
власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням
права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням
об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом
особи, що звернулася до БТІ.

Реєстр прав власності на нерухоме майно (далі - Реєстр прав) є інформаційною
системою, яка містить відомості про зареєстровані права власності, суб'єктів
прав, об'єкти нерухомого майна, правовстановлювальні документи, на підставі
яких здійснено реєстрацію прав власності.

Пунктом 2.1. Тимчасового положення встановлено, що для реєстрації
виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та
оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про
реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи (додаток 1),
їх копії (нотаріально засвідчені), а також інші документи, що визначені цим
Положенням. Розділом 3 Тимчасового положення встановлено, що з моменту
прийняття заяви розпочинається розгляд реєстратором заяви та доданих до неї
документів. Реєстратор установлює відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими правами на об'єкт нерухомості, інших підстав
для відмови в реєстрації прав; приймає рішення про реєстрацію прав власності чи
про відмову в реєстрації прав власності. У своїх діях реєстратор керується
виключно чинним законодавством України. У реєстрації прав на нерухоме майно
може бути відмовлено, якщо подані документи не відповідають вимогам,
установленим цим Положенням та іншими актами чинного законодавства України, або
не дають змоги установити відповідність заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що під час виконання функцій
реєстрації права власності на нерухоме майно відповідач виконує виключно
реєстраційну функцію.

Відповідно до статті 118 Земельного кодексу України громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської
міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган місцевого
самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає
клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку
проекту приватизації земель.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 30.11.2005 року "72/31
затверджено «Порядок безоплатної
передачі земельних ділянок у власність (оренду) громадянам у місті
Дніпропетровську для будівництва і обслуговування індивідуальних жилих
будинків, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка),
гаражів та для садівництва, відповідно до якого встановлено такі етапи
проведення робіт»:

1. Підготовчий етап:

- під етап І: подача та розгляд заяв громадян щодо передачі земельних
ділянок у власність (оренду), який складається з подачі листа-заяви на ім'я
міського голови щодо передачі земельної ділянки у власність (оренду) та
розгляду листа-заяви;

- під етап ІІ: розробка документації, що підтверджує розмір земельної
ділянки, який складається з складання технічного завдання та укладання договору
на виконання робіт, розроблення технічних матеріалів та документації, складання
акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки, підготовки та передачі
до комітету земельних відносин міської ради списку громадян, яким передаються
земельні ділянки у власність (оренду) на підставі матеріалів, що підтверджують
розмір земельної ділянки.

2. Перший етап: Підготовка та прийняття рішень міської ради щодо передачі
земельних ділянок у власність (оренду), який складається з підготовки проектів
рішень міської ради та її виконавчого комітету про передачу земельних ділянок у
власність (оренду) на підставі технічної документації, прийняття рішень міської
ради та її виконавчого комітету про передачу земельних ділянок у власність
(оренду), одержання копій рішень міської ради та її виконавчого комітету про
передачу земельних ділянок у власність (оренду) та підготовка витягів з них.

3. Другий етап: Підготовка державних актів на право власності на земельні
ділянки та договорів оренди земельних ділянок, який складається з розробки
технічної документації зі складання державних актів (і укладення договорів
оренди), виготовлення державних актів, оформлення договорів оренди та
реєстрації та видачі державних актів і державна реєстрація та видача договорів
оренди.

Таким чином, відповідач 3 здійснив реєстрацію права власності на підставі
заяви позивача та рішення суду, а відповідач 4 не має повноважень без
додержання позивачем встановлено порядку видати державний акт про право
власності на землю.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку на апеляційне оскарження відповідно статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України та може бути оскаржена шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі, та
подальшої подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку статті 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя
(підпис)
І.О. Верба

Постанову складено у повному обсязі 12.11.08 р.

З оригіналом згідно
Суддя І.О.Верба

Постанова не набрала законної сили станом на 12.11.08
р. Суддя І.О. Верба