Справа № 2а-919/08
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2008-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-919/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 вересня 2008 року Одеський окружний адміністративний
суд у складі :

головуючого -судді Іванова Е.А.

при секретарі -Мезнер О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у
приміщені суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1
08.10.2007р.
звернувся до суду з позовом в інтересахОСОБА_2. у якому
просив визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2, щодо невиплати ОСОБА_2.
заборгованості перед останнім по грошовій компенсації за речове майно у розмірі
2009,91грн., зобов'язати відповідача сплатити на користьОСОБА_2. заборгованість
перед останнім по грошовій компенсації за речове майно у розмірі 2009,91грн.

В судовому засіданні представник
військового прокурора Одеського гарнізону позов змінив та просив визнати
протиправною бездіяльність ОСОБА_2 щодо невиплати ОСОБА_2. заборгованості перед
останнім по грошовій компенсації за речове майно у розмірі 270,06грн. та
невидачі речового майна в натуральному вигляді на суму 1739,85грн., та зобов'язати
відповідача сплатити на користьОСОБА_2. заборгованість перед останнім по
грошовій компенсації за речове майно у розмірі 270,06грн., та видати речове
майно в натуральному вигляді на суму 1739,85грн. згідно довідки НОМЕР_1 від
14.12.2006 року, мотивуючи це тим, що ОСОБА_2. до 18.12.2006 року
проходив військову службу на офіцерських посадах, та забезпечувався речовим
майном, але до часу звільнення з правом носіння військової форми одягу
18.12.2006 року йому не виплатили компенсацію за не отримане під час
проходження військової служби речове майно у розміру 270,06грн. та не видали
речове майно у натуральному вигляді на суму 1739,85грн. Заборгованість з
речового майна виникла у зв'язку з його
недостатнім постачанням та відсутністю
на час звільнення.

ОСОБА_2. в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, проте в матеріалах справи наявна заява
(а.с.39) про розгляд справи без його участі.

Представник ОСОБА_2 в судове засідання
двічі не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини
неявки суду не повідомив, але надав письмові заперечення на позов, у яких позов
не визнав та просив застосувати ст.99КАС України.

Вислухавши представника військового
прокурора Одеського гарнізону,
дослідивши матеріали справи суд доходить висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково.

Судом встановлено, що
позивач проходив службу полковником у ОСОБА_2
оперативного командування та
був звільнений з лав Збройних сил України з 18.12.2006р. наказом НОМЕР_2 від
18.12.2006 року відповідно до п.67 пп.”б” за станом здоров'я (а.с.6) та що під час проходження служби
речовим майном у повному обсязі не забезпечувався (а.с.5). і замість нього
грошову компенсацію не отримував.

Спірні правовідносини регулюються ст.9 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» НОМЕР_3 від 20.12.1991
р. у якій зазначено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове
забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням
військовослужбовця грошову компенсацію замість них, та Постановою ІНФОРМАЦІЯ_1
НОМЕР_4 від 28.10.04р. „Про забезпечення військовослужбовців ЗС України речовим
майном у мирний час”.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 р. НОМЕР_5 (який набрав чинності 11.03.2000р.) була призупинена дія частини другої статті 9 Закону України
“Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”
(2011-12) в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за
їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за
винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки
України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби
України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який
зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).

В тексті Закону України НОМЕР_6 відсутні
посилання, що положення ст.2 розповсюджується на правовідносини які виникли
раніше до набрання чиннності цього закону (мають зворотну дію в часі).

Стаття 58
Конституціїї визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Суд вважає, що
позивач не пропустив строк на звернення до суду на який посилався представник
відповідача, так як відповідно до п. 27 Постанови Кабінету Міністрів України

від 28 жовтня 2004 р. НОМЕР_4 „Про речове забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час”
військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової
форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під
час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання
наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку
після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії
контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що
минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення
контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.

Відповідно до
ч.3 ст.99КАС України строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо
не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Про те що
відповідач не виплачує йому грошову компенсацію позивач дізнався саме під час
звільнення 18.12.2006 року, так як раніше він не мав права на отримання цієї
компенсації та до спливу одного року, а саме 08.10.2007 року звернувся до суду
з позовом.

Тому, щодо
стягнення грошової компенсації замість речового майна за період до
11.03.2000року у сумі 270грн.06коп. вказаної у довідці НОМЕР_1від 14.12.2006
року (а.с.5), та визнання протиправною бездіяльності відповідача в цій частині
суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Стосовно визнання неправомірною
бездіяльності відповідача, щодо не видачі ОСОБА_2. речового майна у
натуральному вигляді та зобов'язання його видати суд вважає, що позовні вимоги
не підлягають задоволенню.

Згідно ч.1
ст.71КАС України Стаття 71. кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Під час
з'ясування обставин справи судом не встановлено, що позивач під час звільненя,
або раніше звертався до відповідача за отриманням належного йому речового майна
у натуральному вигляді, та що йому було в цьому відмовлено. Як вбачається з
довідки №23 від 26.03.2008 року (а.с.42)
на час звільненняОСОБА_2. з 23 найменувань речового майна що належало до його
отримання в наявності на складі було 19 найменувань (а.с.42).

Суд критично
ставиться до аргументів представника військового прокурора, що ОСОБА_2. при
звільненні звертався до відповідача за отриманням належного речового майна та
йому було в цьому відмовлено, так як з первинного позову поданого до суду
військовим прокурором та копії заяви позивача до прокурора від 18.09.2007 року
(а.с.55), вбачається, що ОСОБА_2. зазначав, що він звертався до командування за
отриманням саме грошової компенсації за речове майно, а не видачі його у
натуральному вигляді.

Суд також
критично ставиться до довідки №47 від 24.06.2008 року, як доказу того, що
речове майно не було видане позивачу в зв'язку з його відсутністю, так як в довідці зазначено, що в неї визначено
майно, яке може отримати ОСОБА_2. з належного йому, на час її видачі, тобто на
червень 2008 року, а не на день його звільнення у грудні 2006 року.

Враховуючи
викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

На підставі ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей», керуючись ст. ст.94, 51,158,160, 163,
167, КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 оперативного
командування задовольнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність
ОСОБА_2
щодо невиплати ОСОБА_2 заборгованості по грошовій
компенсації за речове майно у розміру 270,06грн.

Зобов'язати ОСОБА_2 сплатити на користь
ОСОБА_2 заборгованість перед останнім по грошовій компенсації за речове майно у
розмірі 270грн.06коп.

В решті позову відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження постанови може бути
подано протягом десяти
днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст.160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарженя. Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до Одеського апеляційного адміністративного
суду через Одеський окружний
адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Одеського адміністративного апеляційного суду.

Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
виготовлена у повному обсязі 06 жовтня 2008 року.

Суддя Е.А.Іванов