Справа № К-11338/06
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2007-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“26” червня 2007 р. Вищий адміністративний суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого Федорова
М.О.

Суддів Брайка
А.І.

Шипуліної
Т.М.

Карася О.В.

Рибченка А.О.

секретар судового засідання Ярцева С.В.

за участю представників згідно
протоколу судового засіданні від 26.06.07р. (в матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу ТОВ “Вельтур” на постанову Львівського апеляційного господарського суду
від 12.05.2005 року

у справі № А-8/135

за позовом ТОВ “Вельтур”

до ДПІ у
м. Івано-Франківську

про визнання
недійсним податкових повідомлень-рішень.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вельтур" звернулось до
господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ДПІ в м.
Івано-Франківську про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень
№/0, №000626312/0,
№/0, №/0 від 09.08.04.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 17.12.2004р. у
справі №А-8/135 за позовом ТОВ «Вельтур» до ДПІ у м. Івано-Франківську про
визнання недійсним податкових повідомлень-рішень від 09.08.2004р.
№/0, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 65090грн., №/0 про виявлення завищення суми
бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 19067грн.,
№/0, яким на підставі пп..І7.1.8 п.17.1 ст.17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» за самостійне, без згоди податкового органу, відчуження
активів, що перебувають у податковій заставі зобов'язано сплатити штраф у
розмірі 17402,77грн. №/0, яким визначено податкове зобов'язання у
вигляді штрафної санкції в розмірі 205084 грн. за порушення норм з регулювання
обігу готівки, позовні
вимоги задоволено частково та визнано недійсними податкові
повідомлення-рішення від 09.08.2004р. №/0, №/0,
№/0, в частині визнання недійсним податкового повідомлення-рішення
від 09.08.2004р. №/0 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.05.2005
року, рішення місцевого господарського суду в частині задоволення позовних
вимог - скасовано та прийнято нове
рішення, яким в позові відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням суду апеляційної інстанції,
позивач оскаржив його в касаційному порядку. В своїй скарзі просить скасувати
постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.05.2005 року та залишити в силі постанову господарського суду
Івано-Франківської області від 17.12.2004.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судом апеляційної інстанції при
вирішені спору у даній справі неправильно застосовано норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх в судовому засіданні представників
сторін, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, Вищий
адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що ДПІ в м. Івано-Франківську була проведена податкова
документальна перевірка дотримання вимог податкового законодавства ТОВ
«Вельтур» за період з 01.01.03 по 01.04.04, результати котрої оформлені актом
№694/23-2/10609988 віл 04.08.04. На підставі акту перевірки винесено податкові
повідомлення-рішення від 09.08.04.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з
висновками Львівського апеляційного господарського суду щодо відмови в
задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до пп.5.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку
підприємств", валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах,
здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у
власній господарській діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що операції, здійснені із підприємцями
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТОВ "Бонус" не мають відношення до господарської
діяльності ТОВ "Вельтур". Тому такі витрати вважаються
непідтвердженими документально і не можуть бути включеними до складу валових
витрат, як на підставі п.5.1, так і на підставі пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону
України "Про оподаткування
прибутку підприємств".

Оскільки накладна на відпуск деревини виписана після ліквідації суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_3 - 02.01.2003р., тому витрати, пов'язані з
придбанням пиловника в сумі 60810 грн. на момент перевірки не підтверджені документально
і не можуть бути віднесені до складу валових витрат відповідно до пп.5.3.9
п.5.3 ст.5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств".

Так як відповідно до п.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який повинен вестися товариством і фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, донарахування податку на прибуток
за ставкою 30 % на підставі п.10.1 ст.10 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" в сумі 43393 грн. проведено у
відповідності до чинного
законодавства.

Таким чином, підстави для визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від
09.08.2004р. № /0
відсутні.

Перевіркою встановлено завищення від'ємного значення чистої суми
зобов'язань по податку на додану вартість на суму 19067 грн., яке виникло
внаслідок завищення податкового
кредиту, а саме:

Товариством до складу податкового кредиту включено податок на додану
вартість, сплачений (нарахований) постачальникам у зв'язку з придбання
автотранспортних послуг, які не підтверджені документально і, відповідно, не
відносяться до складу валових витрат згідно з пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону
України "Про оподаткування прибутку підприємств", чим порушено
пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість",
яким передбачено, що у разі, коли платник податку придбаває товари (роботи, послуги),
вартість яких не відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) і не
підлягає амортизації, податки, що сплачені у зв'язку з таким придбанням,
відшкодовуються за рахунок відповідних
джерел і до
складу податкового кредиту
не включаються.

Таким чином, зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану
вартість у розмірі 19067 грн. визначено у відповідності до норм чинного
законодавства. Підстави для визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення від 09.08.2004р.
№ /0 відсутні.

Слід зазначити, що податковий облік
базується на даних
бухгалтерського обліку.

Для обліку роботи автомобільного транспортного засобу, списання пального та
взаємних розрахунків між перевізником та замовником застосовується подорожній
лист, використання якого є обов'язковим при перевезеннях вантажних автомобілем.
Типова форма первинного обліку роботи вантажного автомобіля "Подорожній
лист вантажного автомобіля" ф № 2-ТН затверджена Наказом Міністерства
транспорту України, Міністерства статистики України "Про затвердження
типових форм первинного обліку роботи
вантажного автомобіля" від
29.12.1995р. № 488/346.

При перевезенні вантажів автомобільним транспортом обов'язковим є
оформлення товарно-транспортної накладної незалежно від умов оплати за работу автомобіля,
умов перевезення вантажів, а також видів перевезень, товарно-транспортна накладна
додається до подорожнього
листа.

Товарно-транспортна накладна є основним первинним документом, на підставі
якого відбувається списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника
та оприбуткування їх у вантажоодержувача при перевезенні вантажів у межах
України, а також для складського, оперативного
та бухгалтерського обліку.

У межах території України застосовують товарно-транспорту накладну типової форми
№ 1-ТН, затверджену
Наказом від 29.12.1995р.
№ 488/346.

При погодинній формі оплати послуг перевізника додатково до подорожнього
листа застосовується талон замовника, типова форма якого № 1-ТН, затверджена
Наказом № 488.

Отже, враховуючи вищевикладене, касаційна інстанція вважає, що ТОВ
"Вельтур" не підтверджено первинними документами витрати на
перевезення вантажів за
2003р. в сумі
83833 грн.

Крім того, перевіркою встановлено, що до складу валових витрат віднесено
витрати, пов'язані з придбанням лісоматеріалів згідно з накладною №
60 від 02.01.2003р. на
суму 60810 грн.
від підприємця ОСОБА_3

З питання підтвердження взаєморозрахунків ТОВ "Вельтур" з
суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 було направлено запит №
18183/7/23-2221 від 10.06.2004р. в ДПІ по місцю реєстрації підприємця, Хустська
ОДПІ повідомила, що суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 ліквідовано
29.12.2002р., та надала копії документів, які підтверджують цей
факт (в матеріалах справи).

Оскільки ТОВ "Вельтур" отримало готівку на закупівлю
товарно-матеріальних цінностей, то і витратити її повинен був на ці цілі або
повернути готівку в банк. Оскільки готівка була використана на погашення позики
гр.Уфука Д., ДПІ в м. Івано-Франківську правомірно застосувала до позивача
штрафні санкції згідно з Указом Президента України "Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки".

Таким чином, підстави для визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення від 09.08.2004р. № /0, яким за порушення норм з
регулювання обігу готівки застосовано штрафні санкції в сумі 205084 грн.,
відсутні.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 39.08.2004р. №
/0, то даним рішенням позивача зобов'язано сплатити штраф в сумі
17402,77 грн. на підставі пп.17.1.8 п.17.1 ст.17 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" за самостійне, без згоди податкового органу відчуження
активів, що перебувають у податковій заставі.

Як вбачається з Акту перевірки, позивачем 31.12.2003р. укладена угода про
відчуження автомобіля гр. ОСОБА_4 в сумі 17402,77 грн.

У зв'язку з несплатою у встановлені терміни узгодженої суми податкового
зобов'язання, самостійно визначеного ТОВ "Вельтур" у податковій
декларації по податку на прибуток за півріччя 2003р., позивачу виставлена перша
податкова вимога № 1/2230 від 27.08.200Зр. на суму податкового боргу 54047,35
грн. та друга податкова вимога № 2/2495 від 06.10.2003р. на суму 29216 грн.
Заборгованість сплачена в повній сумі 10.12.2003. Однак, під час дії другої
податкової вимоги, а саме 03.11.2003р. у платника податків виник новий
податковий борг донарахована пеня за порушення граничних термінів поступлення
валютної виручки в сумі 11245 грн. згідно з податковими
повідомленнями-рішеннями від
23.10.2003р.

Отже, реалізація автомобіля була здійснена позивачем під час перебування
активів у податковій заставі.

Відповідно до пп.8 .1 ст. 8 Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами", право податкової застави виникає згідно із законом та не
потребує письмового оформлення.

Згідно з пп.8.6.1 п.8.6 ст.8 цього ж Закону, платник податків, активи якого
перебувають у податковій заставі, здійснює вільне розпорядження ними, за
винятком операцій, що підлягають письмовому узгодженню з податковим органом,
зокрема, купівлі чи продажу, інших видів відчуження або оренди (лізингу)
нерухомого та рухомого майна, майнових чи немайнових прав, за винятком майна,
майнових та немайнових прав, ще використовується у підприємницькій діяльності
платника податків (інших видах діяльності, які за умовами оподаткування
прирівнюються до підприємницької), а саме готової продукції, товарів і товарних
запасів, робіт та послуг
за кошти за
цінами, що не
є меншими за
звичайні.

Відповідно до пп.17.1.3 п.17.1 ст.17 вищевказаного Закону, у разі, коли
платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, відчужив такі
активи без попередньої згоди податкового органу, якщо отримання такої згоди є
обов'язковим згідно з цим Законом, платник податків додатково сплачує штраф у
розмірі суми такого відчуження, визначеної
за звичайними цінами.

За змістом ч.1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд
касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення
- без змін, якщо визнає, що суди не допустили порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних
дій.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильності зазначених висновків
суду, зроблених у відповідності з вищеназваними нормами матеріального права, у
зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення не
встановлено.

Враховуючи вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю
«Фламенко» задоволенню не підлягає, а постанова Київського апеляційного
господарського суду від 20.06.2006 у справі №25/114-А - залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 221 ,223 ,230 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ТОВ “Вельтур” залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.05.2005 року
у справі № А-8/135 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий

(підпис)

Федоров М.О.

Судді

(підпис)

Брайко А.І.

(підпис)

Шипуліна Т.М.

(підпис)

Карась О.В.

(підпис)

Рибченко А.О.

З оригіналом згідно

Суддя
Вищого адміністративного суду М.О.Федоров