Справа № 22-а-11195/08
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий в 1 інстанції - Юрченко В.П.
Суддя-доповідач - Ястребова Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

04 листопада 2008 року справа №
22а-11195/08

м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ястребової Л.В.

суддів Колеснік г.А., Ляшенко Д.В.

при секретарі Запорожцевій Г.В.

судового засідання

за участю сторін:

позивача
- ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської
районної державної адміністрації Донецької області

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду

від 18 серпня 2008 року

по справі № 2а-13406/08

за адміністративним
позовом ОСОБА_2

до відповідачів Управління праці та
соціального захисту населення
Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області

про стягнення недоотриманої
суми на оздоровлення за 2002 -2007 роки, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького
окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління праці та
соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної
адміністрації Донецької області про
стягнення недоотриманої суми на оздоровлення за 2002 - 2007 роки.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18.08.2008 року
у справі № 2а-13406/08 позовна заява задоволена частково: визнані дії
Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської
районної державної адміністрації Донецької області щодо відмови в перерахунку та виплати на
користь ОСОБА_2 недоотриманої суми допомоги на оздоровлення за 2003-2005 роки
та 2007 рік неправомірними. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту
населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької
області за рахунок коштів Державного
бюджету України на користь ОСОБА_2 суму допомоги на оздоровлення за 2003 - 2005
роки, 2007 рік у розмірі 4 453 гривні 50 копійок. В решті позовних вимог
відмовлено.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати судове
рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовної заяви
відмовити.

Доводи апеляційних скарг обґрунтовують невірним застосуванням судом першої
інстанції норми матеріального права.

Представник відповідача в судовому засідання підтримав доводи апеляційної
скарги.

Позивач під час апеляційного розгляду справи проти доводів апеляційної
скарги заперечував, вважав, що постанова суду є законною та обґрунтованою,
ухвалена судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на
підставі повного і всебічного з'ясування обставин в адміністративній
справі.

Дослідивши матеріали справи в межах апеляційної скарги, колегія суддів
встановила.

ОСОБА_1 - є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи
першої категорії, що підтверджується посвідченням, має 3 групу інвалідності.

Статтею 48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ” передбачена щорічна допомога
на оздоровлення, яка виплачується інвалідам 3 групи в розмірі 4-х мінімальних
заробітних плат, при цьому розмір мінімальної заробітної плати встановлюється
на момент виплати.

Фактично відповідачем виплачена позивачу така допомога:

За 2002 рік - в сумі 21,50 грн. нарахована 30.01.2003 року

за 2003 рік - в сумі 21,50 грн. нарахована
05.02.2004 року,

за 2004 рік - в сумі 21,50 грн. нарахована 02.12.2004 року,

за 2005 рік - в сумі 21,50 грн. нарахована 23.06.2005 року,

за 2006 рік - в сумі 90,00 грн. нарахована 18.04.2006 року

за 2007 рік - в сумі 90,00 грн. нарахована 16.04.2007 року

Між сторонами немає розбіжностей
щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом,
в апеляційній скарзі вказується на порушення норм матеріального права.

Як вважає Управління праці та соціального захисту населення
Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області, при
виплаті щорічної допомоги на оздоровлення треба керуватись розміром такої
допомоги, який встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від
26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи ”, а з 2005 року - Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 “Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ”.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою,
що підлягає задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому
числі, органів державної влади.

Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права
шкоди.

Основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого
населення, визначені Законом України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ”.

Статтею 63 Закону передбачено, що фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією цього
Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 48 спеціального Закону щорічна
допомога на оздоровлення сплачується органами соціального захисту населення за
місцем проживання громадянина.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою
затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок
субвенцій з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів
місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь,
відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих
держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання
праці та соціального захисту населення.

Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету
за рахунок субвенцій з державного бюджету та на нього покладений обов'язок щодо
реалізації механізму фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення, зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів вважає необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті
щорічної допомоги на оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи ” та з 2005 року - Постановою Кабінету Міністрів України від
12.07.2005 року № 562 “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ”.

Статтею 48 Закону України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи ” передбачена щорічна допомога на оздоровлення, яка
виплачується інвалідам 3 групи в розмірах 4 мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

Тобто, нормами спеціального
Закону визначений розмір щорічної допомоги як величина, кратна розміру
мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на час здійснення виплати.

Всупереч нормам спеціального закону, зазначеними
постановами встановлені конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій
сумі.

Відповідно до ст. 8 Конституції
України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно частини 4 статті 9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу у відповідності до пункту 2 Указу
Президента України “Про Єдиний державний реєстр нормативних актів ” від
27.06.1996 року стосовно преюдиції нормативних актів.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного
спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ” та
Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003, 2004, 2005, 2007 роки, а не вказані
Постанови КМУ.

Стосовно посилання в апеляційній скарзі на пропущення
позивачем процесуального строку для звернення з позовом до суду, колегія суддів
зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до адміністративного суду. Пунктом 3 частини 1 статті 268
Цивільного кодексу України передбачається, що позовна давність не поширюється
на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю.

У зв'язку з тим, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, має 3 групу інвалідності, а спірні
грошові кошти йому виплачуються на оздоровлення у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, тому позовна давність на ці правовідносини не поширюється.

Суд першої інстанції вірно встановив, щодо виплати
щорічної допомоги на оздоровлення за 2002 рік вказавши, що виплату щорічної
допомоги на оздоровлення хоча і
здійснюють органи соціального захисту населення, але починаючи тільки з 29
жовтня 2003 року, відповідно до п. 2 Порядку фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого
постановою КМУ від 04.03.2002 року № 256.

Тобто, в частині стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за 2002
роки позивач пред'явив вимоги до неналежного відповідача у справі.

Таким чином, дії відповідача в частині виплати позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 21,50 грн.. за 2003, 2004,2005 роки
та у розмірі 90,00 грн. за 2007 роки, суд першої інстанції обґрунтовано визнав
неправомірними.

На підставі викладеного керуючись Конституцією України, Законом України
“Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ”, ст. 2, ст. 9, ст.
160, ст. 167, ст. 195, ст. 196, п.3 ст. 198,
ст. 200, ст. 205, ст. 207, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької
області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18.08.2008
року у справі № 2а-13406/08- залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 18.08.2008
року у справі № 2а-13406/08 за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної
адміністрації Донецької області про стягнення недоотриманої суми на
оздоровлення за 2003- 2005, 2007 роки в сумі 4 453 грн. 50 коп. - залишити без змін.

Ухвала постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошені її вступна та резолютивна частини у судовому засіданні
04 листопада 2008 року. Повний текст складений та підписаний 06 листопада 2008
року.

Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду вступає в законну силу
з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий суддя
Ястребова Л.В.

Судді
Колеснік Г.А.

Ляшенко Д.В.