Справа № 22-а-13079/08
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2008-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий 1-ї інст.
Рядок статзвіту № 31
Луцький міськрайонний суд
Волинської області, № 2а-362/08 Справа
25 листопада 2008 року м.
Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого Заверухи О.Б.,
суддів:
Олендера І.Я., Стародуб О.П.,
при секретарі Ступницькій Г.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської
області від 13 серпня 2008 року по
адміністративній справі №2а-362/08 за позовом ОСОБА_1 до Волинської обласної
державної адміністрації про визнання дій незаконними (протиправними) та
зобов»язання вчинити дії щодо виплати коштів, -
в с т а н о в и л а :
звернувся до суду з адміністративним позовом до Волинської обласної державної
адміністрації про визнання дій незаконними (протиправними) та зобов»язання
вчинити дії щодо виплати коштів.
одержаного ним доходу за період з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року менша від
величини, достатньої для нормального
проживання та належного забезпечення соціальних і культурних потреб як
громадянина держави. Крім того вважає, що такою відмовою йому була завдана ще й
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 серпня 2008 року в позові відмовлено.
Зазначена постанова мотивована тим, що Законом України «Про місцеві державні адміністрації» та іншими чинними
нормативно-правовими актами не передбачено обов»язку та покладення
місцеві державні адміністрації щодо виплати різниці між сумою одержаного доходу
та величиною, достатньою для нормального
проживання та належного забезпечення соціальних
і культурних потреб громадянина держави, а тому вимоги позивача суд вважає необґрунтованими та безпідставними.
погоджуючись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову і прийняти нову, якою позов задовольнити.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що статтею 48
Конституції України встановлено, що кожен має право на достатній життєвий
рівень для себе і своєї сім»ї, що включає доста­тнє харчування, одяг, житло. Право на достатній життєвий рівень
гарантоване статтею 48 Конституції України всім без винятку громадянам України незалежно від способу одержання ними
доходів. Статтею 44 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні" делеговано наступні повноваження
районних і обласних рад відповідним місцевим державним адміністраціям, а
саме : підготовка і внесення на
розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідно районів і
областей, цільових програм з інших питань, а в місцях компактного проживання національних меншин - також програм
їх національно-культурного розвитку, проектів рішень, інших матеріалів з питань, передбачених цією
статтею; забезпечення виконання
рішень ради; підготовка
пропозицій до програм соціально-економічного та культурного розвитку відпо­відно областей та загальнодержавних
програм економічного, науково-технічного, соціального та культурного розвитку України; забезпечення збалансованого
економічного і соціального розвитку відповідної території, ефективного використання
природних, трудових і фінансових ресурсів; підготовка і подання до відповідних органів виконавчої
влади фінансових показників і пропозицій до
проекту Державного бюджету України. А тому,
твердження суду першої інстанції про відсутність у відповідача обов'язку щодо
виплати різниці між сумою одержаного доходу та величиною, достатньою для
нормального проживання та належного забезпечення соціальних і культурних потреб
громадянина держави є також безпідставним необґрунтованим
і незаконним, оскільки забезпечення конституційних прав громадян є
конституційним обов»язком відповідача.
Сторони в судове засідання не
з»явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені
належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС
України, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у їхній відсутності.
Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити
без задоволення, а постанову суду без змін з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що
згідно довідки від 14.02.2008 року вбачається, що
позивач як суб'єкт підприємницької діяльності за період з 01.01.2005 року по
31.12.2007 року перебував на загальній
системі оподаткування та за вказаний період отримав чистий дохід в
розмірі 656 грн. 15 коп (а.с.7).
З листа Державної податкової
адміністрації у Волинській області від 24.03.2008 року за № 5149/17-118
законодавством не передбачено перерахування з бюджету коштів фізичним
особам - суб 'єктам господарської діяльності у випадку виникнення різниці між отриманим ними чистим доходом та сумою
прожиткового мінімуму на одну
працездатну особу (а.с.9).
Конституції України посадові особи органів державної влади зобов»язанні діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та Законами України.
Законом України «Про місцеві
державні адміністрації» та іншими чинними нормативно-правовими актами не
передбачено обов 'язку та покладення відповідальності на місцеві
державні адміністрації щодо виплати різниці між сумою одержаного доходу та величиною, достатньою для
нормального проживання та належного забезпечення соціальних і культурних потреб громадянина держави, а тому вимоги
позивача суд вважає необґрунтованими
суддів вважає безпідставними посилання апелянта на порушення прав та законних інтересів
позивача при відмові у виплаті та перерахуванні коштів йому, оскільки
підприємництво - це безпосередня, самостійна, систематична на власний ризик
діяльність по виробництву продукції,
виконання робіт, надання послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами у
порядку, встановленому законодавством
і неотримання прибутку такими особами не є підставою для виплати громадянам різниці між отриманими доходами та
сумою прожиткового мінімуму визначеного
Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення
дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням
принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до законного
та обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки
відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.
Посилання апелянта про наявність підстав для стягнення моральної шкоди у
зв'язку з порушенням відповідачем його прав, колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки судом встановлено, що дії відповідача були законними.
Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської області від 13 серпня 2008 року по адміністративній справі №2а-362/08 за позовом
ОСОБА_1 до Волинської обласної державної адміністрації про визнання дій
незаконними (протиправними) та зобов»язання вчинити дії щодо виплати коштів -
залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської
області від 13 серпня 2008 року - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду
касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної
сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ч.3 ст. 160 КАС
України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий: О.Б.
Заверуха

Судді: І.Я.
Олендер

О.П.
Стародуб