Справа № 22-а-9808/08
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуюча у I інстанції: Луньова Т.М. Справа № 22-а-9808/08
міськрайонний суд Волинської області ряд. стат. звіту № 46
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича Т.В.,

суддів - Улицького В.З., Ліщинського А.М.,

при секретарі судового засідання - Гідеї К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління
праці та соціального захисту населення Ковельської районної державної
адміністрації Волинської області на постанову Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 07 травня 2008 року у справі № 2-а-51/08 за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Ковельської
районної державної адміністрації Волинської області про стягнення недоплаченої
щорічної грошової допомоги, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської
області від 07 травня 2008 року частково задоволено адміністративний позов
ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Ковельської
районної державної адміністрації Волинської області (далі - УПСЗН Ковельської
РДА) про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги,
передбаченої ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», як учаснику війни, за 2005-2007 роки і вирішено стягнути
на користь позивача з УПСЗН Ковельської РДА 1163 грн. спірної виплати за 2007 рік
та з Державного бюджету України 250 грн. витрат на правову допомогу.

У поданій апеляційній скарзі відповідач УПСЗН Ковельської
РДА просить зазначену постанову скасувати і ухвалити нову про відмову у
задоволенні вимог позивача, покликаючись на порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального права та неврахування істотних обставин
справи. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що УПСЗН Ковельської РДА
належним чином і відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» виконало свій обов'язок перед позивачем щодо виплати щорічної
разової грошової допомоги у сумі 55 грн. Просить врахувати, що рішення
Конституційного Суду України № 6-рп/2007 датоване 09 липня 2007 року, тобто
після завершення виплати спірної допомоги у травні 2007 році, і що виключно
законом про державний бюджет України визначаються видатки на загальносуспільні
потреби, їх розмір і цільове спрямування.
Вважає, що встановлений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком
застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених згідно із
цим Законом, і не може враховуватися для розрахунку разової щорічної допомоги.
Стверджує, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення не були враховані
положення бюджетного законодавства України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на
виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності
згідно із ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що він є учасником війни, якому відповідно до вимог
ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком. Рішенням Конституційного Суду України від
09.07.2007 року №6-рп/2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України,
положення ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»,
яким обмежувався розмір щорічної разової допомоги, передбаченої Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у тому числі й
учасникам війни. Розмір отриманої позивачем у 2007 році грошової допомоги до 5
травня в сумі 55 грн. не відповідає вимогам зазначеного Закону і сума заборгованості
перед ним, виходячи із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за
віком і прожиткового мінімуму у 2007 році, становить 1163 грн.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії
суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Безспірно встановлено, що позивач є учасником війни,
якому відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня виплачується грошова
допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», якими було обмежено розмір щорічної допомоги до 5 травня,
встановленої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду
України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за
віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Іншого
нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший
розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до
переконання, що положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії
за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом, не слід брати до уваги, оскільки наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для
відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання
щорічної допомоги до 5 травня, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком,
як це встановлено статтею 14 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

За таких обставин, колегія суддів приходить до
переконання про підставність вимог позивача у частині заборгованості з виплати
щорічної допомоги за 2007 рік.

Розмір такої заборгованості судом першої інстанції
правильно визначений виходячи із розмірів мінімальної пенсії за віком та
прожиткового мінімуму, встановлених законами України на 2007 рік, під сумнів
учасниками судового розгляду не ставиться.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції про необхідність стягнення спірної виплати саме із УПСЗН
Ковельської РДА в силу вимог ст. 171 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Покликання апелянта на відсутність бюджетного
фінансування передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» розмірів щорічної грошової допомоги, як на причину
невиконання державою взятих на себе зобов'язань, до уваги колегією суддів не
приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення
спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Здійснені
позивачем ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 250 грн. (а.с. 24-26)
присуджені судом першої інстанції з Державного бюджету України з дотриманням
вимог ст.ст. 90, 94 КАС України.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до
висновку про те, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне рішення
з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної
скарга не спростовують висновків суду і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту
населення Ковельської районної державної адміністрації Волинської області
залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 07 травня 2008 року у справі № 2-а-51/08 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді
В.З.Улицький

А.М.Ліщинський