Справа № 2а-8076/08
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2008-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-8076/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

26 листопада 2008 року
Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді-Самойлової В.В.

при
секретарі- Демченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Харкові справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Харківського університету Повітряних Сил про зобов'язання
вчинити певні дії та відшкодування збитків,

встановив:

ОСОБА_1 в порядку адміністративного
судочинства, з урахуванням наданих уточнень до позовних вимог, ставить питання
щодо визнання неправомірними дій відповідача стосовно незабезпечення її в
повному обсязі за час проходження військової служби належним речовим майном та
просить про зобов'язання відповідача видати це майно в натурі на суму 3036,82
грн., а в разі відсутності останнього
відшкодувати його вартість, а також просить стягнути індексацію вартості
речового майна в розмірі 830,87
грн. та витрати за надання правової допомоги в сумі 1000 грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка посилається на те, що вона проходила військову службу у Харківському
університеті Повітряних Сил. Наказом начальника Харківського університету
Повітряних Сил № 196 від 31.08.2007р. була звільнена з військової служби у
запас та виключена зі списків особового складу університету, усіх видів забезпечення.

В період
проходження військової служби вона знаходилася на речовому забезпеченні у
Харківському університеті Повітряних Сил, яким в повному обсязі не
забезпечувалася.

Відповідно
до ст. 9 та п. 2 ст. 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей” в редакції до 28.12.2007р.,
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також
речове майно і продовольчі пайки або, за бажанням військовослужбовця, грошову
компенсацію замість них”.

На день
виключення її зі списків особового складу університету сума грошової
компенсації замість належного до видачі речового майна складає в сумі 3036,82
грн., про що свідчить довідка №
64 від 06.09.2007р., яка видана відповідачем.

Оскільки,
на момент виключення її зі списків особового складу університету, відповідач не розрахувався з нею стосовно
належного до видачі речового майна або грошової компенсації замість нього,
відповідаючи на неодноразові звернення відмовою, тому вона вважає, що з боку
останнього має місце противоправність, яка порушує її право на одержання даної
грошової компенсації.

У судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги та просив їх
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача, який є
суб'єктом владних повноважень, належним чином повідомлений про дату, час і
місце судового розгляду в судове засідання не прибув, не повідомивши про
причину неприбуття та не надав заяву про розгляд справи за його відсутності і
заперечення на адміністративний позов.

Суд вважає можливим розгляд справи
за відсутності відповідача на підставі
наявних доказів у справі, відповідно до
ст. 128 КАСУ.

Заслухавши представника позивача.
дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходила
військову службу у Харківському університеті Повітряних Сил. Наказом начальника
Харківського університету Повітряних Сил № 196 від 31.08.2007р. була звільнена
з військової служби у запас та виключена зі списків особового складу
університету, усіх видів забезпечення.

В період проходження військової
служби вона знаходилася на речовому забезпеченні у Харківському університеті
Повітряних Сил, яким в повному обсязі не забезпечувалася.

На день
виключення позивачки зі списків особового складу університету сума грошової
компенсації замість належного до видачі речового майна складає в сумі 3036,82
грн., про що свідчить довідка №
64 від 06.09.2007р., яка видана відповідачем.

Згідно
п. 27 “Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних
Сил та інших військових формувань у мирний час”, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 28.10.2004р. №1444, передбачено, що
військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової
форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під
час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання
наказу про звільнення.

Відповідно до ст.ст.9, 9-1 Закону України “Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також
речове майно і продовольчі пайки за нормами і в терміни, що встановлюються
Кабінетом Міністрів України.

Законом
України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000р.
призупинена дія п. 2 ст. 9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання
військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість речового майна (за винятком
військовослужбовців Міністерства Оборони України, Служби безпеки України,
Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та
Головного управління внутрішніх військ України, що використовують цивільний
одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).

Оскільки,
позивачка не відноситься до категорії осіб, які використовують цивільний одяг,
який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців, а дія
положення про отримання грошової компенсації замість речового майна відносно
решти військовослужбовців з 11.03.2000р. зупинена була, а відповідно до Закону
України „Про Державний бюджет України на 2008р.” від 28.12.2007 р. № 107-YI п.2 ст.
9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей» виключено, проте рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від
22.05.2008р. у справі «Щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет
України» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення підпункту
3 пункту 67 розділу II Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007 р.
№107-VI. Також
встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», визнаних неконституційними. А тому вимоги
позивачки щодо зобов'язання відповідача видати належне речове майно в натурі,
яке підлягало видачі після 11.03.2000р. в сумі 3036,82 грн. є обґрунтованими і
в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до
ст. 92 Конституції України виключно Законами України визначаються

- права і
свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод: основні обов'язки
громадянина, а також встановлюються: Державний бюджет України і бюджетна
система України.

Ст.95 Конституції України передбачає, що
виключно законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих
видатків.

Закон про
Державний бюджет України є правовим актом, зміст якого чітко зумовлений
поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів для
забезпечення завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади та
органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду. Такий закон
затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання
Державного бюджету України протягом бюджетного періоду.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що
в період проходження військової служби позивачка мала право на забезпечення
речовим майном, а в разі звільнення на
одержання цього майна в натурі. Також, враховуючи, що дію п. 2 ст. 9-1 Закону
України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців” призупинено,
згідно із Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від
17.02.2000р., але діючим законодавством не передбачена заборона видачі речового
майна в натурі, заборгованість по якому має місце, то позивачка має право на
одержання речового майна в натурі, заборгованість по якому утворилась після
11.03.2000р. на суму 3036,82 грн., оскільки її право в частині забезпечення
речовим майном в період проходження військової служби було порушено і захист цього права можливо
здійснити шляхом видачі вказаного майна в натурі. А тому маються підстави для
задоволення позову в цій частині зазначеним шляхом. А вразі відсутності цього
майна, позивач має право на відшкодування його вартості.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача
індексації вартості речового майна в розмірі 830,87 грн., не знайшли свого
підтвердження в ході судового розгляду справи.

Відповідно
до вимог ст.90 КАСУ не підлягають задоволенню вимоги позивачки щодо відшкодування
за рахунок відповідача витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 90, 128, 159 КАСУ, ст. ст. 19, 92, 95
Конституції України, ст. ст. 9, 91
Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей”, Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних
коштів», Законом України « Про Державний
бюджет України на 2008 рік», Постановою КМУ «Про речове забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час»,
суд, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати
неправомірними дії Харківського університету Повітряних Сил щодо незабезпечення
ОСОБА_1 за час проходження військової служби належним речовим майном.

Зобов'язати
Харківський університет Повітряних Сил видати ОСОБА_1 належне до видачі речове
майно в натурі на суму 3036 (три тисячі
тридцять шість) грн. 82 коп., згідно довідки № 64 від 06.09.2007р., а в разі відсутності його
вартість стягнути з Харківського університету Повітряних Сил на користь
ОСОБА_1.

В іншій
частині адміністративного позову
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний
адміністративний суд протягом 10 днів з дня її проголошення, шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження,
а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ - з
дня складання постанови в повному
обсязі. Апеляційна скарга подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя -