Справа № 22-а-4726/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04
листопада 2008 року
м. Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді -
доповідача -
Олендера І.Я.,

суддів -
Пліша М.А., Заверухи О.Б.,

при секретарі
судового засідання - Бацику О.Р.,

за участю осіб:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - не
явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну справу

за апеляційною
скаргою - Військової частини А 3186

на постанову Городоцького
районного суду Львівської області від 29 листопада 2007 року по справі № 2-а-96/07

за
адміністративним позовом ОСОБА_1

до
військової частини А 3186,

про
стягнення недоплаченої щомісячної надбавки за безперервну службу, -

в с т а н о в и л а :

У
вересні 2007 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до
військової частини А 3186 про стягнення недоплаченої щомісячної надбавки за
безперервну службу.

Постановою
Городоцького районного суду Львівської області від 29 листопада 2008 року в
даній справі № 2-а-96/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
військової частини А 3186 про стягнення недоплаченої щомісячної надбавки за
безперервну службу, позов було задоволено в повному обсязі.

Прийняту
постанову суд першої інстанції мотивував тим, що у період з 01 травня 2003 р. до часу звільнення 21
жовтня 2004 р. в порушення вимог Указу Президента України №389 від 05.05.2003
р. “Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства
внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України
та Управління державної охорони України за безперервну службу” з подальшими
змінами згідно з Указом Президента України №1227 від 29.10.2003 р. виплата
позивачу відповідних надбавок, незважаючи на їх належне державне фінансування,
здійснювалася не у повному розмірі та із суттєвим заниженням, чим було обмежено
законні права і свободи позивача, як військовослужбовця, а тому з врахуванням
стажу військової служби позивач мав право на отримання щомісячної надбавки за
безперервну службу в розмірі 70% грошового забезпечення.

Вказану
постанову суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржив відповідач -
військова частина А 3186, представник якої в поданій апеляційній скарзі вказує
на те, що така прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому просить
таку скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову.

Представник
апелянта - в судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений
про час, дату та місце апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4 ст.196 КАС
України такий проведено у його відсутності.

Позивач
в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та просить
відмовити в задоволені такої.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що
подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав, а саме.

Відповідно
до п.1 Указу Президента України № 389/2003 від 05.05.2003 р. “Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України,
Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної
охорони України за безперервну службу” (із змінами, внесеними згідно з Указом
Президента № 1227/2003 від 29.10.2003 р.) Міністрові оборони України надано
право встановлювати військовослужбовцям Збройних Сил України, які мають високі
результати у службовій діяльності щомісячні надбавки за безперервну військову
службу у відсотках до грошового забезпечення, зокрема, при стажі роботи понад 5
років - до 10; понад 10 років - до 30; понад 15 років - до 50; понад 20 років -
до 70; понад 25 років - до 90 відсотків грошового забезпечення. Пунктом 2 Указу
виплату надбавок передбачено з 1 травня 2003 року за рахунок коштів,
передбачених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної
служби України та Управління державної охорони України.

Наказом Міністра
оборони України № 149 від 26.05.2003 р., прийнятого на виконання вказаного
Указу, затверджено Інструкцію про порядок і умови виплати щомісячної надбавки
за безперервну військову службу в Збройних Силах України та передбачено, що
розміри щомісячної надбавки за безперервну службу в Збройних Силах України
щорічно встановлюються, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, за
рішенням Міністра оборони України.

Вказаними
нормативно-правовими актами Міністру оборони України надано право (а не
закріплено обов'язок) встановлювати військовослужбовцям щомісячну надбавку за
безперервну військову службу в межах коштів на утримання Збройних Сил України.
При цьому розмір таких надбавок визначається самим міністром, залежить від
бюджетного фінансування і обмежується виключно їх максимальними розмірами від
грошового забезпечення.

З матеріалів
справи вбачається, що позивачу ОСОБА_1, як і іншим військовослужбовцям,
надбавка за безперервну військову службу у спірний період військовою частиною А
3186 виплачувалася в розмірах,
визначених за рішенням Міністра оборони України, у межах наявного фонду
грошового забезпечення.

Таким чином,
висновки суду першої інстанції про
наявність правових підстав для виплати позивачу суми недоотриманої надбавки за
вислугу років є не правильними і належним чином не обґрунтованими.

Відповідно
до ст.71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім
випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно вимог ч.1
ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

На переконання колегії суддів апеляційної інстанції відповідач, як в суді
першої інстанці так і в апеляційній, довів правомірність своїх дій.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає,
що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно і всебічно не
з'ясованих обставинах, не відповідає вимогам
ст.ст.2,10,11,71,72,86,138,143,159,161-163 КАС України, прийнята з порушенням
норм матеріального права, доводи апеляційної скарги її частково спростовують,
тому така підлягає скасуванню, а в справі слід прийняти нову постанову про
відмову в задоволені.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207
КАС України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л
а :

Апеляційну
скаргу військової частини А 3186- задовольнити.

Постанову
Городоцького районного суду Львівської області від 29 листопада 2007 року по
справі № 2-а-96/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1

до військової частини А 3186, про
стягнення недоплаченої щомісячної надбавки за безперервну службу, - скасувати
та прийняти нову, якою в задоволені позову відмовити.

Постанова набирає законної сили негайно після проголошення, може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця
шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а
у разі прийняття постанови в порядку ч.3ст.160 КАС України, протягом того ж
строку з часу складення такої в повному обсязі.

Головуючий суддя
: І.Я.Олендер

Судді:
М.А.Пліш

О.Б.Заверуха