Справа № 22а-13830/08
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2008-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2008 року
м.Львів
справа № 22а-13830/08

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого у справі судді Любашевського
В.П.

суддів Богаченка
С.І.

Довгополова О.М.

При секретарі судового засідання Каблак Т.П.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за

апеляційною
скаргою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову
господарського суду Волинської області від 20.08.2008 року у справі №
9/5-2А

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Луцької об'єднаної державної податкової
інспекції

про визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 19.10.2007 р. №/0 та рішення ДПА
у Волинській області, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою господарського суду Волинської області від 20.08.2008 року у
справі № 9/5-2А відмовлено у задоволенні адміністративного позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від
19.10.2007 р. № /0 та рішення ДПА у Волинській області. Постанова
суду першої інстанції мотивована тим, що підприємцем ОСОБА_1 під час проведення
Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією податкової перевірки і
неодноразових судових слухань не було подано доказів про виконавця будівельних
робіт, активів списання матеріалів на будівництво, дозволів на будівництво чи
поліпшення основних фондів, правовстановлюючих документів на право власності чи
користування земельною ділянкою, інших документів для встановлення зв'язку між
придбаними будівельними матеріалами та господарською діяльністю підприємця.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції позивач оскаржив її в
апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати постанову господарського суду Волинської області від
20.08.2008 року у справі № 9/5-2А за адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції та
прийняти нову постанову суду, якою позов задоволити. Обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, апелянт зазначає, що придбані ним матеріальні цінності не
використовуються у власній господарській діяльності.

_________________________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст. суддя Соломка Л.І. Справа
№ 22а-13830/08 ряд. ст. зв. №
36

Господарський суд Волинської області,
справа № 9/5-2А
22-а-13830-08.doc
Доповідач у 2-й інст. суддя
Любашевський В.П. реєстр 18.11.2008 р.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних
підстав:

Луцькою об'єднаної державною податковою інспекцією проведена планова
документальна перевірка дотримання вимог податкового законодавства при
здійсненні підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 за
наслідками перевірки контролюючим органом складено акт від 02.10.2007 року №
242/17-235/ в якому зафіксовано факт порушення податкового
законодавства, а саме віднесення підприємцем до складу податкового кредиту з
ПДВ сум у зв'язку із придбанням будівельних матеріалів, що не стосується
здійснюваного виду підприємницької діяльності та використання яких для
здійснення підприємницької діяльності не підтверджено документально. Вказані
порушення стали підставою для прийняття оскаржуваного повідомлення - рішення
яке залишено без змін постановою суду першої інстанції від 20.08.2008 року.

Згідно п. 1.7 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит - сума, на яку платник податку має
право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 вказаного Закону
передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних
цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше
ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається
із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у
зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської
діяльності платника податку чи придбанням (будівництвом, спорудженням) основних
фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів
та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або
поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської
діяльності платника податку.

У поданій апеляційній скарзі,
апелянт як на обставину, що свідчить про незаконність оскаржуваного
повідомлення - рішення посилається на факти та документи які виникли після
прийняття оскаржуваного повідомлення рішення від 19.10.2007 р. №/0 та підтверджують
законність формування податкового кредиту. При цьому, апелянтом не враховано,
що в силу п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на доданцу вартість», у разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені
до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді
фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму
податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

На момент проведення податкової перевірки апелянт
документів які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні» та підтверджували б використання
придбаних матеріальних цінностей, вартість яких включена до податкового кредиту
звітного періоду, у власній господарській діяльності не предявив. Згідно п.п
7.4.4. п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», якщо
платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи
(послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності
такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Таким чином, висновки суду першої інстанції викладені в
оскаржуваній постанові від
20.08.2008 року у справі № 9/5-2А не спростовуються доводами апеляційної
скарги, що свідчить про безпідставність останньої.

За таких обставин судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку обставинам у справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно
ст..200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 206 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1на постанову господарського суду Волинської області від
20.08.2008 року у справі № 9/5-2А залишити без задоволення, а постанову суду -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена, шляхом подання касаційної скарги, безпосередньо до
адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця після
набрання нею законної сили.

Судді
В.П.
Любашевський

О.М. Довгополов

С.І. Богаченко