Справа № 2"а"-153/08
Суддя: Стоілова Т.В.
Дата ухвалення: 2008-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 „а”-153/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада
2008 р. Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі : головуючого
- судді Стоілової Т.В.

при секретарі Коваленко О.Г.

за
участі позивача ОСОБА_1

представника
відповідача Шаповалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у
залі суду м.Красноармійська
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Красноармійської міської Ради про визнання неправомірною
відмови про виплату разової
грошової допомоги в розмірах
встановлених законом та про стягнення заборгованості з недоотриманої одноразової
щорічної грошової допомоги за 2007-2008 роки,-

ВСТАНОВИВ:

08 вересня 2008року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Красноармійської міської ради Донецької області
про стягнення заборгованості з недоотриманої одноразової щорічної грошової
допомоги, вказавши, що він має статус
інваліда війни 2 групи. Згідно ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» має пільги на щорічне отримання до 5 травня в
розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком. Відповідач виплатив йому до 05.05.2007р. - 360 грн., до 05.05.2007р. -
400 грн. Мінімальна пенсія за віком в
2007 році складала 406 грн., в 2008 році
складає 481 гривню. Відповідач повинен був
виплатити йому грошову допомогу в розмірі:
за 2007 рік-406,00 грн.х8=3248грн
., за
2008 рік-481грн.х 8=3848 грн., всього7696,00грн, недоплата складає 7696,00 грн. -760 грн.=6936 грн. Таким чином відповідач йому недоплатив
грошову допомогу до 5 травня за 2007,
2008 роки в сумі 6936 гривень і на його письмову заяву доплатити зазначену суму, відмовив в його проханні, тому позивач
просить суд визнати незаконною відмову Управління праці та соціального захисту
населення Красноармійської міської ради в виплаті йому щорічної грошової
допомоги до 5 травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком і стягнути з
відповідача на його користь заборгованість по недоотриманій грошовій допомозі до 5 травня за2007, 2008 роки в сумі
6936 грн.

Представник
відповідача Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської
міської ради Донецької області позов не визнав ,пояснивши, що розміри щорічної разової грошової допомоги
відповідної категорії громадян, на яких
розповсюджується дія Закону України
«Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» встановлюється Законом про державний бюджет на
відповідний рік, а саме інвалідам війни 2 групи були встановлені суми грошової
допомоги: 2007 рік - 360,00 грн. (ст.29 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»); 2008 рік - 400,00
грн. (ст.20 розділ2 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік»).
Вказані суми були отримані позивачем у повному обсязі. Крім того,
представник відповідача просила суд застосувати річний термін позовної давності,
оскільки позивач пропустив його при зверненні до суду.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, з»ясувавши
обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню частково з таких підстав.

Позивач ОСОБА_1 згідно посвідченням НОМЕР_1, визнаний
інвалідом 2 групи і має статус ветерана війни (а.с.3).

Відповідач
виплатив позивачу щорічну разову допомогу
за 2007 рік - 360 грн. за 2008 рік-400 грн/а.с.6/.

На звернення позивача до відповідача із
заявою, відповідач повідомив, що виплату проводив згідно із Законом України «Про Державний
бюджет України» (а.с.5,6).

Згідно
ч.2 ст.19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 1 ст.92
Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються
права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні
обов'язки громадянина.

Відповідно до
ст.9 КАС України, суд при вирішенні справ керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування,
їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на
підставі Конституції та законів України,
а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України,
закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт,
який має вищу юридичну силу.

Правовий статус
інвалідів війни визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22
жовтня 1993 року № 3551-12.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до
інвалідів війни належать військовослужбовці, особи вільнонайманого
складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або
захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов'язків
військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з
ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних
випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї,
іншим ураженням ядерними матеріалами.

Відповідно до
ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам першої групи -
десять мінімальних пенсій за віком, другої групи - вісім мінімальних пенсій за
віком, третьої групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Фінансування
витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, відповідно до статті 17 здійснюється за рахунок коштів
державного та місцевого бюджетів.

Щодо виплати спірної грошової
допомоги у 2007 році у розмірі 360 гривень та
400 грн. в 2008 році суд визнає зазначену виплату
неправомірною з огляду на наступне.

Пунктом 1 рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007
від 09.07.2007 року у справі №1-29/2007 визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є неконституційними), деякі положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік», у тому числі і положення пункту 13
статті 71, яким зупинено на 2007 рік дію частини п'ятої статей 12, 13, 14 та 15
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової
допомоги.

Рішенням Конституційного Суду
України № 10-рп/2008 р. від 22.05.2008
р. по справі № 1-28/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний
бюджет України) встановлено, що ухвалюючи рішення від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007
(справа про соціальні гарантії громадян) Конституційний Суд України ст.38 Бюджетного кодексу України та ст. 95
Конституції України визначають вичерпний перелік правовідносин,які повинні регулюватися
законом про Державний бюджет - встановлення тільки доходів та видатків держави
на загальносуспільні потреби,а тому закон про Держбюджет не може
скасовувати чи змінювати обсяг прав і
обов'язків ,пільг, компенсацій і гарантій , передбачених іншими законами
України. У зв'язку з цим Конституційний Суд України дійшов висновку,що
«зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо
надання пільг,компенсацій і гарантій,внесення змін до інших законів
України,встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин , ніж
передбачено законами України , не відповідає
ст..ст. 1,3,ч.2 ст.6,ч.2 ст.8,ч.2 ст.19,ст.ст. 21,22,п.1 ч.2 ст.92
,ч.1,2,3 ст. 95 Конституції України».

При
прийнятті Закону України «Про державний
бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України» від 28.12.2007 р.№ 107-VІ всупереч
зазначеним правовим позиціям законодавець вийшов за межі правового регулювання
бюджетних відносин :зупинив дію окремих положень законів (ст.67 розділу І Закону України «Про державний бюджет України
на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від
28.12.2007 р.№ 107-VІ) та вніс до ряду законодавчих актів зміни та
доповнення та визнав деякі з них
нечинними (розділ ІІ Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28.12.2007 р.№ 107-VІ). Конституція
України у ст.92 визначила сфери ,зокрема бюджетну ,які мають врегульовуватися
виключно законом. Закон про Держбюджет є основним фінансовим документом
держави. Через своє спеціальне призначення цей закон не повинен регулювати
відносини і інших сферах суспільного життя. Конституція України не надає закону
про держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів. Таким чином,
Конституційний суд України дійшов висновку ,що законом про Держбюджет не можна
вносити зміни до інших законів ,зупиняти їх дію чи скасовувати їх ,оскільки з
об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві ,і як наслідок -скасування
та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і
доповнень , визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.

Враховуючи зазначене виплата щорічної разової допомоги до
5 травня, здійснена відповідачем у розмірі 360 гривень, передбаченому Законом
України «Про Державний бюджет на 2007 рік», та
400 грн., передбачених ЗУ "Про державний бюджет України на
2008 рік" є такою, що порушує норми спеціального закону.

Враховуючи положення ст.28 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне страхування » в редакції, яка діяла на
момент спірної виплати, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, визначеного
законом.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової
основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації
державою конституційної гарантії громадян на достатній
життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999
року №966-14, а також Законом України „Про державні соціальні стандарти
та державні соціальні гарантії" від 5 жовтня 2000 року №2017-111, згідно
статті 1 якого прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому
числі мінімального розміру пенсії за віком.

Суму прожиткового мінімуму на 2007
рік на одну особу, яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць
встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від
19.12.2006 р. № 489-У у розмірі 406 гривень з 01.04.2007 року по 30.09.2007
року.

При цьому, статтею 62 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» встановлено, що
для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу
першого частини першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"
з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб,
які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї
статті, збільшений на 1 відсоток.

Отже, мінімальний розмір пенсії за віком станом
01.04.2007 рік складав 410,06 гривень.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги до
5 травня за 2007 рік, який повинен бути виплачений позивачеві складає: 410, 06
х 8 = 3280,48 гривні.

Замість передбачених за Законом №3551-12
восьми мінімальних пенсій за
віком , позивачу виплачено тільки 360 гривень.

Мінімальний розмір пенсії за віком станом
на квітень 2008 року (з 1.04.до
1.07.2008 року) складає 481грн,
згідно ст.58 Закону України "Про
державний бюджет України на 2008 рік,
тому щорічна грошова допомога до 5
травня 2008 року мала бути 481грн. х8=
3848 грн. За вирахуванням сплачених
400грн, недоплата складає 3448 грн.

Разом з тим, згідно ст.99 ч.2 КАСУ для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється
з дня, коли особа дізналась або
повинна була дізнатись про порушення
своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки представник
відповідача наполягала на застосуванні терміну позовної давності в цьому
випадку, а позивач не надав
доказів того, що причина пропуску терміну позовної давності є поважною і не заявив клопотання
про поновлення пропущеного
строку, суд вважає, що в
задоволенні вимог про стягнення
недоплаченої суми за 2007 рік слід
відмовити, оскільки ці вимоги
заявлені після сплину терміну
позовної давності( грошова допомога виплачується
до 5 травня кожного року,
зокрема за 2007 рік
була виплачена 23.04.2007 року, до суду позивач звернувся 8.09.2008
року).

Щодо вимог позивача до УПСЗН про визнання неправомірною відмови про виплату одноразової грошової допомоги в розмірах встановлених законом та стягнення з відповідача недоплаченої допомоги за 2008 рік у розмірі 3448 гривень, суд вважає
їх обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно
до ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічну виплату разової
грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього
Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий
рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не
є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Оскільки
відповідач є державною бюджетною установою, суд вважає можливим у відповідності
до ст. 88 КАС України звільнити його від сплати судових витрат на користь
держави.

Керуючись
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про
державний бюджет України на 2008р.», Законом України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», ст.ст.11, 17-20,
69-72, 86, 94, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

П О С Т
А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради Донецької області про
визнання неправомірною відмови в виплаті
разової грошової допомоги в розмірах
встановлених законом за 2007- 2008 роки та про стягнення
заборгованості з недоотриманої одноразової щорічної грошової допомоги
задовольнити частково.

Визнати
протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради Донецької
області щодо відмови у виплаті
ОСОБА_1 одноразової щорічної грошової
допомоги за 2008 рік відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської міської
ради Донецької області за рахунок коштів Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 недоотриману одноразову щорічну грошову допомогу за 2008 рік в сумі
3448 ( три тисячі чотириста сорок вісім) гривень.

Відмовити
ОСОБА_1 в стягненні з Управління праці та соціального захисту населення
Красноармійської міської ради Донецької
області на його користь заборгованість з недоотриманої одноразової щорічної
грошової допомоги за 2007 рік.

Постанова може бути оскаржена
до Донецького апеляційного
адміністративного суду через Красноармійський міськрайонний суд шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження протягом
10 днів після проголошення рішення, а у разі складання постанови у повному
обсязі відповідно до ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України з дня складання в повному обсязі, з подачею
апеляційної скарги протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження, або у порядку ч.5 ст.186 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя: