Справа № 2а-3943/08
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2008-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2а-3943/08
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2008 р. м. Харків

Харківський окружний
адміністративний суд у складі: Головуючого судді - Спірідонова М.О.

за участю секретаря - Глазунової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Київському районі м.
Харкова до

1. Товариства з обмеженою відповідальністю
«Будівельна компанія «Велтон»,

2.
Товариства з обмеженою відповідальністю
«АПСУ»

про
стягнення коштів , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ДПІ у Київському районі м.Харкова, звернувся до
адміністративного суду з позовом до ТОВ «Будівельна компанія «Велтон» та ТОВ «АПСУ»
в якому просив суд визнати недійсним правочин, який виник на підставі
договорів, укладених між ТОВ «АПСУ» та ТОВ «Будівельна компанія «Велтон» щодо
виконання робіт № 14/02-06 від 14.02.2006 року, № 10/03-06 від 10.03.2006 року,
№ 04/05-06 від 04.05.2006 року, № 01/06-06 від 01.06.2006 року на загальну суму
1 254 434,53 грн.(у т.ч. ПДВ - 209072,42 гри); визнати недійсним господарське
зобов»язання, яке виникло на підставі вищезазначеного правочину та застосувати
наслідки визнання недійсним господарського зобов'язання.

Під час розгляду справи позивач уточнив свої позовні
вимоги та просив суд стягнути з ТОВ «АПСУ» на користь ТОВ «Будівельна компанія
«Велтон» все отримане по угоді, а саме -1254434,51 грн. та стягнути з ТОВ
«Будівельна компанія «Велтон» на користь держави грошові кошти у сумі
1254434,51 грн.

В обґрунтування
позову позивач вказав, що працівниками ДПІ у Київському районі м. Харкова було проведено виїзну планову перевірку ТОВ
«БК «Велтон» за період з 01.04.2006
року по 30.09.2007 року. У ході проведення
виїзної планової документальної перевірки встановлено, що основним видом
діяльності підприємства в перевіряємому періоді є виконання будівельних робіт
на об'єктах, які розташовані у м. Харкові. На підставі наданих на перевірку
первинних документів встановлено, що ТОВ «Будівельна компанія «Велтон» є
генеральним підрядником з виконанням будівельних робіт.

Як зазначив позивач, перевіркою встановлено
взаємовідносини ТОВ "Будівельна компанія «Велтон» з ТОВ "АПСУ"
на підставі наступних договорів:

·
договір № 14/02-06 від 14.02.2006
року, предметом якого є виконання ТОВ «АПСУ»
будівельно-монтажних та будівельно-ремонтних робіт за дорученням ТОВ
«Будівельна компанія «Велтон»;

·
договір № 10/03-06 від 10.03.2006
року, предметом якого є виконання ТОВ «АПСУ»
будівельно-монтажних та будівельно-ремонтних робіт за дорученням ТОВ
«Будівельна компанія «Велтон»;

·
договір № 04/05-06 від 04.05.2006
року, предметом якого є виконання ТОВ «АПСУ»
робіт по прибиранню території за дорученням ТОВ «Будівельна компанія «Велтон»;

·
договір № 01/06-06 від 01.06.2006
року, предметом якого є виконання ТОВ «АПСУ»
робіт по прибиранню
території за дорученням ТОВ
«Будівельна компанія «Велтон».

Крім цьогго позивач вказав, що актом перевірки
встановлено, що за період з 01.04.2006 року по 30.09.2007 року ТОВ «Будівельною компанією «Велтон» отримано від ТОВ «АПСУ» виконаних
робіт та ТМЦ на загальну суму 1254434,51 грн. ( в т.ч.
ПДВ - 209072,42 грн.), що підтверджено Журналом-ордером і відомістю по рахунку 631 Розрахунки з
вітчизняними постачальниками.

На виконання вищезазначених договорів ТОВ «АПСУ» виписано
податкові накладні:

1)
№
583 від 28.04.2006 р. на суму 14405,98 грн., в т.ч.
ПДВ- 2401,00 грн.;

2)
№
562 від 28.04.2006 р. на суму 308293,90 грн., в т.ч ПДВ -
51382,32 грн.;

3)
№
574 від 28.04.2006 р. на суму 10 392,88 грн ,
в т.ч.
ПДВ - 1732,15 грн.;

4)
№
958 від 31.05.2006 р. на суму 4549,25 грн., в т.ч.
ПДВ - 758,21 грн.;

5)
№
992 від 31.05.2006 р. на суму 279823,00 грн., в т.ч.
ПДВ - 46637,17 грн.;

6)
№
905 від 29.05.2006 р. на суму 14400,00 грн., в т.ч.
ПДВ - 2400,0 грн.;

7)
№
1341 від 30.06.2006 р. на суму 6738,84 грн., в т.ч.
ПДВ - 1123,14 грн.;

8)
№
1329 від 30.06.2006 р. на суму 4934,41 грн., в т.ч.
ПДВ - 822,40 грн.;

9)
№
1330 від 30.06.2006р. на суму 285146,22 грн., в т.ч.
ПДВ - 47524, 37грн.;

10)
№
1356 від 30.06.2006р.на суму 14400,00 грн., в т.ч.
ПДВ - 2400,0 грн.;

11)
№
1806 від 31.07.2006р. на суму 20823,65 грн., в т.ч.
ПДВ - 3470,61 грн.;

12)
№
1814 від 31.07.2006р. на суму 14800,00 грн., в т.ч.
ПДВ - 2466,67 грн.;

13)
№
1815 від 31.07.2006р. на суму 182440,28 грн., в т.ч.
ПДВ - 30406,71 грн.;

14)
№
2265 від 31.08.2006р. на суму 3487,6 грн., в т.ч.
ПДВ - 581,27 грн.;

15)
№
2263 від 31.08.2006р. на суму 2259,05 грн., в т.ч.
ПДВ - 376,51 грн.;

16)
№
2662 від 29.09.2006р. на суму 4144,92 грн., в т.ч.
ПДВ - 690,82 грн.;

17)
№
2697 від 30.09.2006р. на суму 1200,14 грн., в т.ч.
ПДВ - 200,02 грн.

Такох позивач зазначив, що аналізуючи договори, укладені між ТОВ
«Будівельна компанія «Велтон» та ТОВ «АПСУ», слід зазначити, що для виконання
робіт, наведених у вищезазначених договорах необхідно:

· залучення необхідної кількості машин, механізмів і інших засобів;

· залучення необхідної кількості фахівців належної кваліфікації;

· залучення сторонніх організацій ( відповідно до
наданих до ДПІ декларацій з податку на прибуток станом на 01.01.2006 року вартість основних фондів ТОВ «АПСУ» дорівнює 27150,00 грн., станом на 01.04.2007
-16104,00 грн.).

Таким чином, на думку позивача вищезазначене свідчить, що
діяльність ТОВ «АПСУ» є такою, що знаходиться поза межами правової діяльності,
направлена на невиконання положень законодавства в сфері оподаткування, що
підтверджується наступними фактами:

1.
Відповідно до
інформації, наданої податковою
міліцією ТОВ «АПСУ» відсутнє за
місцезнаходженням, засновник та головний бухгалтер підприємства ОСОБА_1. за
місцем реєстрації не проживає.

2.
Відповідно до довідки
на підприємстві ТОВ «АПСУ» кількість працюючих - 1 особа, що унеможливлює здійснення ТОВ «АПСУ» робіт, визначених договорами,
укладеними між ТОВ
«Будівельна Компанія «Велтон» та
ТОВ «АПСУ».

3. Постановою господарського суду Харківської області від 10.04.2007 року по справі №
Б-39/42-07
ТОВ «АПСУ» визнано банкрутом порядку ст. 51 ЗУ «Про
відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» та
відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою господарського суду Харківської
області від 29.05.2007 року затверджено ліквідаційний баланс та ліквідовано ТОВ
«АПСУ».

Позивач вказав, що
ДПІ у Київському районі м. Харкова як орган, який здійснює контроль за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів) не проведено позапланову документальну перевірку платника податків у
зв'язку з ненаданням документів до перевірки; крім того боржник будь-яким чином
не повідомив ДПІ щодо процедури банкрутства, не надав до ДПІ ліквідаційний
баланс, що є обов'язковими діями при процедурі ліквідації суб'єкта
господарювання. Так, постановою Вищого господарського суду України від
25.09.2007 року всі ці порушення у процедурі банкрутства ТОВ «АПСУ» були
зазначені, та відповідно ухвала про затвердження ліквідаційного балансу була
скасована.

Відповідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України,
правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних
прав та обов'язків.

Відповідно до статті 203 Цівільного
кодексу України, передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам
суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог , які встановлені частинами 1-3, 5 та 6
статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 207 Господарського кодексу України -
господарське зобов'язання, яке не відповідає вимогам закону, або здійснене з
метою, завідомо суперечній
інтересам держави та
суспільства, або укладене
учасниками господарських відносин
з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути за вимогою однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ст.208 Господарського кодексу України - якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що здійснене з
метою, завідомо суперечній інтересам держави та суспільства, то при наявності
наміру у обох сторін -
при виконанні зобов'язання двома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все отримане ними по зобов'язанню,
а при виконанні зобов'язання однією стороною з іншої сторони стягується в доход
держави все отримане нею, а також усе належне з неї першій стороні на
відшкодування отриманого. При наявності наміру лише у однієї із сторін все
отримане нею повинно бути повернено другій стороні, а отримане останній або
належне неї на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход
держави.

Виходячи з вище викладеного просив суд задовольнити позов
у повному обсязі.

Представник першого відповідача в судове засідання
з'явився та з позовом не погодився вказавши, що він є необґрунтованим, а дії
відповідача є законними.

Представник другого відповідача в судове засідання не
з'явився про дату, місце та час слухання справи повідомлений належним чином.

Судом встановлено, що ТОВ «Будівельна компанія
"Велтон" зареєстровано Виконавчим комітетом Харківської міської Ради
10.04.2002р. (
номер запису про державну реєстрацію №1 001820). Підприємство взято на податковий облік до ДПІ 30.04.2002 року за №
2960.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АПСУ"
зареєстровано Виконавчим комітетом Харківської міської Ради 25.07.2005р. ( номер запису про державну реєстрацію №1 012658).

Постановою
господарського суду Харківської області від 10.04.2007 року по справі №
Б-39/42-07
ТОВ «АПСУ» визнано банкрутом порядку ст. 51 ЗУ «Про
відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» та
відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою господарського суду Харківської
області від 29.05.2007 року затверджено ліквідаційний баланс та ліквідовано ТОВ
«АПСУ».

Також судом встановлено, що працівниками ДПІ
у Київському районі м. Харкова було проведено виїзну
планову перевірку ТОВ «БК «Велтон» за період з 01.04.2006 року по 30.09.2007
року. У ході проведення виїзної планової документальної
перевірки встановлено, що основним видом діяльності підприємства в
перевіряємому періоді є виконання будівельних робіт на об'єктах, які
розташовані у м. Харкові. На підставі наданих на перевірку первинних документів
встановлено, що ТОВ «Будівельна компанія «Велтон» є генеральним підрядником з
виконанням будівельних робіт.

Крім цього перевіркою встановлені взаємовідносини ТОВ
"Будівельна компанія «Велтон» з ТОВ "АПСУ" на підставі наступних
договорів:

·
договір № 14/02-06 від 14.02.2006
року, предметом якого є виконання ТОВ «АПСУ»
будівельно-монтажних та будівельно-ремонтних робіт за дорученням ТОВ
«Будівельна компанія «Велтон»;

·
договір № 10/03-06 від 10.03.2006
року, предметом якого є виконання ТОВ «АПСУ»
будівельно-монтажних та будівельно-ремонтних робіт за дорученням ТОВ
«Будівельна компанія «Велтон»;

·
договір № 04/05-06 від 04.05.2006
року, предметом якого є виконання ТОВ «АПСУ»
робіт по прибиранню території за дорученням ТОВ «Будівельна компанія «Велтон»;

·
договір № 01/06-06 від 01.06.2006
року, предметом якого є виконання ТОВ «АПСУ»
робіт по прибиранню
території за дорученням ТОВ
«Будівельна компанія «Велтон».

Також суд зазначає, що актом перевірки встановлено, що за
період з 01.04.2006
року по 30.09.2007 року ТОВ «Будівельною
компанією «Велтон» отримано від ТОВ «АПСУ» виконаних робіт та ТМЦ на загальну
суму 1254434,51
грн. ( в т.ч. ПДВ -
209072,42 грн.), що підтверджено Журналом-ордером і відомістю по рахунку 631 Розрахунки з
вітчизняними постачальниками.

Суд зазначає, що дійсність розрахунків за угодами та факт
виконаних робіт позивачем не заперечується та підтверджується податковими
накладними:

1. № 583 від 28.04.2006 р. на суму 14405,98
грн., в т.ч. ПДВ- 2401,00 грн.;

2. № 562 від 28.04.2006 р. на суму 308293,90
грн., в т.ч ПДВ - 51382,32 грн.;

3. № 574 від 28.04.2006 р. на суму 10
392,88 грн , в т.ч. ПДВ -
1732,15 грн.;

4. № 958 від 31.05.2006 р. на суму 4549,25
грн., в т.ч. ПДВ - 758,21 грн.;

5. № 992 від 31.05.2006 р. на суму 279823,00
грн., в т.ч. ПДВ - 46637,17 грн.;

6. № 905 від 29.05.2006 р. на суму 14400,00
грн., в т.ч. ПДВ - 2400,0 грн.;

7. № 1341 від 30.06.2006 р. на суму 6738,84
грн., в т.ч. ПДВ - 1123,14 грн.;

8. № 1329 від 30.06.2006 р. на суму 4934,41
грн., в т.ч. ПДВ - 822,40 грн.;

9. № 1330 від 30.06.2006р.
на суму 285146,22
грн., в т.ч. ПДВ - 47524, 37грн.;

10. №
1356 від 30.06.2006р.на суму 14400,00 грн., в т.ч.
ПДВ - 2400,0 грн.;

11. № 1806 від 31.07.2006р.
на суму 20823,65
грн., в т.ч. ПДВ - 3470,61 грн.;

12. № 1814 від 31.07.2006р.
на суму 14800,00
грн., в т.ч. ПДВ - 2466,67 грн.;

13. № 1815 від 31.07.2006р.
на суму 182440,28
грн., в т.ч. ПДВ - 30406,71 грн.;

14. №
2265 від 31.08.2006р. на суму 3487,6 грн., в т.ч.
ПДВ - 581,27 грн.;

15. № 2263 від 31.08.2006р.
на суму 2259,05
грн., в т.ч. ПДВ - 376,51 грн.;

16. № 2662 від 29.09.2006р.
на суму 4144,92
грн., в т.ч. ПДВ - 690,82 грн.;

17. № 2697 від 30.09.2006р.
на суму 1200,14
грн., в т.ч. ПДВ - 200,02 грн.

Вислухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ТОВ "Будівельна компанія
«Велтон» та ТОВ "АПСУ" були укладені договори:

·
будівельно-монтажних та
будівельно-ремонтних робіт за дорученням ТОВ «Будівельна компанія «Велтон»;

·
договір № 10/03-06 від 10.03.2006
року, предметом якого є виконання ТОВ «АПСУ»
будівельно-монтажних та будівельно-ремонтних робіт за дорученням ТОВ
«Будівельна компанія «Велтон»;

·
договір № 04/05-06 від 04.05.2006
року, предметом якого є виконання ТОВ «АПСУ»
робіт по прибиранню території за дорученням ТОВ «Будівельна компанія «Велтон»;

·
договір № 01/06-06 від 01.06.2006
року, предметом якого є виконання ТОВ «АПСУ»
робіт по прибиранню
території за дорученням ТОВ
«Будівельна компанія «Велтон».

Всього виконано робіт ТОВ «АПСУ» на загальну суму суму 1254434,51 грн. (
в т.ч.
ПДВ - 209072,42 грн.).

Як вже зазначалось судом Товариство з обмеженою
відповідальністю "АПСУ" зареєстровано Виконавчим комітетом
Харківської міської Ради 25.07.2005р. ( номер запису про
державну реєстрацію №1
012658) . Відповідно до довідки з ЄДРПОУ від
02.10.2008 року № 2367463, 11.12.2007
року припинено державну реєстрацію ТОВ «АПСУ» у зв'язку з визнанням його
банкрутом.

Таким чином, суд робить висновок, що на момент виникнення спірних
правовідносин та на час вчинення угод ТОВ «АПСУ» був суб'єктом господарської діяльності та
платником податку на додану вартість.

Відповідно до ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і
зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється
цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у
суді. Згідно ст. 91 ЦК України Цивільна правоздатність юридичної особи виникає
з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного
реєстру запису про її припинення.

Відповідно до ст., ст. 207, 208 Господарського кодексу України Господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із
сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним. Якщо
господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в
обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави
за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі
виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход
держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе
одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход
держави.

Частина друга ст.207 Господарського кодексу України зазначає, що недійсною
може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов'язання, яка
самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов'язання порушує права та
законні інтереси другої сторони або третіх осіб.

Частина 1 ст.203 Цивільного кодексу України визначає, що недійсним є
правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У
цьому разі визнання такого право чину недійсним судом не вимагається.

Тобто, виходячи з положень Господарського кодексу України, правочин, який
вчинено з метою за відомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас
суперечить моральним засадам суспільства, а тому згідно з ч.1 ст.203 та ч.2
ст.215 Цивільного кодексу України є нікчемним.

Згідно приписів ст.67 Конституції України - кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених
законом.

З наданих до суду документів встановлено, що підставою
висновків позивача про нікчемність угоди
між ТОВ «БК «Велтон» та ТОВ «АПСУ» є неможливість перевірки ТОВ

«АПСУ» оскільки ТОВ «АПСУ» відсутнє за місцезнаходженням,
засновник та головний бухгалтер підприємства ОСОБА_1. за місцем реєстрації не
проживає.

У відповідності до висновків Верховного Суду України,
вміщених в у п.6 Постанови N 3 "Про судову практику в справах про визнання
угод недійсними" до угод, укладених з метою, суперечною інтересам держави
і суспільства, зокрема, належать угоди, спрямовані на приховування фізичними та
юридичними особами від оподаткування доходів, тощо. Угода може бути визнана
недійсною лише з підстав та з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожному
конкретному випадку при визнанні угоди недійсною суди повинні встановити
наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і
настання певних юридичних наслідків.

Враховуючи, що оскаржуваний позивачем договорів, укладених між ТОВ «АПСУ» та ТОВ
«Будівельна компанія «Велтон»» щодо виконання робіт за № 10/03-06 від 10.03.2006
року, № 04/05-06 від 04.05.2006 року, №
01/06-06 від 01.06.2006 року, з яких виникло господарське зобов'язання
укладені юридичними особами, проявом вини юридичної особи у договірних
відносинах є виключно винні дії уповноважених органів та посадових осіб. Органи
юридичних осіб формуються з фізичних осіб, а вина визначається як психічне
ставлення особи до скоєного протиправного діяння та його наслідків. Отже за
змістом ст. 92 ЦК України доведення умислу у діях юридичної особи можливе через
доведення умислу у діях фізичних осіб, які діяли від імені юридичної особи.

Суд зазначає, що зміст спірних договорів не суперечить актам цивільного
законодавства. Судом не встановлено фактів, які свідчили б про те, що зміст
договору не відповідає дійсним намірам сторін, і що ці наміри спрямовані на ухилення від
сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання зазначеного
договору. Не посилається на такі обставини і позивач.

Суд зазначає , що доказів
відсутності повноважень у посадових осіб
ТОВ «БК «Велтон» та ТОВ «АПСУ» на
підписання такого договору в момент його укладання суду позивачем не надано.

Крім цього, суд, аналізуючи вище зазначені положення нормативно-правових
актів приходить до висновку, що незнаходження юридичної особи за юридичною
адресою, або не можливість проведення зустрічної перевірки контролюючим органом
не є підставою стверджувати що угода є нікчемною.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків, мовлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи з вище викладено суд приходить до висновку, що позивачем не
наведено та не надано доказів наявності підстав, з якими закон пов'язує
настання наслідків передбачених ч. 1 ст. 207 ГК України та ст. 215 ЦК України,
а тому суд не може погодиться з висновком позивача, що оскаржувані позивачем
договори, укладених між ТОВ «АПСУ» та ТОВ «Будівельна компанія «Велтон»» щодо
виконання робіт за № 10/03-06 від
10.03.2006 року, № 04/05-06 від 04.05.2006 року, № 01/06-06 від 01.06.2006 року
є нікчемними та суперечить інтересам держави та суспільства.

Також суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 208
цього Кодексу, якщо господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за
зобов'язанням, а в разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони
стягується в доход держави все одержане нею, а також усе належне з неї першій
стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише в однієї зі
сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням
суду в доход держави.

Наведену норму слід застосовувати з урахуванням того, що
відповідно до статті 228
Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин, учинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, водночас є таким, що порушує публічний порядок, а отже, - нікчемним. Як зазначено у частині 2 статті 215 цього Кодексу визнання судом такого правочину недійсним не вимагається.
Тому позови податкових органів про визнання такого правочину (угоди,
господарського зобов'язання) недійсним судовому розгляду не підлягають.

Органи державної податкової служби, вказані в абзаці 1
статті 10 Закону України від 4 грудня 1990 року № 509-ХІІ "Про державну
податкову службу в Україні", можуть на підставі пункту 11 цієї статті
звертатись до судів із позовами про стягнення в доход держави коштів, одержаних
за правочинами, вчиненими з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їхню нікчемність. Висновок суду стосовно
нікчемності правочину має бути викладений у мотивувальній, а не в резолютивній
частині судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 208 ГК передбачені нею санкції застосовує лише суд. Це правило відповідає
статті 41
Конституції України, згідно з якою конфіскація майна може
бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених
законом.

Оскільки зазначені санкції є конфіскаційними, стягуються
за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської
діяльності, то вони належать не до цивільно-правових, а до
адміністративно-господарських санкцій як такі, що відповідають визначенню,
наведеному в частині першій статті 238 ГК України.

Що стосується позовних вимог в частині застосування наслідків ст. 208 ГК України, суд зазначає наступне.

За вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, застосовуються санкції, передбачені частиною 1 статті 208
ГК України. За змістом статті це можливо лише в разі
виконання правочину хоча б однією стороною. Зазначені санкції не можна
застосовувати за сам факт несплати податків (зборів, інших обов'язкових
платежів) однією зі сторін договору, оскільки за таких обставин правопорушенням
була б несплата податків, а не вчинення правочину. Для стягнення цих
санкцій необхідним є наявність умислу на
укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства.

Для вирішення питання про
застосування наслідків визнання господарського зобов'язання недійсним,
передбачених ст. 208 ГК України, необхідно встановити наявність тих обставин, з
якими закон пов'язує їх недійсність, а саме наявність протиправної мети при
здійсненні зобов'язання.

Умисел (намір) юридичної особи на свідоме укладення угоди
завідомо суперечної інтересам держави та суспільства визначається як умисел
тієї посадової або іншої фізичної особи, що підписала договір від імені
юридичної особи, маючи на це належні повноваження. Наявність умислу у сторін
(сторони) угоди означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи,
усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність угоди і
суперечність її мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо
допускали настання протиправних наслідків.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що питання
доказування наявності або відсутності умислу особи на вчинення дій, які
суперечать інтересам держави або суспільства належить до кримінального
судочинства. Тобто, для застосування вказаних санкцій, позивач повинен надати
належні докази, наприклад вирок суду про притягнення до кримінальної
відповідальності посадових осіб відповідача або відповідачів за відповідну
злочинну дію.

Належних та допустимих доказів щодо наявності умислу
(наміру) хоча б у одного з контрагентів спірної угоди на момент її укладання та
мети укладення, яка завідомо суперечна інтересам держави і суспільства та
настання відповідних наслідків, позивач суду не надав. Тобто, позивач не
виконав обов'язків, покладених на нього ст. 71 КАС України.

Суд, зазначає, що встановлені частиною 1 статті 208
ГК санкції можуть бути застосовані лише з дотриманням
строків, установлених статтею 250 цього Кодексу, - протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше ніж через
один рік з дня порушення суб'єктом установлених законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

При укладенні спірних
договорів № 10/03-06 від 10.03.2006
року, № 04/05-06 від 04.05.2006 року, №
01/06-06 від 01.06.2006 року та обізнаності
позивача з цим фактом позивача 07.02.2008 року позовна заява була
подана до суду 13.03.2008 р., тобто вимога про застосування санкцій,
встановлених ст.208 ГК України, була заявлена за межами граничного річного
строку від вчинення правопорушення, передбаченого ст.250 цього Кодексу, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч. ст.158, 160-163,
167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський
окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державної
податкової інспекції у Київському районі м.
Харкова до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія
«Велтон», товариства з обмеженою відповідальністю «АПСУ» про стягнення
коштів - відмовити.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або у строк встановлений ч.5 ст.186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків
для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Постанова у повному обсязі виготовлена 05.12.2008 року.

Суддя М.О.
Спірідонов