Справа № 22-а-2935/08
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2008-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2008 року
м. Львів

Обрізко І.М. Онишкевича Т.В. Улицького В.З.

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого

суддів:

за участю
секретаря - Козирі В.Р.

представника
відповідача - ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу головного
управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на постанову
Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2006 року
по адміністративній справі №2А-1013/06 за позовом ОСОБА_2 до Закарпатського
обласного військового комісаріату, головного управління Пенсійного фонду
України в Закарпатській області про визнання неправомірною бездіяльність та
спонукання до вчинення дій,-

встановила:

ОСОБА_2
звернувся в місцевий суд з позовом до Закарпатського ОВК, який обґрунтовував
тим, що був звільнений з військової служби у запас з 22 вересня 1996 року. З
моменту звільнення перебував на пенсійному забезпечені у Закарпатському ОВК,
який нараховував йому пенсію за вислугу років. Як учаснику бойових дій, згідно
із Законом України № 3552-12 від 22.10.1993 року «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» йому здійснювалась доплата до пенсії за
вислугу років в розмірі 150 процентів, виходячи із розміру 24.93 грн. у період
до 30 вересня 1996 року та в розмірі 29.87 до липня 2006 року. У червні 2006
року він дізнався про обставини, з яких він зробив висновок, що Закарпатський ОВК
зобов'язаний підвищувати його пенсію за вислугою років на 150 процентів
мінімальної пенсії, а не в розмірах в яких йому проводилось нарахування, а саме
з базової величини 19,91 грн., встановленої постановою Кабінету Міністрів
України від 03.01.2002 року.

На його
звернення провести перерахунок, відповідач відмовився йому це зробити.

Головуючий 1-ї інст.
Заборовський В.С.
Рядок статзвіту № 49 Мукачівський
міськрайсуд Закарпатської обл.
Справа №22-а-2935/08 Доповідач : Обрізко І.М.
(22-а-6467/07)

Постановою Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2007 року позов задоволено. Визнано відмову Закарпатського ОВК
неправомірною та зобов'язано провести підвищення пенсії за вислугу років на 150
процентів від мінімальної пенсії за віком і стягнуто в користь позивача 60900
грн. Суд виходив з того , що розмір мінімальної пенсії за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму, який щорічно визначається Законом України «Про
Державний бюджет України». Тому норма п.2 постанови Кабінету Міністрів України
за № 1 від 03.01.2002 року щодо встановлення розміру 19,91 грн., суперечить
ст.46 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», п. «г» ст. 15 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб», ч. 3 ст. 19 Закону України « Про
пенсійне забезпечення», ст.ст. 2, 4 Закону України «Про прожитковий мінімум»,
ч. 3-5 п. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу України.

Не
погодившись із зазначеним судовим рішенням головне
управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подало апеляційну скаргу з якої із-за порушення норм
матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду
обставинам справи, просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Покликання
маються на те, що сам розмір мінімальної пенсії яка є базою для обчислення
підвищень учасникам бойових дій, визначався до 01.07.2006 року згідно п.п. «е»
п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року, а не з розміру
прожиткового мінімуму, який щорічно визначається Законом України «Про Державний
бюджет». Подібне не суперечить п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України
від 15.04.2005 року №4. Таким чином, з 01.01.2002 року по 30.06.2006 року
мінімальний розмір пенсії для даної категорії осіб повинен розраховуватись з
19,91 грн., а з 01.07.2006 року в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність, що кожного року встановлюється Законом
України «Про Державний бюджет».

Судова
колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника розгляду,
перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає
її задоволити частково.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність
висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 проходив
військову службу в Збройних Силах України та був звільнений в запас 22 вересня
1996 року. З 18.11.1996 року останньому призначена пенсія за вислугу років
відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб» від 09.03.1992 року №2262-ХІІ, а також надбавку як учаснику бойових дій в
розмірі 150 відсотків мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-12
від 09.11.1993 року. Означена редакція Закону діяла до змін внесених Законом
України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» №2939-4 від 0510.2005 року, що набрали
чинності 01.07.2006 року та в подальшому підвищення пенсії подібній категорії
осіб проводилось, виходячи з 25 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Закарпатський ОВК, проводячи
розрахунок підвищення пенсії позивачу як учаснику бойових дій за вказаним
Законом, як видно з матеріалів справи, виходив з базової величини 19,91 грн.,
яка встановлена на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002
року №1, що суперечить вимогам Конституції України щодо пріоритетності законів
над підзаконними нормативними актами і призводить до істотного звуження обсягу
встановлених законом прав позивача.

Слід погодитись з позицією
місцевого суду про необхідність перерахунку пенсії позивачу, однак з
врахуванням вимог ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Доводи апелянта, що мінімальний
розмір пенсії за віком, встановлений вказаною статтею, застосовується виключно
для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, ґрунтуються
на останньому, проте іншого розміру мінімальної пенсії за віком для подібної
категорії громадян законодавцем не визначено, а встановлена Кабінетом Міністрів
України в постанові №1 від 03.01.2002 року базова величина означеного не
замінює.

Разом з тим, суд першої інстанції
обрав помилкову позицію, що порядок встановлення мінімального розміру пенсії в
досліджуваних правовідносинах визначається Законом України «Про пенсійне
забезпечення», позаяк відповідно до ст. 3 вказаного Закону, останній
поширюється лише на осіб, які претендують на трудову пенсію.

Мається також нечіткість в
резолютивній частині оспореного рішення щодо наявності Закону про бюджет
України з подальшими змінами.

В ході апеляційного розгляду
справи не знайшла свого підтвердження сума 60900 грн., як розмір недоотриманої
суми підвищення до пенсії за вислугу років із врахуванням підвищення цієї
пенсії на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з листопада 1996
року.

Поклавши обов'язок перерахувати
пенсію ОСОБА_2. починаючи з листопада 1996 року, місцевий суд не обмежив період
та не прийняв до уваги, що закон, на який посилався суд як на підставу для
задоволення позову, втратив чинність з 01.07.2006 року, після чого підвищення
розміру пенсії проводиться, виходячи з іншої величини.

За таких обставин колегія суддів
не може погодитися з прийнятою постановою суду першої інстанції , в зв'язку з
чим приходить до висновку про її скасування, із прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позову з покладенням обов'язку саме на головне управління
Пенсійного фонду України в Закарпатській області, провести перерахунок пенсії
позивачу з 18.11.1996 по 30.06.2006 року включно та здійснити виплату
перерахованої пенсії з врахуванням щомісячної надбавки в розмірі 150%
мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позаяк з 01.01.2007 року
функція із призначення, перерахунку, виплати пенсій військовослужбовцям та
зокрема й колишнім, покладено на органи Пенсійного фонду України.

Судова
колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються частково суттєвими і
складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а також має місце невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Керуючись
статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну
скаргу головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області
задоволити частково.

Постанову Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2006 року скасувати,
прийняти нову постанову, якою позов задоволити частково.

Визнати неправомірною
бездіяльність Закарпатського обласного військового комісаріату з приводу не
підвищення пенсії за вислугу років ОСОБА_2з врахуванням щомісячної надбавки в
розмірі 150 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській
області починаючи з 18.11.1996 по 30.06.2006 року включно, провести
перерахунок та здійснити виплату перерахованої пенсії за вислугу років ОСОБА_2з
врахуванням щомісячної надбавки в розмірі 150 відсотків мінімальної пенсії за
віком.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Постанова
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після
набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Обрізко
І.М.
Онишкевич Т.В. Улицький В.З.

Головуючий суддя:

судді колегії:

Повний текст постанови виготовлено

та підписано 24.10.2008 року.