Справа № 22-а-2885/08
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2008-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

судді-доповідача - Довгополова О.М.,

суддів: Любашевського В.П., Яворського І.О.

за участю осіб:

від позивача - не прибув;

від відповідачів - не прибули

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові справу

за апеляційною скаргоюОСОБА_1

на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської області від 26.10.2007 року у справі № 2-352/07

за позовомОСОБА_1

Суддя у І-й інст. - Савицька Н.В. Луцький міськрайонний
суд Волинської області Справа № 2-352/07 Суддя-доповідач - Довгополов О.М.

22-а-2885_08.doc Реєстр . .08

Справа № 22-а-2885/08 Рядок статзвіту № 54

до Міністерства оборони України,
Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та
ін.,
-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою
Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.10.2007 року частково
задоволено позовні вимоги ОСОБА_1. до Міністерства оборони України, Військової
частини НОМЕР_1: визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо
відмови позивачу у виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно до
11.03.2000 року в розмірі 2224,06 грн. та стягнуто із зазначеного відповідача
на користь позивача 2224,06 грн. В задоволенні позову в частині стягнення
2952,84 грн. та суми індексації відмовлено.

Постанову
оскаржив позивач, просить її скасувати та прийняти нову постанову про
задоволення позову.

В
поданих запереченнях на скаргу відповідач просить залишити скаргу без
задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів приходить до висновку,
що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач проходила
військову службу у Військовій частині НОМЕР_2, правонаступником якої є
відповідач - Військова частина НОМЕР_1 та у ній перебувала на речовому
забезпеченні.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_2 № 243 від 21.10.2004
року позивача звільнено з військової служби у запас за пп. «г» пункту 85 (у
зв'язку із скороченням штатів) Положення про проходження військової служби
особами офіцерського складу, прапорщиками і мічманами, а з 23.10.2004 року
виключена із списків особового складу військової частини та всіх видів
забезпечення.

З довідки-розрахунку вбачається, що заборгованість Військової частини
НОМЕР_1 перед позивачем за належне їй згідно норм речове майно складає 5176,90
грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того,
що з 11.03.2000 року згідно Закону України «Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів» видача компенсації за неотримане речове майно призупинена.
Проте висновки суду є неправильними з огляду на наступне.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 28 Положення про речове
забезпечення військовослужбовців Збройних Сил у мирний час» позивач має право
на грошову компенсацію за рахунок держави за належне та невидане їй речове
майно.

Із змісту положень пункту 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів» від 17.02.2000 року вбачається, що останній поширюється на
військовослужбовців, а, отже, на тих, які проходять дійсну військову службу.
Оскільки позивач звільнена з військової служби у запас, тобто не перебуває на
дійсній військовій службі, призупинення дії частини другої статті 9 згідно
Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей» відповідно до пункту 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів» на неї не поширюється.

З огляду на наведене, задоволення позовних вимог лише в частині визнання
протиправною невиплату та стягнення сум компенсації за період до 11.03.2000
року не ґрунтується на вимогах закону. Тому позовні вимоги підлягають
задоволенню в сумі компенсації згідно довідки-розрахунку - 5176,90 грн. та в
частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо такої невиплати.

Щодо
позову в частині стягнення сум з врахування індексу інфляції, то судом першої
інстанції обґрунтовано взято до уваги, що така не поширюється на несвоєчасну
виплату грошової компенсації за речове майно, оскільки згідно статті 2 Закону України
«Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати» від 19.10.2000 року грошова компенсація не вважається
доходом та носить разовий характер.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку,
що постанова суду першої інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм
матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202 п. 4, 205, 207 КАС України, колегія
суддів, -

П О С Т А Н О В А:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської області від 26.10.2007 року - скасувати та
прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1у
виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 5176,90
грн.

Зобов'язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_15176,90 грн. за
неотримане речове майно.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користьОСОБА_1 80,38 грн.
понесених нею судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена протягом місяця шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Головуючий О.М.
Довгополов

Судді
В.П. Любашевський

І.О. Яворський