Справа № 22-а-10891/08
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у 1 інстанції - Качуріна Л.С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 листопада 2008 року справа №
22-а-10891/08

зал судового засідання №
2 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суд у складі:

Головуючого судді

Міронової Г.М.

суддів: при секретарі

Горбенко К.П. Яманко В.Г. Білоус К.І.

без участі сторін розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову від
у адміністративній справі за позовом до про

ОСОБА_1 Луганського окружного адміністративного
суду 05 червня 2008 року № 2-а-430/08 ОСОБА_1
начальника Територіального управління Головавтотрансінспекції в
Луганської області визнання
незаконними дій щодо накладення фінансових санкцій,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2007 року позивач
звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду
від 05 червня 2008 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до начальника
Територіального управління Головавтотрансінспекції в Луганської області про
визнання незаконними дій щодо накладення фінансових санкцій було відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції
послався на приписи ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», де
вказано, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників застосовуються санкції за надання послуг з
перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких
визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі 100
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов
висновку, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам,
які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні та
пассажирські перевезення, тому відсутність ліцензійної картки дає підстави
вважати, що перевезення було здійснене з порушенням чинного законодавства.

Сторони, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, були
повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,
представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну
скаргу задовольнити, а постанову суду
першої інстанції - скасувати, з наступних підстав.

Окрім того, згідно з ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів відзначає, що такі
докази представник відповідача не надав
ані суду першої інстанції, ані при апеляційному розгляді справи.

Стаття 159 КАС України передбачає,
що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм
процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно
і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено в судах першої та апеляційної інстанцій, згідно свідоцтва
про державну реєстрацію транспортного засобу, позивач є власником автобуса
марки «КАВЗ-3685» держномер НОМЕР_1, 1981 року випуску.

Під час проведення перевірки працівниками Територіального
управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у
Донецькій області виявлено порушення ОСОБА_1, який знаходився за кермом
зазначеного автобуса, законодавства про автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і вантажів автотранспортом та складений акт, з
якого вбачається, що у ОСОБА_1 відсутня ліцензійна картка та інші документи,
передбачені ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Постановою начальника Територіального управління Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті в Луганській області від 19 жовтня 2006
року до ОСОБА_1, позивача по справі, застосовані фінансові санкції за порушення
законодавства про автотранспорт.

Колегія суддів відзначає, що рішенням господарського суду
Луганської області від 28.04.2005 року було припинено підприємницьку діяльність
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, зареєстрованого Слов'яносербською районною
державною адміністрацією Луганської області 16.10.2000 року.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про
автомобільний транспорт» від 05.04.2001 р. № 2344-ІІІ автомобільним
перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт
господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає
послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що
використовують на законних підставах.

Таким чином, колегія суддів відзначає, що посилання суду першої інстанції
на приписи ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не заслуговують
на увагу, оскільки на момент порушення, виявленого відповідачем, позивач не був
суб'єктом підприємницької діяльності.

Тому, висновки суду першої інстанції стосовно
правомірності застосування штрафних санкцій до позивача за порушення ст. 60
вищевказаного Закону є безпідставними та необґрунтованими.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права
і позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Повний текст виготовлено 17
листопада 2008 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 05 червня 2008 року - задовольнити.

Скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05
червня 2008 року у справі № 115507 за позовом ОСОБА_1 до начальника
Територіального управління Головавтотрансінспекції в Луганської області про
визнання незаконними дій щодо накладення фінансових санкцій

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову начальника територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному транспорті в Луганській області щодо
накладення на ОСОБА_1 фінансових санкцій в сумі 1700 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом одного місяця з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції - Вищого адміністративного суду України, а в разі
виготовлення повного тексту у відповідності до ч. 3 статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України - з дня виготовлення повного тексту.

Головуючий Г.М.
Міронова

Судді К.П.Горбенко

В.Г.Яманко