Справа № 22-а-13239/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 листопада 2008 року Справа
№ 22-а-13239/08

Колегія суддів Донецького апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Василенко Л.А.,

суддів: Старосуда М.І.,

Юрченко В.П.,

при секретарі Кірсанової М.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1.,

представника відповідача Шевчука Д.А.

розглянула апеляційну скаргу Військової
частини А3666 на постанову Ленінського районного суду м. Луганська від 28
серпня 2008 р. у справі 2-а-214/07 за позовом ОСОБА_2 до Військової частини
А3666, про визнання дій посадових осіб неправомірним у зв'язку з несплатою
грошової надбавки за безперервну військову службу,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2 звернулася
до Ленінського районного суду м. Луганська з позовом до Військової частини
А3666, про визнання дій посадових осіб неправомірним у зв'язку з несплатою
грошової надбавки за безперервну військову службу. Свої позовні вимоги
позивачка обґрунтувала тим, що вона проходила службу у Збройних Силах України з
ІНФОРМАЦІЯ_1 На підставі Указу Президента України від 05.05.2003 року Міністру
оборони України надано право встановлювати військовослужбовцям щомісячні
надбавки за безперервну військову службу у Збройних силах України, у відсотках
до грошового забезпечення, які мають високі результати у службовій діяльності в
залежності від стажу служби. Вважає, що з 01.05.2003 року їй повинна
виплачуватись надбавка у розмірі 70% до грошового утримання. Просить суд поновити
їй строк для звернення до суду з позовною заявою, визнати дії посадових осіб
Військової частини А3666 неправомірними та зобов'язати провести доплату за
безперервну службу в сумі 4127грн. 76коп.

Постановою
Ленінського районного суду м. Луганська від 28 серпня 2008 р. позовні вимоги
ОСОБА_2. задоволені, визнані незаконними дії командування Військової частини
А3666 по частковому нарахуванню та виплаті ОСОБА_2 надбавки за безперервну
службу згідно Указу Президента України № 389 від 05.05.2003 р., зобов'язано
Військову частину А3666 провести доплату ОСОБА_2 між фактично виплаченою
надбавкою за безперервну службу в розмірі 15 % та надбавкою, яка повинна була
бути виплачена у розмірі 70% за період з червня 2003 року до червня 2004 року.

Не погодившись з
таким судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить
зазначену постанову скасувати в зв'язку з необґрунтованістю заявлених позовних
вимог,зокрема зазначав, що судом безпідставно визнано причину пропущення строку
звернення до адміністративного суду поважною, відсутні правові підстави для
задоволення позову, а також
зазначає про те, що він не є
належним відповідачем по справі, оскільки не нараховував та не сплачував
надбавок позивачеві.

В судовому
засіданні представник відповідача - Військової частини А3666 підтримав доводи
апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Представник
позивача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної
скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив
залишити його без змін.

Колегія суддів
заслухала суддю-доповідача, пояснення представників сторін, вивчила доводи
апеляційної скарги, перевірила їх матеріалами справи і вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню з ухваленням нової з
наступних підстав.

Встановлено, що
позивач проходила службу у Збройних Силах України з ІНФОРМАЦІЯ_1 Наказом
командира військової частини А 4473 від 29.06.2004 року № 70 вона була
звільнена з військової служби у відставку за п. 85 підпунктом „Б” (за віком) у
відповідності до Положення про проходження військової служби солдатами,
сержантами та старшинами Збройних сил України. Згідно довідкам про розмір
виплаченої позивачці надбавки за безперервну військову службу (а.с.44, 45)
надбавка за безперервну військову службу з травня 2003 року (крім листопада та
грудня 2003 року) до червня 2004 року сплачувалась позивачеві у розмірі 15%.

Указом Президента
України “Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства
внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України
та Управління державної охорони України за безперервну службу” від 05.05.2003
року № 389/2003 із змінами, внесеними згідно з Указом Президента від 29.10.2003
р. № 1227/2003, в п. 1 передбачено надати Міністрові оборони України,
Міністрові внутрішніх справ України, Голові Державної прикордонної служби
України та Начальнику Управління державної охорони України право встановлювати
військовослужбовцям відповідно Збройних Сил України, внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної
служби України та Управління державної охорони України щомісячні надбавки за
безперервну військову службу в Збройних Силах України, внутрішніх військах, у
Державній прикордонній службі та Управлінні державної охорони України у
відсотках до грошового забезпечення, які мають високі результати у службовій
діяльності, залежно від стажу служби в таких розмірах:

понад 5 років - до
10;

понад 10 років -
до 30;

понад 15 років -
до 50;

понад 20 років - до
70;

понад 25 років -
до 90 відсотків.

Порядок і умови
виплати зазначених надбавок визначаються Міністром оборони України, Міністром
внутрішніх справ України, Головою Державної прикордонної служби України та
Начальником Управління державної охорони України.

З наведеної норми,
якою позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, випливає, що Міністрові оборони
України надане право встановлювати надбавки військовослужбовцям, а не
покладений обов'язок їх встановлення. Такий висновок підтверджується як
частиною 2 п. 1 Указу Президента України від 05.05.2003 р. № 389/2003, де
визначення порядку і умов виплати надбавок покладається на Міністра оборони
України, так і змістом п. 2 Указу, де зазначено, що виплату надбавок відповідно
до цього Указу здійснювати за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті
України на утримання Збройних Сил України.

Крім того, в п. 1
Указу Президента України від 05.05.2003 р. № 389/2003 розмір надбавки в
залежності від стажу служби визначений у максимальному значенні, про що
свідчить застосування прийменника “до”. Тобто, зазначена надбавка мала
виплачуватися у розмірах, не більше, ніж зазначено в цьому Указі, але заборони
на виплату надбавки у менших розмірах Указ не містив.

На виконання Указу
Президента України від 05.05.2003 р. № 389/2003 наказом Міністра оборони
України від 26.05.2003 № 149, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України
28.05.2003 р. за № 411/7732, затверджено Інструкцію про порядок і умови виплати
щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України.
Пунктом 2 наказу Міністра оборони України від 26.05.2003 № 149 передбачено, що
розміри щомісячної надбавки за безперервну службу в Збройних Силах України
щорічно встановлюються, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, за
рішенням Міністра оборони України.

Згідно із ст. 9
Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні спору керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією
та законами України. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність
його вимогам чинного законодавства та (або) визначеній законом компетенції
органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також
порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом
інтересів підприємства чи організації.

Аналіз Указу
Президента України від 05.05.2003 р. № 389/2003 свідчить про те, що зазначеним
Указом Президента України на Міністра оборони України та підлеглі йому
військові частини не покладений безумовний обов'язок виплачувати надбавку за
безперервну військову службу у певному розмірі. За відсутністю такого обов'язку
відповідача у позивача немає права вимагати виплати такої надбавки.

Крім того, позивач
не надала доказів щодо обов'язку саме Військової
частини А3666 нарахувати та сплатити їй надбавку за безперервну військову
службу. Довідки про розмір виплаченої позивачці надбавки за безперервну
військову службу за 2003 та 2004 роки видані військовими частинами А 3406
(а.с.44) та А 4473. Згідно з доданого позивачкою до позовної заяви
незасвідченого витягу з послужного списку не випливає, що позивач проходила
військову службу у Військовій частині А3666. Наказ №11 від 12.01.2004р.,
виданого начальником головного штабу Військово-повітряних Сил Збройних Сил
України не підтверджує, що відповідач у справі є правонаступником військової частини А 4473.

З огляду на
викладене судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають. Постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню через
порушення норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору

Керуючись
статтями 195, 196, 198, 202 ч.1 п.4 , 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу
Військової частини А3666 задовольнити.

Постанову
Ленінського районного суду м. Луганська від 28 серпня 2008 р. за позовом
ОСОБА_2 до Військової частини А3666, про визнання дій посадових осіб
неправомірним у зв'язку з несплатою грошової надбавки за безперервну військову
службу, скасувати.

В задоволенні
позову ОСОБА_2 до Військової частини А3666, про визнання дій посадових осіб
неправомірним у зв'язку з несплатою грошової надбавки за безперервну військову
службу відмовити.

Постанова суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий

Судді: