Справа № 2”а”-57/07
Суддя: Демиденко Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2007-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2"а"-57/2007 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31»
серпня 2007 р. Тернівський
районний суд м. Кривого Рогу

у складі:

головуючого, судді - Демиденко
Ю.Ю.

при
секретарі - Шворак
Т.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в залі №3 Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету Тернівської районної у місті ради про визнання відмови необгрунтованою
та стягнення компенсації на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

27.04.2007
р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального
захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ради про визнання
відмови необгрунтованою та стягнення щорічної компенсації на оздоровлення в
сумі 6915 грн. за період 2001 - 2005 p.p.
Ухвалою суду належним відповідачем визнано Виконавчий комітет Тернівської
районної у місті ради.

В
судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в обґрунтування
вказує, що від відповідача отримує
щорічну компенсацію на оздоровлення як інвалід 2-ї групи, захворювання яке пов"язано з наслідками
аварії на ЧАЕС. Згідно ст. 48 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
- розмір вказаної компенсації становить 5 мінімальних заробітних плат. Але
відповідач з 2001 по 2005 p.p. сплачував йому
щорічно по 26, 70 грн., лише в 2006 р.
сплатив компенсацію в сумі 120 грн.

Він
письмово звернувся до управління і отримав відповідь про відмову у збільшенні
компенсації, де відповідач посилається
на Постанову KM України №836 від 26.07.1996 р. „Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", але
порівняно з вказаною постановою Закон має вищу юридичну силу, повинен застосовуватися, тому просить визнати відмову відповідача
необгрунтованою, та стягнути щорічну
компенсацію на оздоровлення, як різницю
між нарахованою, та тою яка підлягає
виплаті разом з компенсацією за: 2001 р. - 888, 55 грн., 2002 р. - 1186, 83, 2003 р. - 1343, 59 грн., 2004 р. -1601, 12 грн., 2005 р. - 1895, 65 грн., всього 6915, 74 грн.

Представники
відповідача Виконкому Тернівської у місті ради проти позову заперечували, вказують,
що згідно ст. 63 Закону України
„Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" /далі Закон/ -
фінансування витрат пов"язаних з реалізацією цього закону, здійснюються за рахунок державного бюджету.
Згідно ст. 95 ч.2 Конституції
України, ст. 4 Бюджетного кодексу
встановлено, що виключно Законом України
„Про державний бюджет України" визначаються будь які видатки держави на
загальносуспільні потреби і положення нормативних актів застосовуються лише в
частині, в якій вони не суперечать
Конституції, вказаному закону та
кодексу. Тому була прийнята

постанова
KM України №836 від 26.07.1996 p., яка встановлювала розмір щорічної компенсації
на оздоровлення інвалідам 2-ї групи в сумі 26, 70 грн. У 2005 р. при збільшенні
бюджетних призначень була прийнята

постанова
KM України №562 від 12.07.2005 p.,
згідно якої розмір компенсації склав 120 грн. Таким чином
позов ОСОБА_1 є необгрунтованим. На
теперішній час ст. ст. 77, 109 Закону України „про Державний бюджет
України на 2006 рік" і ст. 71 п.30
Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" - зупинено дію статей
Закону в частині виплат компенсацій і допомог у розмірах кратним мінімальній
заробітній платі, зокрема зупинена
дія ст. 48 Закону. Крім того вважають, що ОСОБА_1 пропустив строк позовної
давності, звернувшись за стягненням
компенсації за 2001 -2005 p.p.

Вислухавши
позивача, представників
відповідача, дослідивши письмові докази
суд вважає, що в задоволенні позовних
вимог слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Судом
встановлено поясненнями сторін,
посвідченням, листом Виконкому
Тернівської районної у місті ради від 09.02.2007 p.,
що ОСОБА_1, як
інваліду 2-ї групи, віднесеного до
учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
було відмовлено у виплаті компенсації на оздоровлення в розмірі 5
мінімальних заробітних плат щороку за період 2001-2005 p.,
передбачених ст.
48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". Відповідач посилався на п.1"є" Постанови KM України
№836 від 26.07.1996 р. „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", згідно якої щорічна
допомога позивачу складала 26, 70 грн.,
що підтверджується наданої довідкою від 15.06.2007 р.

Але
згідно ст. 92 п.1 Конституції України -
права і свободи людини і громадянина,
гарантії цих прав і свобод визначаються виключно законами України.

Оскільки ст. 48 ч.4 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - інвалідам 2-ї групи
передбачена виплата щорічної компенсації на оздоровлення в розмірі 5
мінімальних заробітних плат. То посилання відповідача на норми постанови
Кабінету Міністрів України є необгрунтованими,
оскільки право ОСОБА_1 на компенсацію у вказаному розмірі встановлено
Законом, який має вищу юридичну силу.

Таким
чином судом встановлено, що позивач
отримував компенсацію в меншому розмірі. Але згідно ст. 99 ч.2 КАС України встановлено річний
строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, який обчислюється з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення
своїх прав.

Як
встановлено позивач з 2001 по 2005 p.p.
отримував компенсації на оздоровлення щорічно в меншому ніж передбачено
Законом розмірі. Достовірно знаючи про порушення свого права, до суду звернувся лише в квітні 2007 p.,
з пропуском строку позовної давності. У зв"язку з
цим в задоволенні позову слід відмовити.

На
підставі ст. 92 Конституції
України, ст. 48 Закону України „Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", керуючись
ст. 2, 11, 49, 51, 69, 71,
99, 158-160 ч.1-3, 161-163, 167
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті
ради про визнання відмови необгрунтованою та стягнення компенсації на
оздоровлення відмовити за пропуском строку позовної давності.

Сторони
мають право оскаржити постанову подавши на протязі 10 днів з дня складання
постанови в повному обсязі з 05 вересня 2007 року заяву про апеляційне
оскарження постанови, та протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження подати апеляційну скаргу в
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Тернівський районний
суд м. Кривого Рогу.