Справа № 2-а-10865/08
Суддя: Попова О.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 жовтня 2008 р. м.Житомир

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Попової О. Г. ,

при секретарі - Мазуренко С.С. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі адміністративну справу

за
позовом ОСОБА_1

до Головного управління праці та соціального
захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації управління Пенсійного фонду України в
Лугинському районі Житомирської області, третьої особи відділу освіти
Лугинської РДА

про стягнення 61142,40 грн.,-

встановив:

Позивач звернулась з вказаним позовом до
суду, посилаючись на те, що вона проживає в с.Бовсуви Луганського району.
Працювала вчителем у Бовсунівській ЗОШ до 01.01.2003 року а надалі отримує
пенсію за віком. За період з 01.09.1996
року по 01.05.2008 року відповідачами їй не було проведено у повному обсязі
виплати, передбачені ст.ст. 37, 39
Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що
призвело до порушення її прав Заборгованість по доплаті громадянам, які
працювали та отримують пенсію на територіях радіоактивного забруднення (ст.39)
позивач визначила в розмірі 50952,00 грн., за допомогу у зв”язку з обмеженням
споживання продуктів харчування місцевого виробництва (ст.37) в розмірі
10190,40 грн. Посилається на те, що вона
отримувала відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом
визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди.

Позивач в
судове засідання не з”явилась. Направила до суду заяву про розгляд справи без
неї.

Представник
відповідача Головного управління праці та соціального захисту населення
Житомирської ОДА в судове засідання не з”явився. Про день, час та місце
розгляду справи повідомлений належним чином. Заперечення, які б спростовували
позовні вимоги, суду не надав.

Представник
відповідача управління Пенсійного фонду України в Луганському районі в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала. Надала заперечення щодо позовних вимог
позивача.

Представник
третьої особи в судове засідання не з”явився. Про день, час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином. Заперечення, які б спростовували позовні
вимоги, суду не надав.

Дослідивши
матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Встановлено,
що позивач проживає в АДРЕСА_1Житомирської області, яке віднесено до зони
гарантованого добровільного відселення. З 01.08.19996 року по 31.12.2002 року
працювала у зоні гарантованого добровільного відселення. З 17.01. 2003 року по
30.04.2008 року отримує пенсію за віком.

Згідно ст. 37
Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які проживають на територіях
радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40
процентів від мінімальної заробітної плати. Позивач, проживаючи в с.Бовсуни
Луганського району Житомирської області,
яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, є
потерпілою від аварії на ЧАЕС і повинна була отримувати вказану допомогу в
зазначеному розмірі щомісяця, проте у
вказаний позивачем період, вона виплачувалась частково, у фіксованому розмірі,
визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до
мінімальної зарплати, що вбачається із довідки № 139 від 21.05.2008 року,
тобто, права позивача були порушені.

Згідно ст.39
Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення та громадянам , які проживають та отримують пенсію
проводиться доплата: у зоні гарантованого добровільного відселення в
розмірі двох мінімальних заробітних плат
щомісяця. Проте вказана доплата виплачувалась у розмірах, визначених Постановою
Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному
відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі, як
вбачається із довідками № 515 від 23.05.2008 року, № 168 від 15.04.168, № 422
від 14.04.2008 року.

Згідно ст. 8
Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України.

Кодекс
адміністративного судочинства передбачає річний строк звернення до суду за
відновленням порушених прав.

Заборгованість
по ст.39 (громадянам, які працювали в зоні радіоактивного забруднення) Закону
підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в
даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України „Про
оплату праці” є складовою структури заробітної плати.

Дію абзацу
третього частини першої статті 39 було зупинено на 2007 рік в частині виплати
компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати згідно із Законом N
489-V ( 489-16
) від 19.12.2006 і лише з 9 липня 2007 року їх
дію відновлено рішенням
Конституційного Суду N 6-рп/2007 (
v0a6p710-07 ) від 09.07.2007.

Дію абзацу 3
частини 1 ст.37 Закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” на 2007 рік зупинено згідно Закону № 489-16 від 19.12.2006 року і
лише з 9 липня 2007 року їх дію
відновлено рішенням Конституційного
Суду N 6-рп/2007 від 09.07.2007.

Відповідно до
ст. 73 Закону України “Про Конституційний Суд України”, якщо акти (закони та
інші правові акти Верховної Ради України, акти Президента України, акти
Кабінету Міністрів України, правові акти Верховної Ради Автономної Республіки
Крим) або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції
України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність
від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, дії
відповідачів щодо нарахування та виплати доплат та допомог у розмірах менших,
ніж встановлено в Законі України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” е неправомірними.

На підставі
викладеного суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання
заборгованості по доплаті, передбаченій ст. 39 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” за період з 01.09.1996 року по 31.12.2002 року( як працююча особа)
та за період з липня по грудень 2007 року (як пенсіонер) та ст.37 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” за період з
липня по грудень 2007 року.

Що стосується
вимоги про стягнення допомоги та доплати, передбачених ст.ст. 37, 39 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” з 01.01.2008 року по 01.05.2008 року, то суд
відмовляє в задоволенні цієї вимоги, так як Законом України “Про державний
бюджет України на 2008 рік”були внесені зміни до Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

З врахуванням викладеного вище та розмірів
мінімальної заробітної плати в Україні в
спірний період часу, а саме: розмір мінімальної заробітної плати у спірний
період становив: з 2 вересня 1996 року -15 грн., з 1 січня 1998 року -45 грн., з 1 липня 1998 року -55 грн., з 1 січня 1999
року -74 грн., з 1 квітня 2000 року -90 грн., з 1 липня 2000 р.- 118 грн., з 1 січня 2002 року -140
грн., з1 липня 2002 року -165 грн., з1 січня 2003 року -185 грн., з 1 грудня
2003 року - 205 грн., з 1 вересня 2004 року 237 грн, з 1 січня 2005 року 262
грн., з 1 квітня 2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005 р.- 310 грн., з 1 вересня
2005 року -332 грн., з 1 січня 2006 року - 350 грн., з 1 липня 2006 р.- 375
грн., з 1 грудня 2006 року 400грн, з 1квітня 2007 року -420 грн., з 1 липня
2007 року - 440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн.,

заборгованість, передбачена ст. 39
Закону, становить:

- За 1996 рік
= 120 грн. (15 грн. х 2 х 4 міс.)

- За 1997 рік = 360 грн.(15 грн. х 2 х 12
міс.)

- За 1998 рік = 1200 грн. (45 грн. х 2 х
6 міс) + (55 грн. х 2 х 6 міс.)

- За 1999 рік = 1776 рік (74 грн. х 2 х
12 міс.)

- За 2000 рік = 2400 (74 грн. х 2 х 3
міс.) + (90 грн. х 2 х 3 міс.) + ( 118 грн. х 2 х 6 міс.)

- За 2001 рік = 2832 грн. (118 грн. х 2 х
12 міс.)

- За 2002 рік = 3660 грн. (140 грн. х 2 х
6 міс.) + ( 165 грн. х 2 х 6 міс.)

- За 2007 рік = 5400 грн. (440 грн. х 2 х
3 міс.) + (460 грн. х 2 х 3 міс.),

а всього:
17748 грн. -861 грн.(отриманих по постанові КМУ) = 16887 грн.

Заборгованість
перед позивачем у спірний час за ст.37
Закону становить:

-- за
липень-вересень 2007 року = 528 грн.(440 грн. х 40% х 3 міс.)

-- за
жовтень-грудень 2007 року = 552 грн.(460
грн. х 40% х 3 міс.),

а всього: 528
грн. + 552 грн. -13,80 грн.(отриманих по постанові КМУ) = 1066,20 грн.

Оскільки
головним розпорядником коштів щодо виплати соціальних доплат, допомог і в
спірний період часу і тепер є Головне
управління праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА, суд стягує заборгованість з
цього відповідача.

Керуючись
Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” № 796-12 від 28.02.1991 року, Рішенням
Конституційного Суду N 6-рп/2007 від
09.07.2007, ст. ст. 86, 99, 158 -163, 167, 254 КАС України, суд,-

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії
відповідача щодо виплати доплат та допомог в меншому розмірі, ніж передбачено
ст.ст. 37, 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” -неправомірними.

Стягнути з
Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА на користь ОСОБА_1
заборгованість, передбачену ст. 37 Законом України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в сумі
1066,20 грн. та заборгованість згідно ст. 39 Законом України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” в сумі 16887 грн.

Згідно ст.
254 КАС України, постанова, якщо інше не встановлено КАС України набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова
Житомирського окружного адміністративного суду набирає законної сили після
закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної
скарги. Заява про апеляційне оскарження подається через Житомирський окружний
адміністративний суд до Київського апеляційного адміністративного суду протягом
10 днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж
порядку протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: О.Г.
Попова