Справа № 22-а-2334/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 жовтня 2008
року
м.
Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді -
доповідача -
Олендера І.Я.,

суддів -
Пліша М.А., Обрізка І.М.

при секретарі
судового засідання - Неміш О.П.,

з участю сторін:

від позивача -
не явився,

від відповідачів
- не явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові
адміністративну справу

за апеляційною скаргою - ОСОБА_1

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду
від 18 жовтня 2007 року в справі № 2-а-164/07

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення
Радивилівської районної державної адміністрації та Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат Головного Управління праці та соціального захисту
населення Рівненської обласної державної адміністрації,

про визнання дій протиправними і зобов'язання виплатити
щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 3401 грн. 64 коп., -

в с та н о в и л
а :

У серпні
2007 року позивач ОСОБА_1.. звернувся до суду з адміністративним позовом, у
якому просив визнати протиправними дії відповідача та зобов'язати відповідача
на його користь щорічну одноразову грошову допомогу відповідно до ч.5 ст.13
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до
5 травня в розмірі 3-х мінімальних пенсій за віком за період 2004-2007 років в
розмірі 3 401 грн. 41 коп.

18
жовтня 2007 року Рівненським окружним адміністративним судом прийнято постанову
в даній адміністративній справі, якою в задоволені позовних вимог було
відмовлено повністю.

Прийняту
постанову суд першої інстанції мотивував тим, що відповідачі належним чином та
відповідно до вимог Законів України «Про Державний бюджет України» на 2004-2007
рр. виконало свій обов'язок перед позивачем щодо виплати щорічної разової грошової
допомоги, з врахуванням вимог бюджетного законодавства України, та тим, що
встановлений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для
визначення розміру пенсій, призначених згідно із цим Законом, і не може враховуватися для розрахунку разової
щорічної допомоги.

Вказану
постанову суду в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_1., який у поданій
апеляційній скарзі просить зазначену постанову скасувати і ухвалити нову, якою
повністю задовольнити його позовні вимоги, покликаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального права та невідповідність його висновків
обставинам справи. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що він
учасником війни, та має право на щорічне отримання до 5 травня одноразової
допомоги в розмірі 3-х мінімальних пенсій за віком, однак відповідач
протиправно протягом 2004-2007 років виплачував таку в значно меншому розмірі,
що суперечить вимогам ст.ст.13,17-1
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Сторони в судове
засідання на виклик суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи у їх
відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у
їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга
підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в
задоволені позову суд першої інстанції покликався на те, що відповідачі
належним чином та відповідно до вимог Законів України «Про Державний бюджет
України» на 2004-2007 рр. виконало свій обов'язок перед позивачем щодо виплати
щорічної разової грошової допомоги, з врахуванням вимог бюджетного
законодавства України, та тим, що встановлений ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за
віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених згідно
із цим Законом, і не може враховуватися
для розрахунку разової щорічної допомоги.

Такі висновки
суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково не відповідають нормам
матеріального права і фактичним обставинам справи.

Безспірно
встановлено, що ОСОБА_1. є учасником війни, якому відповідно до вимог ст. 14
Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у розмірі трьох мінімальних
пенсій за віком.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не
відповідають Конституції України положення ст.
29 Закону України “Про Державний бюджет на 2007 рік”, якими було
обмежено розмір щорічної допомоги до 5 травня, встановленої Законом України
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, із вказівкою на
те, що дане рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,
що визнані неконституційними.

За таких
обставин, колегія суддів приходить до переконання про підставність позовних
вимог ОСОБА_1. у частині визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання
його провести виплату на його користь заборгованості з виплати щорічної
допомоги за 2007 рік.

При визначенні
розміру такої заборгованості колегія суддів виходить із того, що станом на
01.04.2007 року розмір прожиткового мінімуму, а відтак і мінімальної пенсії за
віком, становив 410,06 грн.

З врахуванням
виплаченої відповідачем у 2007 році щорічної грошової допомоги до 5 травня в
розмірі 150 грн., сума заборгованості перед позивачем становить 1080,18 грн.
(410,06 х 3 - 150) та підлягає виплаті у повному обсязі.

Колегія суддів
апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції в цій
частині та вважає, що обов'язок по виплаті такої спірної суми слід покласти на
відповідача, а саме на УПСЗН Радивилівської РДА в силу вимог ст. 17-1 Закону
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

При цьому
колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що покликання відповідачів на
відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” розмірів щорічної грошової
допомоги як на причину невиконання покладених на нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення
спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у справі “Кечко проти України”).

Вирішуючи
позовні вимоги ОСОБА_1. щодо аналогічних спірних виплат за 2005-2006 рр., на
думку колегії суддів, такі не підлягають задоволенню, оскільки положення ст. 34
Закону України “Про Державний бюджет на 2005 рік” та ст. 30 Закону України “Про
Державний бюджет на 2006 рік”, якими розмір одноразової грошової допомоги до
Дня Перемоги учасникам війни встановлювався на рівні 50 грн., на предмет
конституційності не розглядалися, у встановленому порядку неконституційними
визнанні не були та своєї чинності не втратили.

Оскільки
відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, підстав для задоволення
позовних вимог про стягнення заборгованості із одноразової грошової допомоги до
5 травня за 2005-2006 спірні роки, на думку колегії суддів, немає.

Вимоги позивача
про стягнення на його користь відповідної заборгованості за 2004 рік заявлені
ним з пропущенням строку звернення, що є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову відповідно до ч.1 ст. 102 КАС України.

Достатніх ж
об'єктивних причин, які б позбавляли можливості звернутися до суду за захистом
своїх порушених прав до суду з часу прийняття 01 грудня 2004 року
Конституційним Судом України рішення за №20-рп, яким визнавалися
неконституційними положення ст. 44 Закону України “Про Державний бюджет України
на 2004 рік” позивачем не наведено.

Крім того,
згідно із ч.4 ст. 17-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” особи, які не отримали разової
грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до
30 вересня відповідного року.

Оскільки на час прийняття Конституційним Судом України вищевказаного
рішення №20-рп закінчився встановлений законом строк виплати разової грошової
допомоги, колегія суддів приходить до переконання про неможливість задоволення
позовних вимог позивача в частині проведення таких виплат за 2004 рік.

Враховуючи
наведене та керуючись ст.ст. 195, 196,
198, 202 п. 3, 4, 205, 207 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну
скаргу задовольнити частково.

Постанову
Рівненського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2007 року в справі
№ 2-а-164/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1до Управління праці та
соціального захисту населення Радивилівської районної державної адміністрації
та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного Управління
праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної
адміністрації, про визнання дій протиправними і зобов'язання виплатити щорічну
разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 3401 грн. 64 коп. скасувати і
прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати
протиправними дії Управління праці та
соціального захисту населення Радивилівської районної державної адміністрації,
щодо невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 у 2007 році разової щорічної грошової
допомоги до 5 травня та зобов'язати управління праці та соціального захисту
населення Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області
провести виплату недоплаченої позивачу у 2007 році разової щорічної грошової
допомоги до 5 травня у розмірі 1080 гривень 18 копійок.

У
задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова
набирає законної сили негайно після проголошення.

На постанову
апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця після проголошення, а у
разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з
дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді:
М.А. Пліш

І.М.Обрізко