Справа № 22-а-6645/08
Суддя: Дяченко С.П.
Дата ухвалення: 2008-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя 1-ї інстанції Панас Н.Л. справа № 22-а-6645/08
Суддя - доповідач Дяченко С.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
року м.
Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:
головуючого судді: Дяченко С.П.,
суддів: Сіваченко І.В., Василенко Л.А.,
при секретарі: Скопинській А.О.,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської
районної у м. Донецьку ради на постанову Пролетарського районного суду м.
Донецька від 20 травня 2008 року по справі № 2-а-296/08 за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м.
Донецьку ради про стягнення грошової допомоги на оздоровлення за 2002-2007 роки, -
В С Т А Н О В И Л А :
Постановою Пролетарського районного суду м. Донецька від 20 травня
2008 року позов ОСОБА_1 про
стягнення грошової допомоги на оздоровлення за 2002-2007 роки - задоволено частково. Стягнуто з Управління
праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку
ради на користь ОСОБА_1
недоотриману суму на оздоровлення за 2002, 2003, 2004, 2005 та 2007 роки у
розмірі 5643,50 гривень.
З постановою суду Управління праці та соціального
захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради не погодилося, подало апеляційну
скаргу, вважаючи, що рішення суду прийняте з порушенням норм процесуального та
матеріального права, просили рішення суду скасувати і прийняти нове, яким
відмовити у задоволенні вимогОСОБА_1 у повному обсязі.
судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції - без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення,
встановила наступне.
ПозивачОСОБА_1 є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, має 3 групу інвалідності, у зв'язку з чим
отримує щорічну грошову допомогу на оздоровлення.
Суд
першої інстанції вірно визначився, що відповідно
до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №3054-III),
передбачена щорічна допомога на оздоровлення інвалідам першої і другої груп -
п'ять мінімальних заробітних плат,
інвалідам третьої групи - чотири мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.
Управління праці і соціального захисту населення
виплачувало позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 21 грн. 50
коп., яка була встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня
1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”. В подальшому виплати збільшились інвалідам 3-ї
групи до 90 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від
12.07.2005 року № 562.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України. Постановою №836, на яку
посилається відповідач, всупереч Закону №3054-III , (який встановив
розмір щорічної допомоги як величину кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено
конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі, зокрема, для інвалідів
третьої групи - 21 грн. 50 коп. (за грошовою реформою 1996 року). Між тим, з
моменту прийняття постанови №836 встановлені нею розміри щорічної допомога на
оздоровлення залишалися незмінними, у той час як Верховною Радою України
неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно
затверджувався новий державний бюджет.
Окрім цього, як вбачається зі справи Європейського суду з
правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги
необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих
виплатах, доки ці положення є чинними. Суд не приймає аргумент Уряду щодо
бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на
відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань».
Суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню ст.48 Закону України №3054-III та Закони України Про
державний бюджет на 2003, 2004, 2005, 2007 роки, тобто суд правильно
задовольнив позов і зобов'язав зробити перерахунок щорічної грошової допомоги з
урахуванням отриманих позивачем коштів.
Проте, суд першої інстанції
допустив помилку щодо зобов'язання Управління праці та соціального захисту
населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради провести перерахунок
щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2002 рік. Ці вимоги
задоволенню не підлягають, оскільки
виплату щорічної допомоги на оздоровлення хоча і здійснюють органи соціального захисту
населення, але починаючи тільки з 29
жовтня 2003 року, відповідно до п. 2 Порядку фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого
постановою КМУ від 04.03.2002 року № 256 (із змінами та доповненнями). Таким
чином, в цій частині позивач пред'явив позовні вимоги до неналежного
відповідача у справі. Тому в частині стягнення з відповідача щорічної допомоги
на оздоровлення за 2002 рік, колегія суддів вважає за необхідне відмовити
Таким чином, суд
першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до частково
неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції
підлягає частковому скасуванню.
З урахуванням викладеного, керуючись статтями 2, 11, 21, 70, 71, 159, 160, 184, 195, 196,
198, 200, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку ради
- задовольнити частково.
Скасувати постанову Пролетарського районного суду м. Донецька від 20 травня
2008 року по справі № 2-а-296/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради, в частині стягнення недоотриманих сум на оздоровлення
за 2002 рік у розмірі 718,50 гривень.
задоволенні позовних вимог до Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку ради, в частині стягнення недоотриманих
сум на оздоровлення за 2002 рік у розмірі 718,50 гривень.
постанову суду першої інстанції залишити без змін.
резолютивна частина постанови постановлена у нарадчій кімнаті та проголошена у
судовому засіданні 01 липня 2008 року. Постанова у повному обсязі виготовлена
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками
перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в
разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий: (підпис) Дяченко С.П.

Судді: (підпис) Сіваченко І.В.

(підпис) Василенко Л.А.

З оригіналом вірно

Суддя-доповідач Дяченко
С.П.