Справа № 22а-3559/08
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2008-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1-ій інст. Чалий І.С.
Рівненський окружний адміністративний суд № 2а-69/07
Справа 22а-3559/08
Доповідач: Багрій В.М.
У х в а л а

Іменем України

20
жовтня 2008 року

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого - Багрія В.М.,

суддів:
Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.,

при
секретарі: Ступницькій Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові
справу за апеляційною скаргою фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду
від 03.09.2007 року по справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі про визнання
недійсною вимоги про сплату боргу,-

в с т а н о в и л а :

В серпні 2007 року фізична особа
- підприємецьОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі
про визнання недійсною вимоги про сплату боргу.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на
те, що при перевірці відповідач
15.11.2006р. виявив заниження позивачем суми чистого доходу за 2003р. на суму
17056,46 грн, в зв'язку з чим донарахував йому 5458,07 грн. страхових внесків
до пенсійного фонду на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до пенсійного фонду України, інші нормативні акти з пенсійного
законодавства не містять строку, за який може бути стягнута у примусовому
порядку заборгованість зі сплати страхових внесків, тому просив застосувати
аналогію закону, зокрема, ст.250 ГК України, та визнати недійсною вимогу управління Пенсійного фонду України в
Рівненському районі про сплату боргу НОМЕР_1 від 15.11.2006 року як прийняту
всупереч законодавству.

Постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від 03.09.2007 року позивачу у
задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив фізична
особа - підприємецьОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що оскаржувана
постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права,
а тому підлягає скасуванню.

Апелянт звертає увагу на те, що при вирішення справи
місцевий адміністративний суд помилково застосував до спірних правовідносин
норму п. 15 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки вона регулює питання застосування строків давності щодо
стягнення недоїмки.

Фактично ж спір між сторонами виник щодо строку виявлення
простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків.

Апелянт просить
скасувати постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 03.09.2007 року та ухвалити нове рішення, яким
визнати недійсною вимогу про сплату боргу НОМЕР_1 від 15.11.2006 року
управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши
обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

В справі встановлено, що згідно даних
документальної перевірки органом
пенсійного фонду приватного підприємця ОСОБА_1. від 15.11.2006р. позивач
занизив суму чистого доходу за 2003р. на 17056,46 грн. та, відповідно, не
сплатив до пенсійного фонду страхові внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування в сумі 5458,07 грн.

В зв'язку з цим, 15.11.2006р. УПФ
України у Рівненському районі застосувала до позивача вимогу про сплату боргу
на вказану суму.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1., Рівненський окружний адміністративний суд правильно виходив з
положень ч.2 ст.5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі Закону), згідно якої виключно цим Законом визначається порядок

нарахування,
обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими
внесками.

Погашення заборгованості зі сплати збору
на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що виникла до
1.01.2004р., і не погашена у встановленому порядку, здійснюється відповідно до
ст..106 цього Закону.

Відповідно до п.15 ст.106 Закону строк
давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

За таких обставин орган пенсійного фонду
правомірно виставив вимогу позивачу сплатити борг по страхових внесках на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, про що суд першої інстанції
зробив обґрунтований висновок в оскаржуваній постанові.

Окружний адміністративний суд, повно
встановивши обставини справи, давши належну оцінку доказам, правильно
застосувавши норми матеріального та процесуального права, прийшов до
правильного висновку про відмову в задоволенні позову, тому підстав для
скасування постанови колегія суддів не знаходить.

Доводи апелянта в частині застосування
строків давності, встановлених ст..250 ГК України, не можуть бути підставою для
задоволення апеляційної скарги, оскільки
норми вказаного закону на правовідносини органів пенсійного фонду з платниками
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не поширюються,
оскільки регулюються виключно Законом.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія
суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 03.09.2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом

подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
В.М.Багрій

Судді :
Т.В. Онишкевич

І.М.
Обрізко