Справа № 22-а-13047/08
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2008-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

25
листопада 2008 року справа №
22-а-13047/08

зал судового засідання у
приміщенні суду за адресою: м. Донецьк,
бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів:
Василенко Л.А.

Старосуда М.І.

при секретарі судового засідання

Кірсановій М.В.

за участю представників:

від позивача:

не з”явився

від відповідача:

не з”явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку ради

на постанову
Пролетарського районного суду
м. Донецька

від

9 жовтня 2008
року

по адміністративній справі

№ 2-а-619/08 (суддя Панас Н.Л.)

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці
та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради

про

визнання дій неправомірними, стягнення грошової допомоги на оздоровлення за 2002-2007 роки

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Пролетарського районного суду м. Донецька позов ОСОБА_1 задоволений частково, внаслідок
чого визнані дії Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у місті Донецьку ради
неправомірними, стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у місті Донецьку КФК
2501250 „Компенсація за шкоду, заподіяну здоров'ю та допомогу на оздоровлення, у випадку звільнення з роботи громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, тобто за рахунок коштів держбюджету, на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1 щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2003-2005 роки та за 2007 рік
у розмірі 4925 грн. В частині стягнення допомоги на оздоровлення за 2002 та
2006 роки у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким
повністю відмовити у задоволенні позову, та просить справу розглянути без
участі його представника. Клопотання судом задоволено.

Позивач також не з'явився,
але це відповідно до частини 4 статт196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи,
оскільки сторони належним чином
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду..

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги,
встановила наступне.

Позивач є інвалідом 3 групи внаслідок хвороби, яка
пов'язана з участю в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням категорії 1
серії НОМЕР_2(арк. справи 7), довідкою МСЕК
(арк. справи 6).

Основні положення щодо реалізації конституційного права
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема
створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення
територій, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (надалі - спеціальний закон).

Порядок надання щорічної допомоги регулюється статтею 48
зазначеного Закону, якою передбачена виплата інвалідам 3 групи допомоги у
розміри чотирьох мінімальних заробітних плат.

Позивач повинен отримати грошові кошти на оздоровлення у
розмірі 4925 грн., з наступних підстав.

Оскільки за 2003 рік позивачеві була сплачена допомога на оздоровлення у квітні 2004 року з урахуванням
мінімальної заробітної плати у розмірі 205 грн..- йому повинна була бути
сплачена сума на оздоровлення у розмірі
798 грн. 50 коп. (205 грн. х 4-21грн 50 коп. ). За 2004 рік позивачеві була
сплачена допомога на оздоровлення у червні 2005 року з урахуванням мінімальної
заробітної плати у розмірі 290 грн. -
йому повинна була бути сплачена сума на
оздоровлення у розмірі 1138 грн. 50 коп. (290грн х 4 - 21 грн. 50 коп.).У 2005
році розмір мінімальної заробітної
плати становив 332 грн. Таким чином,
позивачеві повинна бути виплачена допомога на оздоровлення у розмірі 1238 грн. (332грн. х 4-90). У 2007
році розмір мінімальної заробітної плати становив 460 грн. Таким чином,
позивачеві повинна бути виплачена
допомога на оздоровлення у розмірі 1750 грн. (460 грн.х 4-90 грн).

Суд першої інстанції вірно встановив, що за 2002 рік
позивачу, також не доплачена допомога на
оздоровлення відповідно до вимог
спеціального Закону, але дійшов помилкового висновку про стягнення
зазначених коштів за 2002 рік саме з цього відповідача, оскільки виплату
щорічної допомоги на оздоровлення хоча і
здійснюють органи соціального
захисту населення, але починаючи тільки з 29 жовтня 2003 року, відповідно до пункту 2 Порядку
фінансування видатків місцевих бюджетів
на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту
населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого
постановою КМУ від 4 березня 2002 року №256. Тобто, в частині стягнення
недоотриманих коштів на оздоровлення за 2002 рік позивач пред'явив вимоги до неналежного відповідача у справі,
тому колегія суддів вважає за необхідне відмовити позивачу в стягненні коштів
за 2002 рік саме з цього відповідача. Але відмовляючи в задоволенні позову в
цій частині, суд першої інстанції помилково послався на інші підстави, але це
не призвело до неправильного вирішення спору.

Відмовляючи в задоволенні позовної заяви в частині стягнення недоотриманих грошових коштів на оздоровлення
за 2006 рік суд першої інстанції виходив з того, що дія абзацу другого та
третього частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік згідно із п. 37 ст. 77
Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього
часу не визнаний неконституційним
Конституційним судом України.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 1 Рішення Конституційного
Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані такими, що не
відповідають Конституції України, серед інших, положення пункту 30 статті 71
Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким була зупинена
дія, у том числі статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», внаслідок чого
положення статті 48 підлягають застосуванню у 2007 році.

Колегія суддів вважає, що позиція відповідача щодо
виплати позивачу щорічної компенсації на оздоровлення для інвалідів 3 групи І
категорії в розмірі меншому від чотирьох мінімальних заробітних плат є
неправомірними, оскільки ґрунтується
виключно на постановах Кабінету Міністрів України, проте як закони мають
вищу юридичну силу.

Відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України, у разі не відповідності
нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Колегія судів вважає, що скаржником не наведено доводів,
які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку,
що судом першої інстанції при прийнятті постанови були дотримані норми
матеріального права.

Керуючись статтями 24, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради на постанову Пролетарської
районного суду м. Донецька у справі
№2-а-619/08- залишити без задоволення.

Постанову Пролетарського районного суду м. Донецька у справі №2-а-619/08 - залишити без
змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені у
нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 25 листопада 2008 року.
Ухвала у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 25 листопада 2008 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду
набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в
разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий:
Р.Ф. Ханова

Судді:
Л.А. Василенко

М.І. Старосуд

З оригіналом згідно:

Суддя
Р.Ф. Ханова