Справа № 22-а-11156/08
Суддя: Дяченко С.П.
Дата ухвалення: 2008-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

суддя першої інстанції - Хрімлі О.Г.
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 жовтня 2008 року справа № 22-а-11156/08

зал
судового засідання № 3 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Дяченко С.П.

суддів:
Шаптала Н.К.,

Сіваченко І.В,

при секретарі судового засідання

Денисенко К.С.

за участю представників:

від позивача

Козловича
С.М.,

від відповідача: прокурора

Савицкої
В.В., Волкової Г.Г., Вартанової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Полімерпромтекс»

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду

від по адміністративній справі

07 серпня 2008р. № 2-а-1593/08
(суддя Хрімлі О.Г.)

за позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Полімерпромтекс»

до

Жовтневої міжрайонної державної
податкової інспекції в м. Маріуполі

про

визнання недійсним податкових
повідомлень-рішень та дій неправомірними,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2008 року у задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Полімерпромтекс»
до Жовтневої міжрайонної
державної податкової інспекції в м. Маріуполі, про визнання недійсними податкових повідомлень -
рішень від 12 листопада 2007 року №/0, № /0, №/0
та визнання дій неправомірними, відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Полімерпромтекс» не погодилось
з постановою суду , надало апеляційну скаргу , в якій
просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

При розгляді апеляційної скарги представник
позивача просив задовольнити
вимоги апеляційної скарги, постанову суду першої інстанції
скасувати; представники
відповідача - залишити постанову суду
без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, сторони по справі , перевіривши матеріали справи в
межах апеляційної скарги, встановила
наступне

Жовтневою міжрайонною державною податковою інспекцією в м. Маріуполі
була проведена планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю
«Полімерпромтекс», з питань дотримання вимог податкового та валютного
законодавства за період з 01.07.2004 року по 30.06.2007 р. за результатами якої
складений акт від 02.11.2007р., № 2709/23-3/30097958 та прийняті податкові
повідомлення-рішення від 12 листопада 2007 року :

-
№/0, яким відповідач визначив суму податкового зобов'язання позивачу
за податком на прибуток підприємства
на загальну суму 1794 , ( у тому
числі за основним платежем 1196 грн., за
штрафними ( фінансовими
санкціями - 598 грн. ( аркуш справи
137); - № /0, яким
відповідач визначив суму
податкового зобов'язання позивачу за податком
на додану вартість по вітчизняних
товарах на загальну суму 91380 (
у тому числі за основним платежем 60920
грн., за штрафними (
фінансовими) санкціями - 30460
грн. ( аркуш справи 138);

-
№/0, яким відповідач зменшив суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на 498 грн., застосував
штрафні ( фінансові )
санкції - 203 грн. ( аркуш справи
139);

З матеріалів справи видно , що між
Товариством з обмеженою відповідальністю «Полімерпромтекс» і СПД ОСОБА_1 були укладені угоди про оренду
нежитлового приміщення та
суборенду цього приміщення з ТОВ « Кройц» . Відповідач вважає , що
оскільки позивач прийняв ціну
по розрахункам з ТОВ »Кройц» нижче
ніж ціна придбання у СПД
ОСОБА_1, він порушив п.
7.4.1 Закону України « Про прибуток» ; позивачем
занижено суму податкового
зобов'язання з ПДВ по операціях з надання послуг
суборенди нежитлового приміщення та обладнання на адресу ТОВ «
Кройц»; завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ по операціях з надання послуг суборенди у листопаді , грудні та січні 2004 року
, занижено суму ПДВ, що підлягає
сплатити до бюджету
у лютому 2005 року . у
зв'язку з порушенням п. 4.5
Закону України » Про податок
на додану вартість»

Між тим , з таким висновком колегія суддів не може
погодитись з наступних підстав.

Згідно пп. 1.20.2 Закону України «
Про прибуток» , для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг)
використовується інформація про укладені на момент продажу тако­го товару (роботи, послуги) договори з ідентичними
(однорідними) товарами (робо­тами, послугами) у спів ставних умовах.
Зокрема, враховуються такі умови догово­рів, як строки виконання зобов'язань,
умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що
можуть вплинути на ціну.

У зв'язку з
проведенням СПД ОСОБА_1 ремонтних робіт частини нежитлового приміщення та створення додаткового інженерного
забезпечення між Товариством з обмеженою відповідальністю
«Полімерпромтекс» і СПД ОСОБА_1 була укладена додаткова угода.

Відповідно додаткової угоди № 2 від 01.11.2004 р. до
договору № 20-02 від 20.02.2003 р. з СПД
ОСОБА_1 позивач прийняв нежитлове
приміщення площею 600 кв. м з
інженерним забезпеченням: холодне водопостачання, електропостачання, засоби
зв'язку, засоби гарячого водопостачання і опалення, систе­мою охолодження,
стелажами для складування загальною площею 18 кв. м., та збі­льшив плату за користування
приміщенням з 1 400 грн. до 4 000 грн. на місяць.

Відповідно до Договору №01-04 від
01.04.2003 р. на суборенду нежитлового приміщення позивач передає ТОВ
"Кройц" частину нежитлового приміщення пло­щею 180 кв. м. з наступним
інженерним забезпеченням: холодне водопостачання, електропостачання, засобу
зв'язку.

За частину нежитлового приміщення , де
ремонтні роботи не проводились ,
орендна плата на мі­сяць не змінювалася.

Вважати
ідентичними (однорідними) послуги ТОВ "Кройц" та СПД ОСОБА_1 не
можна, оскільки вони мають різні характерні загальні ознаки й складаються з різ­них компонентів.

Колегія суддів вважає , що відповідач не мав правових підстав для
визначення рівня звичайних цін, висновок
суду про заниження валового доходу на 2941,65 грн. є неправомірним.

З матеріалів справи видно , що нежитлове
приміщення на вул. Червонофлотська, 165 у
Приморському районі міста Маріуполя належить громадянину ОСОБА_1 на підставі
свідоцтва про право власності від 20.02.2003 року, підтверджується витягом з реєстрації права власності на неру­хоме
майно Маріупольського бюро технічної інвентаризації від 20.02.2003р.

Згідно п. 5.2.5 Закону України
« Про прибуток», до складу
валових витрат включаються су­ми внесених (нарахованих) податків, зборів
(обов'язкових платежів), встановлених Законом України "Про систему
оподаткування" (крім тих, що прямо не визначені у переліку податків, зборів (обов'язкових платежів), визначених
зазначеним Законом), за винятком податків, зборів (обов'язкових
платежів), передбачених підпунктами 5.3.3, 5.3.4, та пені, штрафів, неустойок,
передбачених підпунктом 5.3.5 цієї статті.

Згідно пп. 8)
п.1 ст. 14 Закону України "Про систему оподатковування", плата за землю (земельний податок, а також орендна плата за
земельні ділянки державної і комунальної власності) входить до складу
загальнодержавних податків.

Відповідно до приписів ст. 15
Закону України "Про плату за землю",
власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також
орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня
виникнення права влас­ності або права користування земельною ділянкою. У разі
припинення права влас­ності або права користування земельною ділянкою податок,
а також орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності
сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні
у поточному році.

Згідно з
положеннями ст. 13 цього Закону підставою для нарахування земельно­го податку є
дані державного земельного кадастру. До Державного земельного када­стру інформація про припинення права постійного
користування земельною ділян­кою були внесені на підставі рішення
Маріупольської міської ради №381/3 від 15.09.2004 року.

Колегія суддів
вважає , що сплата земельного
податку у 3 кварталі 2004 року була правомірною та обумовленою вимогами чинного
законодавства.

Крім того , слід враховувати , що нежитлове приміщення, що перебуває на даній
земельній ділянці, ві­дповідно до договору оренди № 20-02 від 20.02.2003 р. між
СПД ОСОБА_1 і пози­вачем перебуває в оренді у позивача, значиться на
забалансовому рахунку 01 "Орен­довані основні
фонди" і використовується як виробниче приміщення.

Таким чином , позивач правомірно
зарахував витрати по податку на землю до складу валових витрат.

Судом першої інстанції
не враховано , що позивачем
12.09.2007 року був наданий відповідачу уточнюючий
розрахунок до декларації за 1
півріччя 2007 р.; 10.09.2007 року - уточнюючий
розрахунок до декларації за 1
півріччя 2007 р.. Враховуючи наведене,
за результатами 1 півріччя 2007 р. від'ємне значення податку на прибуток
скла­ло 286 917 грн.

Відповідно
приписам п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухга­лтерський облік і фінансову
звітність в Україні», підставою для бухгалтерського об­лік)' господарських операцій є первинні документи, що фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Як видно з матеріалів справи , повернення
термоформовочної машини від покупця ТОВ "Кройц" поставщику (позивачу)
здійснювався згідно видаткової накладної на повернення № ВП-0000001 від 01.04.06р. на суму 612793,70 грн., у т.ч. ПДВ
102 132,28 грн.

Згідно п. 4.5 ст. 4 Закону України
« Про податок на додану вартість
«, якщо після поставки товарів (послуг) здійс­нюється будь-яка зміна суми
компенсації їх вартості, включаючи наступний за по­ставкою перегляд цін,
перерахунок у випадках повернення товарів особі, яка їх надала, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту
постачальника та по­купця підлягають відповідному коригуванню.

Колегія суддів
зазначає , що суд помилково
керується приписами пп. 4.5.3 Закону України

« Про податок на
додану вартість « , який встановлює вимоги щодо операцій з особами, яки не були
платниками ПДВ на момент поставки товарів, робіт, послуг.

Натомість ТОВ «Кройц» є платником
податку на додану вартістю, відповідно
слід керуватись приписами
пп. 4.5.1 та пп. 4.5.2 Закону України
« Про податок на додану
вартість» .Необхідно зазначити , що пп. 4.5.1 та пп. 4.5.2 не містять
додаткових умов перерахунку податкових зо­бов'язань у відміну від приписів пп.
4.5.3 Закону України « Про податок на
додану вартість».

Вимоги пп. 4.5.3 , щодо
обов'язковості при поверненні раніше поставлених това­рів у власність
постачальника надавати отримувачу повну грошову компенсацію їх вартості або
наявності обставин, пов'язаних з гарантійними замінами товарів не по­винні
застосовуватися до відносин з ТОВ «Кройц», оскільки це підприємство є
платником ПДВ.

Відтак,
суд першої інстанції, відмовляючи
у цій частині позовних вимог, керувався
нена­лежними приписами законодавства.

З матеріалів
справи вбачається , що у зв'язку
з отриманням товарів у березні 2006р. по видатковій накладній № РН-000020 у ТОВ
"Кройц" перед позивачем виникає кредиторська заборгованість у сумі 612 793,70 грн. У результаті повернення товарів у квітні
2006 р. кредиторська заборгованість "Кройц" перед позивачем є
погашеною в сумі 612 793,70 грн., що є
зменшенням компенсації на користь постачальника (позивача). Пунктом 1.2.
договору № 28-03 від 28.03.2006р. між позивачем і ТОВ "Кройц"
передбачено, що у випадку суттєвих змін обставин, сторони домовилися про
можливість повернення товару продавцеві. Додатковою
угодою № 1 від 01.04.2006 р. до договору № 28-03 від 28.03.2006 р. сторони
дійшли до згоди про повернення товару продавцеві на суму 612 793,70 грн.

Позивач на законних підставах :
первинного документу - накладної на
повернення, склав розрахунок № 2 коректування кількісних і вартість показників на
суму 102 138,28 грн. і зменшив свої податкові зобов'язання по ПДВ.

Колегія
суддів вважає , що, висновок про заниження позивачем у квітні 2006 року суми
податкових зобов'язань за рахунок коригування у бік зменшення на 102 132 грн. є
неправомірним, рівно , як і висновки
про заниження позивачем у липні та листопаді 2006 року суми подат­кових
зобов'язань за рахунок коригування у бік зменшення , які є такими, що
не відповідають документам позивача та фактично здійсненим операціям:

З
матеріалів справи вбачається , що
30.06.2006 р. ТОВ "Кройц" перерахувало аванс позивачу у сумі 100 000
грн. а товар відповідно до рахунку № СФ-0000049 від 30.06.2006 р.

Позивач
виписав податкову накладну № 73 від 30.06.2006 р., включив її до ре­єстру
виданих податкових накладних за червень 2006 р. і відобразив у декларації по ПДВ за червень 2006 р. у складі податкових зобов'язань.

При
поверненні авансу 03.07.2006р. позивачем у розмірі 100 000 грн. покупце­ві ТОВ "Кройц", по даній операції відбувається
зменшення суми компенсації у по­зивача (розрахунок коригування № 3 від 03.07.06
р.).

Таким чином, позивачем повністю вико­нані вимоги пп.
4.5.1. Закону України « Про податок на
додану вартість», згідно з яким, якщо внаслідок перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на
користь платника податку - постачаль­ника, то постачальник відповідно
зменшує суму податкових зобов'язань за наслід­ками податкового періоду,
протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає покупцю розрахунок
відкоригованого значення податку.

Повернення устаткування від покупця
ТОВ "Кройц» позивачу здійснювалося відповідно до видаткової накладної №
ВП-0000002 від 04.07.06р. на суму 266 980,00 грн. (ПДВ 44 483,00 грн. -
розрахунок коригування №4). Крім того, у п. 1.2. договору №30-06 від 30.06.2006
р. між позивачем і ТОВ "Кройц" передбачено, що у випадку суттєвих
змін обставин, сторони домовилися про можливість повернення товару продавцеві.
Додатковою угодою № 1 від 04.07.2006 р. до
договору № 30-06 від 30.06.2006 р. сторони дійшли до згоди про по­вернення
товару продавцеві на суму 266 898,00 грн.

Аналогічні операції: про повернення устаткування від покупця ТОВ
"Кройц" позивачу здійснювалося відповідно до видаткової накладної №
ВП-0000003 від 28.07.06 р. на суму 21240,00 грн. (ПДВ 3 540 грн., - розрахунок
коригування № 5) . Пунктом 1.2. договору
№ 15-06 від 15.06.2006 р. між позивачем і ТОВ "Кройц" передбачено, що
у випадку суттєвих змін обставин, сторони домовилися про можливість повернення
товару продавцеві. Додатковою угодою № 1 від 28.07.2006 р. до договору. № 15-06
від 15.06.2006 р. сторони дійшли до згоди про повернення товару продавцеві на
суму 21 240 грн; повернення позивачем
товару від покупця -ТОВ "Кройц"- позивачу здійснювалося відповідно до
видаткової накладної на повернення № ВП-0000004 від 31.07.06р. на суму 13
099,20 грн. (ПДВ 2 183,20 грн., - розраху­нок коригування № 6). Пунктом 1.2.
договору № 10-05 від 10.05.2006 р. між позивачем і ТОВ "Кройц"
передбачено, що у випадку суттєвих змін обставин, сторони домовилися про
можливість повернення товару
продавцеві. Додатковою угодою
№ 1 від 31.07.2006 року по договору № 10-05 від 10.05.2006 року , сторони дійшли
до згоди про повернення
товару продавцеві на суму
13.099,20 грн.; повернення товару від покупця ТОВ "Кройц» -
позивачу здійснювався відповідно до видаткової накладної на повернення №
ВП-0000006 від 21.11.06 р. на суму 22
248,00 грн. (у т.ч. ПДВ 3 708,05 грн. - розрахунок коригування № 8)
Пунктом 1.2. договору № 04-10 від
04.10.2006р. між позивачем і ТОВ "Кройц"
передбачено можливість повернення Товару продавцеві у випадку суттєвих змін
обставин Додатковою угодою №1 від
21.11.2006 р. до договору №04-10 від 04.10.2006 р. сторони дійшли згоди
про повернення товару продавцеві на суму 22 248,30 грн.;повернення устаткування
від покупця ТОВ "Кройц" позивачу здійснювався відповідно до
видаткової накладної на повернення №ВП-0000005 від 09.11.06 р. на суму 19
878,00 грн. (ПДВ 3 313,00 грн. - розрахунок коригування № 9).Пунктом 1.2.
договору № 30-10 від 30.10.2006 р. між позивачем і ТОВ "Кройц" передбачено можливість повернення товару продавцеві у
випадку суттєвих змін обставин. Додатковою
угодою №1 від 09.11.2006 р. до договору №30-10 від 30.10.2006 р. сторони
дійшли згоди про повернення товару продавцеві на суму 19 878,00 грн.

Колегія суддів вважає , що позивач цілком правомірно
зробив зменшення податкових зобо­в'язань згідно п.4.5. Закону про ПДВ на суму 7
021 грн. Завищення суми від'ємного значення між сумою податкового зобов'язання
й податкового кредиту у листопаді 2006 р. відсутнє.

Висновки про заниження позивачем у
травні 2007 року суми податкових зобо­в'язань
за рахунок коригування у бік зменшення на 18 636 грн. не відповідають
документам та фактично здійсненим
операціям. Повернення устаткування від
покупця -ТОВ "Кройц" позива­чу здійснювалося згідно накладній
на повернення № ВП-0000002 від 14.05.2007 р. на суму 111 816 грн. (ПДВ 18
636,00 грн.) Пунктом 1.2. договору № 06-04 від 06.04.2007 р. між позивачем і ТОВ
«Кройц» передбачено можливість повернення
товару продавцеві у випадку суттєвих змін обставин. Додатковою угодою №1
від №1 від 14.05.2007 р. до договору № 06-04 від 06.04.2007 р. сторони дійшли
згоди про повернення товару продавцеві на суму 111816грн. Тобто , позивач цілком правомірно зробив зменшення
податкових зобо­в'язань згідно п.4.5. Закону про ПДВ на суму 18 636 грн.

Завищення суми від'ємного значення
між сумою податкового зобов'язання й податкового кредиту у травні 2007 р.
відсутнє.

Колегія суддів не
погоджується з доводом суду першої інстанції , що позивач у вересні 2006року на адресу ФОП
ОСОБА_1 виписав розрахунок-коригування податкових зобов'я­зань з ПДВ у бік
зменшення від 05.09.06р. № 7 до податкової накладної від 29.08.06 р. № 88 у
розмірі 12 916.67 грн. (ПДВ - 2 583,33 грн.); відповідно
з випискою Орджонікідзевського ПІБ
позивач отримав від ФОП ОСОБА_1 кошти у розмірі 39 293,90 грн. (у
т.ч. ПДВ - 6 548,98 грн.) - платіжне доручення № 3, призначення платежу: сплата
за машину інжек­ційну, прес - форми по накладній від 06.02.06 р. № 12 та від
31.07.06 р. № 57, передоплата за електродвигун, ком­плект ножів по рахунку № 69
від 29.08.06 р.;відвантаження
електродвигуна, комплекту ножів у серпні 2006 р. у вересні 2006 р. не
встановлено, згідно даних бухгалтерського обліку позивача по рахунку 36
«Розрахунки з покупцями» станом на 01.09.06 р. по розрахунках з ОСОБА_1
рахується кредиторська заборгованість у розмірі 15 500 грн.; позивачем у
вересні 2006 року занижено суму податкових зобов'язань за рахунок коригування у
бік зменшення на 2 583,33 грн.

З матеріалів справи видно, що отримавши передплату від ФОП ОСОБА_1 позивач
визначив податкові зо­бов'язання з ПДВ, оскільки ця операція є поставкою
товарів у розумінні п. 1.4 Зако­ну про ПДВ, та є об'єктом оподаткування
відповідно до пп. 3.1.1 цього Закону.

В подальшому при поверненні
отриманої передплати покупцю - ФОП ОСОБА_1 - позивач зменшив податкові
зобов'язання, оскільки повернення передплати приводить до відсутності об'єкту
оподаткування у розумінні приписів п. 1.4 та пп. 3.1.1 Закону, оскільки: товар
не відвантажений, оплата за товар не отримана, тобто, не має жодної операції у межах договору
купівлі-продажу - немає поставки товару ;немає поставки товару - немає і
об'єкту оподаткування.

Таким чином,
висновки суду щодо неправомірного зменшення позивачем пода­ткових зобов'язань за цих обставинах не відповідають
приписам Закону України « Про податок на додану вартість» оскільки відсутня
операція, яка підлягає оподаткуванню.

Згідно до п.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.
72 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до п.4 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України,
суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 71Кодексу адміністративного судочинства України, в справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування
правомірності оскаржуваних рішень, дії чи бездіяльності покладається на
суб'єкта владних повноважень.

Підчас апеляційного провадження по справі,
відповідачем не було надано доказів, того що відповідач діяв в межах, в
спосіб та в порядку передбаченому чинним законодавством, відповідно до вимог
ч.2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну
скаргу позивача слід задовольнити , постанову суду першої інстанції - скасувати.

Постанову суду в повному обсязі виготовлено 17 жовтня 2008року.

Керуючись ст.ст. 195, п.1 ч.1 ст. 198, 202 , 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів , -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерпромтекс» - задовольнити.

Постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 07 серпня
2008 року у справі № 2-а-1593/08
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерпромтекс» до
Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції в м. Маріуполі
про визнання недійсними податкових
повідомлень - рішень від 12 листопада 2007 року №/0, № /0,
№/0 та визнання дій неправомірними, скасувати

Позовну заяву
Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерпромтекс» до
Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції в м. Маріуполі
про визнання недійсними податкових
повідомлень - рішень від 12 листопада 2007 року №/0, № /0,
№/0 та визнання дій неправомірними, задовольнити.

Визнати дії Жовтневої
міжрайонної державної податкової інспекції в м. Маріуполі в частині
застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерпромтекс»
штрафних санкцій за податковими повідомленнями - рішеннями Жовтневої
міжрайонної державної податкової інспекції в м. Маріуполі від 12 листопада 2007
року №/0, № /0, №/0 , неправомірними

Визнати недійсними податкові
повідомлення - рішення Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції в
м. Маріуполі від 12 листопада 2007 року №/0, № /0,
№/0 .

Постанова набуває чинності з моменту її проголошення та
може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України, протягом місяця з дня набрання постанови законної сили.

Головуючий суддя /підпис/
Дяченко С.П.

Судді:
/підпис/
Шаптала Н.К.

/підпис/
Сіваченко І.В.

З
оригіналом вірно:

Суддя -
доповідач
С.П. Дяченко