Справа № 22-а-4774/08
Суддя: Романчук О.М.
Дата ухвалення: 2008-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-4774/08 Головуючий у 1 інстанції Шабунін С.В.
Суддя-доповідач
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 жовтня 2008
року
м. Київ

Київський
апеляційний адміністративний суд у складі
колегії суддів:

Головуючого судді Романчук О.М.

суддів: Бєлової
Л.В.

Горбань Т.І.

при секретарі: Ткаченко Т.С.

розглянувши апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському р-ні м. Києва на постанову Господарського
суду мiста Києва від 20 серпня 2007 року
у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у
Оболонському р-ні м. Києва до Приватного підприємства «ІНФОРМАЦІЯ_1», суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 про визнання угоди
недійсною та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою
Господарського суду мiста Києва від 20 серпня 2007 року у позові відмовлено.

На зазначену
постанову суду позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просив суд
скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення у справі,
яким задовольнити позовні вимоги.

Суд, заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між приватним
підприємством «ІНФОРМАЦІЯ_1» (відповідач 1) та суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 (відповідач 2) було укладено договір
купівлі-продажу товарів шляхом обміну документами : податкова накладна № 16/07
від 16.07.2004 р., накладна № 16/07 від 16.07.2004 р., квитанція до
прибуткового касового ордеру № 16/07 від 16.07.2004 р., за якими відповідач 1
продав, а відповідач 2 купив продукти харчування на суму 10 200,00 грн., в т.ч.
1700,00 грн. податку на додану вартість. Вказана сума податку на додану
вартість в наступному була включена відповідачем-2 до складко податкового
кредиту.

Відповідно до
ч. 1 ст. 207 ГК України - господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б
одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно з ч.1
ст. 208 ГК України - якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке,
що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то
за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома
сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за
зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони
стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій
стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із
сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням
суду в доход держави.

Рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 2-793/05 від 21.03.2005 р.
визнано недійсними статут, реєстрацію Приватного підприємства «ІНФОРМАЦІЯ_1»
платником податку на додану зартість (свідоцтво НОМЕР_1 від 08.12.2003 р.), а
також первинні документи бухгалтерського та податкового обліку відповідача-2.

Колегія суддів
погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність умислу на
укладення угоди, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства не може
підтверджуватися рішенням районного суду про визнання недійсними установчих
документів однієї із сторін договору, оскільки предметом дослідження районного
суду, зокрема, була відповідність установчих документів вимогам чинного
законодавства, а не наявність протиправного умислу при укладенні угоди, що мала
місце під час підприємницької діяльності суб'єкта.

Крім того,
колегія суддів приходить до висновку, що наявність умислу у відповідачів на
ухилення від сплати податкув має бути встановлено обвинувальним вироком суду,
яких не було надано позивачем до суду першої інстанції.

Посилання
позивача на Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від
26.04.2002 року № 04-5/491 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки дане
роз`яснення не є нормативно-правовим актом та має рекомендаційних характер.

Таким чином,
судом першої інстанції ухвалено рішення, яке відповідає вимогам матеріального
та процесуального права.

Керуючись ст.
ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну
скаргу Державної податкової
інспекції у Оболонському р-ні м. Києва залишити без задоволення, а постанову Господарського суду мiста Києва від 20 серпня 2007 року
- без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий
суддя:

Судді: