Справа № 2а-6921/08
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2008-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-6921/08
Харківський окружний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2008 р. м.Харків

Харківський
окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого
судді - Перцової Т.С.

при
секретарі - Карамушко І.І.

за
участю представників сторін :

позивача
- Нетудихата Д.В.

першого
та другого відповідача - Демчана А.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Харкові справу за адміністративним позовом ЗАТ
„Агропромислова компанія «Колос Україна» до Державної податкової адміністрації
у Харківській області, Державної податкової інспекції у Змиївському районі
Харківської області про скасування рішення Державної податкової інспекції у
Зміївському районі Харківської області про застосування штрафних (фінансових)
санкцій № від 29 грудня 2007 року,-

ВСТАНОВИВ
:

Позивач, ЗАТ „Агропромислова
компанія «Колос Україна» звернулося до Харківського окружного адміністративного
суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, які були
прийняті судом, просить скасувати рішення Державної податкової інспекції у
Зміївському районі Харківської області про застосування штрафних (фінансових)
санкцій № від 29 грудня 2007 року на суму 42459,60 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги, обґрунтовуючи їх з посиланням на ст.ст. 1, 2, 3, 9, Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг" від 06.07.1995р. № 265/95-ВР, ст.ст.11-1, 11-2 Закону України
"Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 року № 509-XII,
п. 1.27. ст. 1 Закону України «Про платіжну систему та переказ грошей в
Україні», п. 4.4. Порядку реєстрації, пломбування та застосування реєстраторів
розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом ДПА України
від 01.12.2000 року № 614.
Вважає, що відповідачами порушені норм чинного
законодавства щодо порядку проведення оскаржуваної перевірки та встановлення порушень за наслідками такої перевірки. В позові позивач та його
представник в судовому засіданні наполягає на тому, що фахівцями ДПА у
Харківській області неправомірно, без законних підстав проведена планова виїзна
перевірка, спірне рішення прийнято з порушенням діючого законодавства, на
підставі висновків акту, які не відповідають фактичним обставинам справи, а
тому підлягає скасуванню. В зв'язку з чим, просить суд задовольнити позов.

Перший відповідач, Державна податкова
адміністрація у Харківській області в своїх запереченнях на позов та його
представник у судовому засіданні проти позову заперечують в повному обсязі та
просять суд відмовити в його задоволенні. Вважають, що при проведенні перевірки
позивача працівники ДПА у Харківській області діяли в межах прав, наданих
направленнями на перевірку, та в межах компетенції органів державної податкової
служби, передбаченої ст.11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” та ст.15 Закону "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг". Вказують, що оскільки Закон України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" від 06.07.1995р. № 265/95-ВР є спеціальним у
питаннях застосування РРО та РК, то до правовідносин з приводу здійснення
контролю за дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків норми інших
актів законодавства, у тому числі і положення Закону України „Про державну
податкову службу в Україні”, слід застосовувати тільки в частині, не
врегульованій Законом України від 06.07.1995р. № 265/95-ВР. Посилання позивача
на положення ст.11-1 Закону України „Про
державну податкову службу в Україні”
вважають хибним, тому що норми вказаної статті врегульовують правовідносини з
проведення планових та позапланових перевірок з питань своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати платником податків та зборів
(обов'язкових платежів). Стверджують, що Державною податковою інспекцією у
Змиївському районі Харківської області правомірно застосовані до позивача
штрафні санкції на підставі п.п.1,2,3,4, 13 ст.3, п.п.1, 8 ст.17, ст.22 Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг". Вказують, що оскаржуване рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 29.12.2007р. № було прийнято у
відповідності до норм чинного законодавства, а наявність виявлених
перевіркою порушень підтверджена матеріалами перевірки, які долучені до справи.
Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник
другого відповідача, Державна податкова інспекція у Змиївському районі
Харківської області в своїх запереченнях на позов та її представник у судовому
засіданні проти позову заперечували, підтримали правову позицію першого
відповідача, надавши пояснення аналогічного змісту та просили суд в позові
відмовити.

В судовому засіданні в якості свідків були допитані головні державні податкові
ревізори-інспектори ДПА в Харківській
області ОСОБА_1. та ОСОБА_2., які проводили
спірну перевірку.

Згідно
показань свідків-перевіряючих встановлено, що перевіркою
АЗС були виявлені порушення пп.1,2,3,4,13 ст.3 Закону України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг". А саме, розрахункові операції на загальну суму
8151,70 грн. було проведено без застосування реєстратора розрахункових
операцій, а саме продаж пального по талонах та лімітно-заборних картках,
розрахунковий документ на вказану суму не видавався; невідповідність суми
готівкових коштів на місці проведення розрахунків, сумі коштів, яка зазначена в
денному звіті РРО у розмірі 0,22 грн.; застосування РРО, що включений до
держреєстру РРО з недодержанням встановленого порядку його застосування, а саме
в режимі реєстрації відпускання пального РРО не забезпечував у єдиному
нерозривному технологічному циклі управління відпуском пального; реєстрацію
об'єму та вартості відпущеного пального кожного найменування окремо за
готівковою та безготівковою формою оплати та не роздрукування розрахункових
документів із зазначенням паливно-роздавальної колонки. Як вказують в судовому
засіданні свідки-перевіряючі, перевірка
була проведена у присутності ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3. За результатами перевірки
було складено акт від 12.12.2007 року,
другий примірник якого був отриманий оператором під розписку. Конфліктних
ситуацій під час проведення перевірки не
виникало. ОСОБА_3. власноручно склала опис наявних купюр та монет та
надала лімітно-заборні картки, талони. Як зазначають перевіряючі, пальне
відпускалось через колонки, як за готівку та і в безготівковій формі, окремих
ємкостей з пальним за АЗС не було.

Вислухавши пояснення представників сторін, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 12.12.2007р. на підставі направлень за №№ 25665, 25666 від 10.12.2007 року
фахівцями ДПА у Харківській області проведена перевірка господарської одиниці позивача - АЗС, що
розташована за адресою: Харківська обл., м. Вовчанськ, вул. Рубіжанське шосе,
17 А, що належить ВАТ «Агропромислова компанія «Колос Україна» щодо
контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового
обігу суб'єктами підприємницької діяльності, про що складений акт №
204010375/2310 від 12.12.2007р. та висновок по акту перевірки.

За результатами проведеної перевірки встановлені
порушення пп.1, 2, 3, 4, 13 ст.3 Закону України
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг" від 06.07.1995р. № 265/95-ВР із змінами
та доповненнями, а саме: розрахункові
операції на загальну суму 8151,70 грн. було проведено без застосування
реєстратора розрахункових операцій, а саме продаж пального по талонах та
лімітно-заборних картках, розрахунковий документ на вказану суму не видавався;
невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків, сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті РРО у розмірі 0,22 грн.; застосування
РРО, що включений до державного реєстру РРО з недодержанням встановленого
порядку їх застосування, а саме в режимі реєстрації відпускання пального РРО не
забезпечував у єдиному нерозривному технологічному циклі управління відпуском
пального, реєстрацію об'єму та вартості відпущеного пального кожного
найменування окремо за готівковою та безготівковою формою оплати та
нероздрукування розрахункових документів із зазначенням паливно-роздавальної
колонки.

Перевірка
проведена в присутності ІНФОРМАЦІЯ_1 -
ОСОБА_3., яка по факту порушень склала
письмові пояснення, власноручно
склала опис наявних купюр та монет.
Після складання матеріалів перевірки, ОСОБА_3. була ознайомлена з актом
перевірки та отримала другий примірник акту під розписку. В зауваженнях до акту перевірки зазначила, що претензій до перевіряючих
не має, з виявленими порушеннями згодна.

Після ознайомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 ВАТ «АПК «Колос України»
ОСОБА_4. з актом перевірки, остання зауважила, що з висновками перевірки не
згодна.

На підставі висновків
акту перевірки ДПІ у Зміївському районі Харківської області за порушення
позивачем п.п.1,2,3,4,13 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг" від 06.07.1995р. № 265/95-ВР із змінами та доповненнями, на підставі п.11 ст.11 Закону України „Про
державну податкову службу в Україні” та згідно з п.п.1, 8 ст.17, ст.. 22 Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", прийнято рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 29.12.2007
року. Згідно вказаного рішення до позивача
застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 42459,60 грн.

В ході судового засідання представник
позивача наполягав на тому, що у податківців, які проводили спірну перевірку не
було законних підстав для її проведення, оскільки вони не дотримались вимог
положень ст.11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, яку
на його думку необхідно застосувати до спірних правовідносин.

З огляду на фактичні обставини
справи, за результатами дослідження письмових доказів по справі та з
урахуванням вимог ст. 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, ст.ст. 15,16 Закону України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі громадського харчування та послуг", суд не може погодитись
з вищевказаним твердженням позивача виходячи з наступного.

Так, приписами ст.ст. 8, 9, 10 Закону
України „Про державну податкову службу в Україні” визначені функції органів
державної податкової служби, до яких належать, зокрема здійснення контролю за
додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому
порядку.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 11 Закону
України „Про державну податкову службу в
Україні” органи державної податкової служби, у випадках, в межах
компетенції та порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати
контроль : за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари
(послуги) у встановленому законом порядку, наявністю свідоцтв про державну
реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів
господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з
наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, які видали ці
документи, торгових патентів.

Згідно ст. 15 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі
громадського харчування та послуг" контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи
державної податкової служби України шляхом
проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Статтею 16 вказаного закону передбачено, що контролюючі
органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або
позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію
цього Закону. Планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори
розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій,
здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

Суд зазначає, що
проведена перевірка була передбачена в плані роботи ДПА в Харківській області
на грудень 2007 року, отже проведена перевірка є плановою перевіркою з питань
дотримання позивачем порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), інших вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі громадського
харчування та послуг". У зв'язку з наведеним, суд не приймає посилання
представника позивача, що спірна перевірка носила характер позапланової.

Суд не приймає
посилання представника позивача на ст.11-1 Закону України "Про державну податкову
службу в Україні" щодо планової перевірки та права на її проведення,
оскільки дане визначення планової перевірки та права на проведення планової
виїзної перевірки стосується документальної перевірки платника податків щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати ним
податків та зборів (обов'язкових платежів), що не стосується предмету спірної перевірки.

Суд не бере до
уваги посилання позивача та його представників на те, що йому не був
наданий наказ на проведення перевірки, оскільки згідно з вимогами Закону
України "Про державну податкову службу в Україні"
умовою надання наказу є проведення позапланової перевірки, якою не є спірна
перевірка, тобто ДПА у Харківській області і не повинно було приймати та надавати
наказ на проведення спірної перевірки.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими вимоги
позивача щодо неправомірності проведеної спірної перевірки.

Керуючись приписами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Представник
позивача в судовому засіданні не заперечує проти того, що нафтопродукти на суму
8 151, 70 грн., на яку було виявлено невідповідність через не проведення
розрахункових операцій із застосуванням РРО, дійсно були відпущені на АЗС ЗАТ
«Агропромислова компанія «Колос України» без проведення через реєстратор
розрахункових операцій позивача, але відмічає, що вказані товари не
продавались, а відпускались покупцям позивача за умовами поставки з
відповідального зберігання позивача, що не було прийнято до уваги під час
перевірки посадовими особами першого відповідача. В зв'язку з чим,
зазначає, що відповідачами не доведено факту продажу позивачем юридичним особам
нафтопродуктів, в діях позивача відсутні об'єктивна сторона правопорушення,
передбаченого п. 1, 2, 3, 4, 13 ст. 3 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг” та підстави застосування штрафних
санкцій.

При
цьому, представник позивача не заперечував проти встановлення фактів невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення розрахунків, сумі коштів, яка зазначена в
денному звіті РРО у розмірі 0,22 грн., нероздрукування розрахункових документів
із зазначенням паливно-роздавальної колонки,
незабезпечення в режимі реєстрації відпускання пального через РРО у
єдиному нерозривному технологічному циклі управління відпуску пального,
реєстрацію об'єму та вартості відпущеного пального кожного найменування окремо
за готівковою та безготівковою формою оплати та пояснив, що пальне
відпускалось через колонки, як за готівку та і в безготівковій формі, окремих
ємкостей з пальним за АЗС не було, що на думку позивача не може вважатись
порушенням у розумінні 3, 4, ст. 3 «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Також зауважив,
що 24.11.2006 року фахівцями першого відповідача вже перевірялось дотримання
позивачем Технологічних вимог до спеціалізованих електронних контрольно-касових
апаратів для роздрібної торгівлі нафтопродуктами та застосовувались штрафні
(фінансові) санкції за автентичне порушення, які були сплачені позивачем у
повному обсязі. Посилаючись на ст. 61 Конституції України наголошує, що позивач
не може бути двічі притягнений до відповідальності одного виду за одне й те
саме правопорушення.

Суд не може
погодитись з вищенаведеними доводами представника позивача, виходячи з
наступного.

Як вбачається з
матеріалів справи, підставою для винесення оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій №
від 29.12.2007 року слугували висновки акту перевірки від 12.12.2007
року про встановлення порушень п.п. 1, 2, 3, 4, 13 Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” у сфері готівкового та
безготівкового обігу господарською одиницею - АЗС позивача.

Також
наявність наведених порушень підтверджується актом перевірки, поясненнями
ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3., описом наявних купюр та монет, складеним власноруч
ОСОБА_3.

Судом встановлено,
що попередня перевірка позивача відбулась у 2006 році за планом ДПА у
Харківській області на листопад 2006 року, за результатами якої було виявлено
порушення саме за листопад 2006 року, а спірна перевірка проводилась за іншим
планом перевірок СПД на грудень 2007 року та виявлене порушення, хоча б і
однакове за своїм складом, але стосується грудня 2007 року, тобто іншого
періоду, у зв'язку з чим, притягнення до юридичної відповідальності за його
споєння не може вважатись таким, як подвійне за одне й те саме правопорушення.
До того ж суд зауважує, що позивач замість того, щоб усунути в майбутньому
допущення такого правопорушення в своїй діяльності продовжував використовувати
РРО, який не забезпечував у єдиному нерозривному технологічному циклі
управління відпуском пального реєстрації об'єму (в літрах) та вартості (у
гривнях) відпущеного пального кожного найменування окремо за готівковою та
безготівковою формою оплати.

Відповідно до пунктів
3, 4, 13 статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, суб'єкти
підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг зобов'язані: застосовувати реєстратори
розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів
розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування;
забезпечувати цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій та
незмінність його конструкції та програмного забезпечення, забезпечувати
відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій.

Згідно з
п. 8 ст. 17 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, у
разі застосування при здійсненні розрахункових операцій реєстратора
розрахункових операцій, в конструкцію чи програмне забезпечення якого внесені
зміни, не передбачені конструкторсько-технологічною та програмною документацією
виробника до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова
санкція у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приписами ст. 22
вказаного Закону, у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у випадку
використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими
квитанціями, виданими з початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької
діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на
яку виявлено невідповідність.

Судом встановлено, що фактичною підставою для визначення
позивачу до сплати штрафних санкцій в сумі 40758,50 грн. за порушення п.п.
1,2. ст.3 вищевказаного Закону,
згідно рішення від 29.12.2007
року № слугувала
виявлена актом перевірки обставина реалізації позивачем на АЗС палива на загальну суму 8151,70 грн.,
розрахунок за який відбувся в безготівковій формі раніше, по талонах відпуску та лімітно-заборних
картках без проведення розрахункових операцій
через реєстратор розрахункових операцій.

Відповідно
до пунктів 1,2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг" (Закон від 01.06.2000 N 1776-III)
суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та (або в безготівковій формі) із застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо, при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції
на повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів,
що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку
розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує
послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на
повну суму проведеної операції.

Закон не містить обмеженого переліку операцій, на які
поширюються його вимоги, та в той же час звільняє від
обов'язку проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових
операцій лише певне коло суб'єктів підприємницької діяльності (ст. 9 Закону).

На території
України у сферах, визначених цим Законом, дозволяється реалізовувати та
застосовувати лише ті реєстратори розрахункових операцій вітчизняного та
іноземного виробництва, які включені до Державного реєстру реєстраторів
розрахункових операцій та конструкція і програмне забезпечення яких відповідає
конструкторсько-технологічній та програмній документації виробника (частина 1
ст. 12 цього Закону).

Згідно із частиною 1 ст. 13 названого Закону вимоги щодо
реалізації фіскальних функцій реєстраторами
розрахункових операцій для різних сфер застосування встановлюються Кабінетом
Міністрів України.

Пунктом 1 вимог щодо реалізації фіскальних функцій
реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер
застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 N 199, уповноважено Державну комісію з питань
впровадження електронних систем і засобів контролю та управління
товарним і грошовим обігом встановлювати додаткові
порівняно із встановленими зазначеною постановою вимоги щодо реалізації фіскальних
функцій спеціалізованими реєстраторами для конкретних сфер застосування.

Пунктом
2 Положення про Державну комісію з питань впровадження електронних систем і засобів контролю та управління товарним і
грошовим обігом, затвердженого постановою КМ України від 24.01.97 N 81,
чинною до скасування постановою КМ України від 21.12.2005 N 1231, зазначена Державна комісія визначена постійно
діючим органом при Кабінеті Міністрів
України.

Протокольним рішенням Державної комісії з питань
впровадження електронних систем і засобів
контролю та управління товарним і грошовим обігом від 27.06.2002 N 13
затверджені Технічні вимоги до спеціалізованих
електронних контрольно-касових апаратів для автозаправних
станцій. Пунктом 15 цих Технічних вимог встановлено, що в режимі реєстрації
відпускання пального ЕККА повинен забезпечувати у єдиному нерозривному
технологічному процесі: управління відпусканням пального; реєстрацію об'єму (в
літрах) та вартості (у гривнях) відпущеного
пального кожного найменування окремо за готівкою та кожною безготівковою формами оплати; відображення
на індикаторі оператора стану кожного роздавального крана
паливно-роздавальної колонки, а також для кожної замовленої дози - поточної інформації про об'єм відпущеного
пального (у літрах) через цей роздавальний
кран; дебетування платіжних карток; друкування платіжних чеків установленої форми, які додатково містять номери
паливно-роздавальних колонок, через які здійснювалося відпускання пального, об'єм (у літрах) і вартість (у
гривнях) фактично відпущеного пального. При попередній оплаті (оплата пального,
яка проводиться перед початком його
відпускання) друкування чека повинно здійснюватися до початку відпускання пального,
при оплаті за фактично відпущене пальне - після закінчення його відпускання (встановлення роздавального крана в
паливно-роздавальну колонку) (пункт 16 Технічних вимог).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку,
що операції по відпуску пального на АЗС, в тому числі попередньо оплаченого,
повинні проводитися через реєстратор розрахункових операції, який відповідає
спеціально встановленим вимогам щодо конструкції, забезпечує реєстрацію
відпускання пального та виключає можливість останньої без фіксації фіскальним блоком інформації про об'єм відпущеного
пального та його вартості.

Встановлення
чинним законодавством спеціальних вимог щодо конструкції реєстраторів розрахункових
операцій, які повинні застосовуватися для реєстрації відпуску пального на АЗС і
які виключають можливість відпуску пального
без проведення таких операцій через реєстратор, одночасно означає обов'язок
суб'єктів підприємницької діяльності проводити такі операції через відповідні
реєстратори розрахункових операцій безвідносно до того, застосовують вони такі реєстратори чи ні.

Крім того, суд вважає за
необхідне зазначити, що талони при
здійсненні аналізованих операцій не можуть використовуватися лише як акт
приймання-передачі, оскільки право власності на товар (паливо) може настати
лише при передачі пального, що передбачено копіями договорів, що
знаходяться в матеріалах справи. Факт
переходу права власності від позивача до контрагентів підтверджується поверненням талона
продавцю. Відсутність талона позбавляє права на отримання палива, що також прямо передбачено договором № 8, укладеним позивачем із контрагентом - «Вільшанський ККП».

Таким чином, придбання особами за безготівкові кошти
талонів на пальне не звільняє позивача від обов'язку проведення операцій з
відпуску товару за такими талонами через реєстратор розрахункових операцій.

У відповідності до п.1 ст.17 Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” за
порушення вимог вказаної норми права до суб'єктів підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної податкової служби України застосовуються
фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих
послуг), на які виявлено невідповідність, - у разі не проведення розрахункових
операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі не роздрукування
відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової
операції.

Згідно
ст.25 Закону суми фінансових санкцій, які визначені статтями 17 - 24 цього
Закону, підлягають перерахуванню суб'єктами підприємницької діяльності до
Державного бюджету України в десятиденний термін з дня прийняття органами
державної податкової служби України рішення про застосування таких фінансових
санкцій.

Виходячи з наведеного, суд робить
висновок про те, що ДПА у Харківській області при проведенні перевірки та
Державна податкова інспекція у Зміївському районі Харківської області при
винесенні спірного рішення від 29.12.2007 року № про застосування
фінансових санкцій до ВАТ „Агропромислова компанія «Колос України» у розмірі
42459,60 грн. діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом з
дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Беручи до уваги доведеність факту
порушення позивачем п.п. 1, 2, 3, 4, 13 ст.3 Закону України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", суд приходить до висновку про те, що штрафні
санкції згідно оскаржуваного рішення застосовані правомірно.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись
ст. 8 Конституції України, ст.ст. 4, 8, 17, 50, 86, 94, 161-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ЗАТ „Агропромислова компанія «Колос Україна» до Державної податкової
адміністрації у Харківській області, Державної податкової інспекції у
Змиївському районі Харківської області про скасування рішення Державної
податкової інспекції у Зміївському районі Харківської області про застосування
штрафних (фінансових) санкцій № від 29 грудня 2007 року - відмовити
в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови
суду в десятиденний строк з дня її проголошення та поданням після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений
для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Постанова в повному обсязі
виготовлена та підписана 03.11.2008 року.

Суддя
(підпис) Т.С.Перцова