Справа № 2-а-10/07
Суддя: Жовток Є.А.
Дата ухвалення: 2007-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-10/07
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

смт.Ріпки
11 квітня 2007 року

Ріпкинський
районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Жовток Є.А.

при
секретарі Нерус Н.І., Якуб А.В.,

з участю
позивача ОСОБА_1

представників відповідачів Байрак Н.В., Голованя І.О., Сич І.В.

представника
третьої особи Биховець Л.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт.Ріпки справу за позовом ОСОБА_1 до
державної виконавчої служби у Ріпкинському районі Чернігівської області,
державної виконавчої служби в Деснянському районі м.Чернігова, управління
Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Чернігова, про визнання незаконною постанови начальника управління
Пенсійного фонду в Деснянському районі м.Чернігова від 25.05.1999 року про
накладення адміністративного стягнення; про визнання незаконною постанови
державного виконавця ДВС у Ріпкинському районі Чернігівської області від
08.11.2006 року про відкриття виконавчого провадження; про стягнення утриманих
в якості штрафу 136 грн. та 13 грн. 60 коп., утриманих в якості виконавчого
збору; про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом, зазначивши, що у листопаді 2006 року йому стало
відомо про те, що постановою начальника управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м.Чернігова від 25.05.1999 року позивач був притягнутий до
адміністративної відповідальності за ст.165-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі
136 грн. Вказана постанова була надіслана для виконання до ДВС у Ріпкинському
районі і штраф з ОСОБА_1 був стягнутий у повному обсязі. Підставою для
притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення
ОСОБА_1 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами,
організаціями та громадянами збору на обов»язкове державне пенсійне
страхування. ОСОБА_1 зазначає, що він не був зареєстрований як суб»єкт
підприємницької діяльності, не перебував на обліку у зв»язку з цим в органах
Пенсійного фонду та не притягувався до адміністративної відповідальності. Таким
чином, позивач вважає дії відповідачів, які виразилися у винесенні відносно
нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а також
наступному відкритті виконавчого провадження та стягнення штрафу, незаконними,
та просить винести рішення про поновлення строку звернення до суду; про
визнання незаконною постанови начальника управління Пенсійного фонду в
Деснянському районі м.Чернігова від 25.05.1999 року; про визнання незаконними
дій державного виконавця ДВС у Ріпкинському районі в частині виконання постанови
про відкриття виконавчого провадження від 08.11.2006 року

Під час
судового розгляду до участі у справі в якості другого відповідача було
притягнуто державну виконавчу службу в Деснянському районі м.Чернігова, а також
в якості третьої особи без самостійних вимог Головне управління Державного
казначейства України у Чернігівській області.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 змінив позовні вимоги та, посилаючись на обставини викладені
в позовній заяві, просить визнати неправомірними дії управління ПФУ в
Деснянському районі м.Чернігова в частині притягнення його до адміністративної
відповідальності; визнати неправомірними дії державного виконавця ДВС у
Ріпкинському районі в частині виконання постанови від 08.11.2006 року щодо
стягнення з нього 136 грн. штрафу та в частині виконання постанови від
15.11.2006 року щодо стягнення 13 грн. 60 коп. виконавчого збору.; визнати незаконними дії державного виконавця
ДВС Деснянського району м.Чернігова, в частині винесення постанови № 1173/18
від 23.10.2006 року про закінчення виконавчого провадження щодо стягнення з
позивача штрафу та направлення виконавчого документа до ДВС у Ріпкинському
районі Чернігівської області; стягнути з ДВС у Ріпкинському районі та ДВС у Деснянському районі м.Чернігова 136
грн. утриманих із заробітної плати позивача в якості штрафу, а також 13 грн. 60
коп., утриманих з позивача в якості судового збору; стягнути з ДВС у
Ріпкинському районі та ДВС у Деснянському районі м.Чернігова в якості
відшкодування моральної шкоди 2000 грн.; поновити строк звернення з позовною заявою до суду.

Представник
ДВС у Ріпкиснькому районі в судовому засіданні позовних вимог не визнала,
зазначивши, що підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження щодо
стягнення з ОСОБА_1 штрафу, у державного виконавця не було, оскільки матеріали
виконавчого провадження були отримані з ДВС у Деснянському районі м.Чернігова,
який встановив, що боржником являється саме позивач.

Представник ДВС у Деснянському районі м.Чернігова
позовних вимог не визнала, вказавши, що державним виконавцем під час
примусового виконання постанови про стягнення штрафу було встановлено, що
боржником являється саме позивач і саме з цієї причини матеріали про примусове
стягнення штрафу з ОСОБА_1, були надіслані до ДВС у Ріпкинському районі.

Представник
третьої особи в судовому засіданні віднесла вирішення спору на розсуд суду.

Представник
управління Пенсійного фонду в Деснянському районі м.Чернігова в судове
засідання не з»явився, будучи завчасно повідомленим про час та місце розгляду
справи. З письмових заперечень відповідача вбачається, що позивач ОСОБА_1,
житель с.Радуль Ріпкинського району, посадовими особами управління до
адміністративної відповідальності не притягувався. 25.05.1999 року начальником
управління ПФУ була винесена постанова про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1, який проживав за адресою: АДРЕСА_1.

Заслухавши
пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

З
матеріалів справи вбачається, що постанова про відкриття виконавчого
провадження відносно ОСОБА_1 винесена 08.11.2006 року, а її копія направлена
позивачу 10.11.2006 року. Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1 він, за
характером своєї роботи, а також у зв»язку з віддаленим проживанням від
місцезнаходження суду, був позбавлений можливості своєчасно звернутися з
позовною заявою про захист порушених прав, зробивши це 30.01.2007 року.

Суд вважає
можливим поновити позивачу строк звернення до суду, оскільки наведені обставини
є поважними, вони не спростовані відповідачами, а пропущений процесуальний
строк не є тривалим.

В судовому
засіданні встановлено, що в управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському
районі м.Чернігова, як платник збору на загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування з 11.09.1995 року перебуває ОСОБА_1, котрий проживав в АДРЕСА_1
(ідентифікаційний код НОМЕР_1).

07.05.1999
року посадовою особою Управління ПФУ щодо ОСОБА_1 було складено протокол про
адміністративне правопорушення, передбачене ст.165-1 КУпАП, а 25.05.1999 року
відносно нього винесено постанову про притягнення до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 136 грн.

Підставою
для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, стало несвоєчасне подання останнім
витягів з декларації та порушення строків сплати страхових внесків.

Як
вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЧН № 004447 від
07.05.1999 року, цей документ був складений з порушенням вимог ст.256 КУпАП.

Так, у протоколі не зазначено
число, місяць, рік народження порушника, а також інші відомості, необхідні для
вирішення справи, зокрема ідентифікаційний код порушника, яким у обов»язковому
порядку володіло Управління ПФУ (а/с 40).

У
протоколі відсутня відмітка про роз»яснення ОСОБА_1 положень ст.268 КУпАП, що
порушило права притягуваної особи, в тому числі право на оскарження протоколу.

Крім того,
зі змісту вказаного вище процесуального документа вбачається, що він складений
без участі ОСОБА_1, про що свідчить відсутність підпису порушника або відмітки
про відмову від підписання протоколу.

З
дублікату постанови серії ЧН № 004447 від 25.05.1999 року про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної відповіальності, вбачається, що порушник на розгляд
справи не з»явився; повні відомості про його особу, в тому числі число, місяць,
рік народження та ідентифікаційний код не вказані; відомості про відправлення
порушнику копії постанови, в матеріалах справи відсутні (а/с 5, 42).

Як у
протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові про притягнення
ОСОБА_1 до відповідальності, невірно зазначено місце проживання порушника. Зокрема, ОСОБА_1 зареєстрований в
управління ПФУ як такий, що проживає в квартирі АДРЕСА_1 (а/с 38), в той же час
в матеріалах адміністративного провадження адреса ОСОБА_1 зазначена як квартира
АДРЕСА_2.

Суд
приходить до висновку, що посадові особи управління ПФУ в Деснянському районі
м.Чернігова, при притягненні суб»єкта підприємницької діяльності до
адміністративної відповідальності, допустили порушення вимог діючого на той час
законодавства, що може бути підставою для винесення окремої ухвали в порядку,
визначеному ст.166 КАС України.

В той же
час, судом не встановлено причинного зв»язку між неналежним виконанням своїх
посадових обов»язків зі сторони працівників відповідача та наслідком, у вигляді
примусового стягнення штрафу з позивача.

Таким
чином, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними
дій посадових осіб управління ПФУ в м.Чернігові під час провадження у справі
про адміністративне правопорушення, задоволенню не підлягають.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
(ідентифікаційний код НОМЕР_2), з 22.01.1998 року зареєстрований в АДРЕСА_3.

З пояснень
позивача, даних в судовому засіданні вбачається, що він постійно проживає в
с.Радуль Ріпкинського району з 1977 року, працює вчителем в Радульській
загальноосвітній школі, ніколи не займався та не був зареєстрований як суб»єкт
підприємницької діяльності. Крім того, позивач пояснив суду, що він не проживав
за адресою, вказаною у постанові про притягнення до адміністративної
відповідальності; під час примусового виконання постанови ПФУ позивач
повідомляв державному виконавцю ДВС у Ріпкинському районі про те, що він не є
боржником у виконавчому провадженні.

Вказані
вище пояснення ОСОБА_1 відповідачами не спростовані та підтверджуються іншими
матеріалами справи.

Зокрема, з
довідки, виданої Радульською загальноосвітньою школою за вих.№ 2 від 22.01.2007
року вбачається, що ОСОБА_1 працює вчителем трудового навчання з 28.09.1986
року (а/с 6).

Згідно
довідки Радульської селищної ради, ОСОБА_1 з 1977 року постійно проживає в
АДРЕСА_3 (а/с 7).

З довідки
про присвоєння ідентифікаційного номера вбачається, що позивачу присвоєно
ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а/с 23).

Відповідно
до повідомлення державного реєстратора Ріпкинської районної державної
адміністрації, ОСОБА_1, житель с.Радуль Ріпкинського району, в 1999 році не був
зареєстрований як фізична особа-підприємець (а/с 44).

Як пояснила
в судовому засіданні представник ДВС у Ріпкинському районі, під час здійснення
виконавчого провадження позивач повідомляв їй, що він не є боржником, оскільки
не займався підприємницькою діяльністю.

Вказані
вище пояснення підтверджуються матеріалами виконавчого провадження № 1275, з
якого вбачається, що ОСОБА_1 дав письмове пояснення державному виконавцю про
суттєві обставини справи (а/с 8 виконавчого провадження № 1275).

У
відповідності до абз.3 ч.2 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов»язаний розглядати заяви та клопотання сторін та
інших учасників виконавчого провадження.

Згідно
абз.1 ч.3 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець
має право одержувати необхідні для провадження виконавчих дій пояснення,
довідки, іншу інформацію.

Як
пояснила в судовому засіданні державний виконавець, під час здійснення
виконавчого провадження вона не була позбавлена можливості направити запити до
компетентних установ, в тому числі і до управління ПФУ в Деснянському районі
м.Чернігова, з метою встановлення, чи дійсно житель с.Радуль ОСОБА_1 є належною
стороною виконавчого провадження.

Суд
приходить до висновку, що державний виконавець ДВС у Ріпкинському районі під
час здійснення виконавчого провадження № 1275, не в повній мірі виконала свої
обов»язки та не реалізувала свої права відносно отримання необхідної
інформації, що в свою чергу, призвело до примусового стягнення штрафу та
судового збору з особи, яка не являлась боржником у виконавчому провадженні.

Таким
чином суд вважає, що внаслідок неналежного виконання своїх службових обов»язків
державним виконавцем, були порушені вимоги ч.1
ст.7 Закону України «Про виконавче провадження», щодо захисту прав та
законних інтересів громадян.

Суд вважає
необгрунтованими заперечення представника ДВС у Ріпкинському районі про те, що
ОСОБА_1 сам повинен був довести суттєві обставини справи, оскільки такі
пояснення суперечать як вимогам закону, так і загальним засадам діяльності
державного службовця, яким є державний виконавець.

З
матеріалів виконавчого провадження № 1275 вбачається, що із заробітної плати
позивача утримано штраф в розмірі 136 грн., а також виконавчий збір у розмірі
13 грн. 60 коп.

Враховуючи
викладене, суд приходить до висновку про необхідність визнання дій державного
виконавця ДВС у Ріпкинському районі неправомірними та стягнення на користь
позивача необгрунтовано утриманих коштів.

Приймаючи
рішення по суті позовних вимог заявлених до ДВС у Деснянському районі
м.Чернігова, суд враховує положення абз.3 ч.2 ст.5, абз.1 ч.3 ст.5 Закону
України «Про виконавче провадження» щодо прав та обв»язків державного
виконавця.

Як
вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 1173/18, провадження з
примусового виконання постанови про стягнення з ОСОБА_1 штрафу відкрито
05.11.2003 року, тобто поза межами строків, визначених п.4 ч.1 ст.21 Закону
України «Про виконавче провадження», тобто більш ніж через три місяці з дня винесення постанови про притягнення
суб»єкта підприємницької діяльності до адміністративної відповідальності.

Крім того,
постанова управління ПФУ в Деснянському районі м.Чернігова про притягнення
ОСОБА_1 до відповідальності, в порушення п.3 ч.2 ст.19 чинного на той час
Закону України «Про виконавче провадження», не містила таких необхідних відомостей,
як дата та місце народження боржника. Вказана обставина була самостійною
підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

В судовому
засіданні представник ДВС у Деснянському районі м.Чернігова пояснила, що всі
необхідні дії щодо розшуку боржника державним виконавцем були виконані, а за їх
результатом було встановлено, що ОСОБА_1 проживає в с.Радуль Ріпкинського
району. Наслідком виконання постанови про накладення на ОСОБА_1 адмінстягнення,
державним виконавцем ДВС стало винесення постанови про закінчення виконавчого
провадження, а відповідні документи направлені за належністю - до ДВС у
Ріпкинському районі. Таким чином, представник відповідача не вбачає в діях
державного виконавця порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження»
та прав позивача.

Суд
критично ставиться до пояснень представника відповідача, оскільки державним
виконавцем ДВС у Деснянському районі м.Чернігова, крім вказаних вище порушень,
допущено неналежну реалізацію своїх прав та обов»язків щодо витребування інформації,
необхідної для провадження виконавчих дій.

З
матеріалів виконавчого провадження № 1173/18 вбачається, що державним
виконавцем була встановлена дата народження боржника - 19.01.1965 року. В той
же час державний виконавець, при винесенні постанови про закінчення виконавчого
провадження та направленні матеріалів до ДВС у Ріпкинському районі, у
відповідному процесуальному документі не зазначив відому йому інформацію.

Крім того,
з пояснень представника відповідача вбачається, що державний виконавець ДВС у
Деснянському районі м.Чернігова, під час вчинення виконавчих дій, не був
позбавлений можливості звернутись до органу, котрий видав виконавчий документ,
із запитом про надання відомостей, необхідних для своєчасного, точного та
повного виконання постанови. В матеріалах виконавчого провадження відсутні
докумети чи їх копії про те, що державний виконавець звертався до управління
ПФУ з будь-яким запитом щодо боржника.

Суд
враховує, що під час примусового виконання постанови державний виконавець ДВС у
Деснянському районі м.Чернігова порушив шестимісячний строк здійснення
виконавчого провадження, встановлений ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче
провадження. Так, виконавче провадження було відкрито 05.11.2003 року, запит до
управління ПФУ про надання дубліката постанови про притягнення ОСОБА_1 до
адмінвідповідальності, у зв»язку із втратою виконавчого документа, був
надісланий лише 05.10.2006 року, а постанова про закінчення виконавчого
провадження та передачу матеріалів за належністю, винесена 23.10.2006 року.

Суд
вважає, що державний виконавець ДВС у Деснянському районі м.Чернігова
зобов»язаний був винести постанову про закінчення виконавчого провадження на
підставі п.6 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у
зв»язку з закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення.

Таким
чином, суд приходить до висновку про необхідність визнання неправомірними дій
державного виконавця ДВС у Деснянському районі м.Чернігова та задоволення
позовних вимог в цій частині, оскільки наслідком неналежного виконання
посадовою особою відповідача вимог Закону України «Про виконавче провадження»,
а також недодержання загальних засад діяльності державного службовця, стало
примусове стягнення штрафу з особи, котра не притягувалась до адміністративної
відповідальності.

Приймаючи
рішення в частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає
за необхідне зазначити наступне.

В судовому
засіданні встановлено, що внаслідок неналежного виконання своїх службових
обов»язків зі сторони держаних виконавців ДВС у Ріпкинському районі та ДВС у
Деснянському районі м.Чернігова з позивача ОСОБА_1 було безпідставно стягнуто
штраф у розмірі 136 грн. та виконавчий збір у розмірі 13 грн. 60 коп. Стягнення
вказаних сум провадилось шляхом їх утримання із заробітної плати позивача.

Таким
чином, постанова управління ПФУ про накладення на ОСОБА_1 стягнення за ніби-то
вчинене ним правопорушення, стала відомою необмеженому колу осіб.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 пояснив, що у зв»язку з відкриттям ДВС у Ріпкинському районі
виконавчого провадження та примусовому стягненні з його заробітної плати штрафу, він переніс
моральні страждання, які були викликані
негативною та недостовірною інформацією, поширеною щодо нього серед
колег по роботі. Поширення такої інформації мало своїм наслідком приниження
гідності та ділової репутації позивача та, в свою чергу, вимагало додаткових
зусиль для організації власного життя. Крім того, з пояснень позивача
вбачається, що примусово стягнені з нього штраф та виконавчий збір ускладнили
матеріальне становище ОСОБА_1 а також
членів його сім»ї, оскільки у порівнянні з розміром заробітної плати
позивача, розмір стягнутих сум є значним.

Вказані
пояснення позивача відповідачами не спростовані.

Таким
чином, суд вважає, що завдана позивачу моральна шкода стала наслідком
неналежного виконання своїх службових обов»язків зі сторони державного
виконавця ДВС у Ріпкинському районі, оскільки саме його дії перебувають у
прямому причинно-наслідковому зв»язку із завданою шкодою.

В той же
час, враховуючи глибину душевних страждань та виходячи із засад розумності та
справедливості, суд вважає необхідним зменшити заявлений позивачем до
відшкодування розмір моральної шкоди.

Оскільки в
судовому засіданні встановлено, що майнова та моральна шкода позивачеві була
завдана службовою особою державного органу, суд вважає, що відшкодування
завданої шкоди необхідно покласти на відповідний державний орган.

У
відповідності до ч.3 ст.181 КАС України, відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Згідно п.4
Наказу Міністерства юстиції України № 21/5 від 25.01.2007 року Про реформування
органів юстиції, правонаступниками відділів державної виконавчої служби у
районах, містах, районах у містах є відділи державної виконавчої служби
районних, районних у містах, міські, міськрайонні управління юстиції.

Таким
чином, суд вважає що відшкодування заподіяної позивачеві шкоди необхідно
покласти на правонаступника державної виконавчої служби у Ріпкинському районі -
відділ державної виконавчої служби Ріпкинського районного управління юстиції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 86,
159-163, 167, 181 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов
задовольнити частково.

Поновити
ОСОБА_1 строк звернення з позовною заявою до суду.

Визнати,
неправомірними дії державного виконавця державної виконавчої служби в
Деснянському районі м.Чернігова, в частині винесення постанови № 1173/18 від
23.10.2006 року про закінчення виконавчого провадження щодо стягнення з
ОСОБА_1, проживаючого по АДРЕСА_3 136 грн. штрафу та направлення виконавчого
документа до ДВС у Ріпкинському районі Чернігівської області.

Визнати
неправомірними дії державного виконавця державної виконавчої служби у
Ріпкинському районі Чернігівської області, в частині виконання постанови від
08.11.2006 року, щодо стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
проживаючого по АДРЕСА_3, 136 грн. штрафу та в частині виконання постанови від
15.11.2006 року щодо стягнення 13 грн. 60 коп. виконавчого збору.

Стягнути з
відділу державної виконавчої служби Ріпкинського районного управління юстиції в
Чернігівській області на користь ОСОБА_1 136 грн., утриманих з його заробітної
плати, в якості штрафу, на підставі Розпорядження державного виконавця №
01-29/4190 від 12.12.2006 року.

Стягнути з відділу державної виконавчої служби
Ріпкинського районного управління юстиції в Чернігівській області на користь
ОСОБА_1 13 грн. 60 коп., утриманих з його заробітної плати, в якості
виконавчого збору, на підставі постанови державного виконавця від 15.11.2006
року.

Стягнути з
відділу державної виконавчої служби Ріпкинського районного управління юстиції в
Чернігівській області на користь ОСОБА_1 300 грн. в якості відшкодування
моральної шкоди.

В
задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заява про
апеляційне оскарження постанови може бути подана до Київського апеляційного
адміністративного суду, через Ріпкинський районний суд, протягом десяти днів з
дня виготовлення повного тексту постанови.

Апеляція
на постанову може бути подана до Київського апеляційного адміністративного
суду, через Ріпкинський районний суд, протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено
16.04.2007 року.

Суддя Є.А. Жовток