Справа № 2а-550/07
Суддя: Денишенко Т.О.
Дата ухвалення: 2007-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-550/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
вересня 2007 року м.
Вінниця

Староміський
районний суд м. Вінниці в складі головуючої судді Денишенко Т.О., при секретарі
Пащенко К.І., з участю представника позивачки ОСОБА_1. - ОСОБА_2, представни­ків
відповідачів: управління праці та соціального захисту населення в
Ста-роміському районі м. Вінниці Дзигун О.Л., Головного управління праці і
соціального захисту Вінницької міської ради Іщука Є.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в приміщенні суду, в залі су­дових
засідань № 5 адміністративну справу № 2а-550/07 за адміністратив­ним позовом

ОСОБА_1
до управління пра­ці і соціального захисту населення в Старомісько-му районі м.
Вінниці, Головного управління праці і соціального захисту населення Вінницької
міської ради про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги за
2005 - 2007 роки в сумі 3148, 00 гривень,

ВСТАНОВИВ:

10 липня
2007 року до Староміського районного суду м. Вінниці надій­шов адміністративний
позов ОСОБА_1. до виконкому Вінницької місь­кої ради, управління праці і
соціального захисту населення Староміської районної державної адміністрації про
стягнення сум недоплачених коштів разової щорічної грошової допомоги за
2005-2007 роки у розмірі 3148,00 гривень як учасниці війни ( а. с. 1-2 ).

На
виконання ухвали судді від 16.07.2007 року ( а. с. 8 ) позивачка усу­нула
недоліки свого звернення до суду, визначила відповідачів за власним позовом,
подала суду довідку про суму коштів, отриманих нею до 5 Трав­ня в 2007 році (
а. с. 11 ).

Короткий
зміст позовних вимог наступний. Позивачка є учасницею вій­ни, в зв'язку з цим
до 5 Травня їй повинна надаватися разова щорічна гро­шова допомога в розмірі
3-х мінімальних пенсій за віком. Не дивлячись на

це, в 2005 та
2006 роках такої грошової допомоги їй було виплачено по 50, 00 гривень, в 2007
році - 55,00 гривень. Оскільки мінімальна пенсія за ві­ком у 2005 році
становила 332,00 гривні, у 2006 році - 359,00 гривень, у 2007 році - 410,00
гривень, то разова щорічна грошова допомога за цей час була виплачена позивачці
не в повному обсязі. Розміри виплат повинні бу­ли б складати: у 2005 році -
996,00 грн., у 2006 році - 1077,00 грн., у 2007 році -1230,00 грн. без
врахування уже здійснених виплат. Загальний роз­мір недоплаченої щорічної,
грошової допомоги ОСОБА_1. складає 3148, 00 гривень. Вважаючи свої права
порушеними, позивачка ОСОБА_1. звернулася до суду з даним позовом.

Представники
відповідачів - управління праці та соціального, захисту населення в
Староміському районі м. Вінниці Дзигун О.Л., Головного уп­равління праці і
соціального захисту населення Вінницької міської ради Іщук Є.М., які діють по
належно оформлених і посвідчених дорученнях ( а. с. 18-22 ), позовних вимог не
визнали.

В
судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2. позов підтри­мав за обставин,
викладених у ньому, та зазначила, що оспорювані випла­ти здійснюють органи
праці та соціального захисту населення. Представ­ник позивачки просить суд
позов задовольнити в повному обсязі, оскільки зменшення сум належних виплат
згідно Рішення Конституційного Суду України, інших Законів України є
незаконним. Пільги ветеранів війни не можуть бути звужені чи зменшені.

В
судовому засіданні представник відповідача - управління праці і соці­ального
захисту населення в Староміському районі м. Вінниці Дзигун О.Л. позов не
визнала та пояснила, що в компетенцію управління входить ті­ льки здійснення
виплат допомоги ветеранам, а не визначення розмірів цих виплат. Всі виплати
здійснюються в межах бюджетних асигнувань, вста­новлених кошторисом. Виплата
даної допомоги здійснюється на підставі чинного законодавства України, зокрема
Конституції України, і вважати, що відповідачі допустили протиправну
бездіяльність, немає підстав. Пред­ставник Дзигун О.Л. просить суд застосувати
у вирішенні цього спору ст.

99 КАС
України, відмовити в позові ОСОБА_1. в повному обсязі. Представник .надала
письмово викладені заперечення на позов, що приєднані до матеріалів справи,
роз'яснення, якими управління керується в своїй ро­боті ( а. с. 19-21 ).

Представник
відповідача - Головного управління праці і соціального захисту населення
Вінницької міської ради Іщук Є.М. теж позов не визнав і просить відмовити в
його задоволенні. Вказав, що оспорювані позивач­кою кошти не виплачені їй на
підставі законодавчих та нормативно-право­вих актів з цього питання.
Відповідачі як суб'єкти владних повноважень та органи місцевого самоврядування
здійснюють делеговані їм повнова­ження виключно з виплати щорічної разової
грошової допомоги до 5 Тра­вня і не уповноважені ні призначати, ні визначати
розміри таких допомог

чи надавати
оцінку відповідності вимогам Конституції законів, норматив­но-правових актів
України. Позов ОСОБА_1. до відповідачів є безпід­ставним.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи №2а-550/07 та
проаналізувавши докази, наявні в ній і добуті в ході судового розгляду справи
по суті в їх сукупності, суд приходить до висно­вку, що в позові належить
відмовити.

Крім
пояснень осіб, які беруть участь у справі, судом також досліджена законодавча
та нормативно-правова база, що регулює питання виплати ра­зової щорічної
грошової допомоги учасникам війни і прирівняним до них категоріям громадян.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1. згідно безтермінового посвідчен­ня серії НОМЕР_1,
виданого 15.04.1999 року управлінням праці та со­ціального захисту населення
Староміської районної ради м. Вінниці* дійс­ного на всій території України, є
учасницею війни і має право на пільги, встановлені для цієї категорії громадян
- ветеранів війни ( а. с. 3 ). Згідно Законів України про Державні бюджети
України на 2005-2007 роки їй ви­плачено передбачені ними суми щорічних разових
грошових допомог до 5 Травня, що доводиться довідкою виконавчого комітету
Староміської ра­йонної ради м. Вінниці
від 21.05.2007 року № 897 ( а. с. 4 ) та довідкою Головного управління праці і
соціального захисту населення Вінницької міської ради від 09.07.2007 року №
01-08-К-1378 ( а. с. 7 ).

Відповідно
до ст.ст. 92, 96 Конституції України виключно Законом вста новлюється Державний
бюджет України, що затверджується щорічно і підлягає обов'язковому виконанню на
всій території України. Статтею 95 Конституції України встановлено, що виключно
Законом України про Де­ржавний бюджет України визначаються будь-які видатки
держави на за­гальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих
видатків. Згід­но з ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні
бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються
лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції Украї­ни.

Положення
ст. 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», ст. 30 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2006 рік», якими установлено розміри щорічної разової грошової допомоги від­повідно
до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соці­ального
захисту» чинні, в Конституційному Суді України на предмет кон-ституційності не
розглядалися, тому не втратили своєї законної сили і під­лягали виконанню на
всій території України. Розгляд питання законності розмірів таких виплат до 5
Травня в 2007 році мав місце 09 липня цього року, тому немає підстав
стверджувати про неправильність цих виплат станом на травень 2007 року. Рішення
прийнято 09 липня 2007 року, поло­ження статей, визнаних неконституційними,
втратили чинність з дня ухва-

лення
Конституційним Судом України
цього Рішення. Тобто, зворотної дії прийняте Рішення не має. Слід зважати на
норми законодавства України щодо зворотної дії в часі законів та інших
нормативно-правових актів, час, з якого втратили чинність визнані
неконституційними норми Закону Укра­їни «Про Державний бюджет України на 2007
рік».

Відповідно
до вимог ст. 152 Конституції України закони, що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішенням про
неконституційність.

Посилання
позивачки у позовній заяві до суду на Рішення Конституцій­ного Суду України від
01.12.2004 року № 20-рп/2004 в обґрунтування за­явлених вимог є безпідставним.
Цим Рішенням визнано неконституційним положення ст. 44 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2004 рік»
і тільки. Аналогію закону або права до даних правовідносин за­

стосовувати
неприпустимо. Такою ж є правова позиція Київського апеля­

ційного
адміністративного суду ( справа № 22а-926/2007 р.).

Суд
приходить до висновку про законність та підставність застосування у вирішенні
цього спору ст. 99 КАС України, який набрав чинності з 01 вересня 2005 року,
оскільки поважних причин пропущення строку звер­нення до суду позивачка у заяві
не навела. Вона та її представник взагалі не ставлять питання про поновлення
процесуального строку, в судовому засіданні представник не навів поважних
причин щодо несвоєчасності звернення до суду.

Для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлено річний строк. Вимагаючи стягнення недопла­чених коштів за 2005-2007
роки,. ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом лише 10.07.2007 року ( а. с. 1 ), що
унеможливлює позитивне вирішення її вимоги, оскільки згідно ч.1 ст. 100 КАС
України пропущення строку звер­нення до адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо цьому наполягає
одна із сторін. Саме така ситуація має місце в даній справі. Крім цього, позов
Кінщак В. А. є безпідставним по суті.

За викладених
обставин суд приходить до висновку, що законних під­став для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1. до відповідачів у спра­ві, які діяли на підставі
законів України про Державні бюджети України на певний рік, в межах своїх
повноважень та у визначений Конституцією України і її Законами спосіб, немає.

Керуючись
ст.ст. 92, 95, 96, 152 Конституції України, Бюджетним ко­дексом України,
Законами України «Про Державний бюджет України на

2005 рік», «Про Державний бюджет-України на 2006
рік», «Про Держав­

ний
бюджет України на 2007 рік», ст.ст. 99, 100, 158-163, 167 КАС Ук­раїни, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У позові
ОСОБА_1 до управління праці і соціаль­ного захисту населення в Староміському
районі м. Вінниці, Головного уп­равління праці і соціального захисту населення
Вінницької міської ради про стягнення недоплаченої суми разової щорічної
грошової допомоги за 2005-2007 роки в сумі 3148,00 - відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана протягом десяти днів
з дня її проголошення. Апеляційна скарга на поста­нову суду може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеляцій­на скарга подаються до Київського
апеляційного адміністративного суду через Староміський районний суд м. Вінниці.