Справа № 22-а-14653/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий суду І інстанції-
Суддя-доповідач-Арабей
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

05 грудня 2008 року справа № 22-а-14653/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Арабей Т.Г.

суддів: Шаптала Н.К., Міронової
Г.М.

розглянувши
в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Первомайської міської ради Первомайського міського суду
Луганської області 25 вересня
2008 року № 2-а-178/2008 ОСОБА_1 Управління праці та соціального
захисту населення Первомайської міської ради стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення,

на
постанову від
по адміністративній справі за позовом до про

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Первомайського міського суду
Луганської області від 25 вересня 2008 року частково задоволені позовні вимоги
ОСОБА_1, внаслідок чого стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення
Первомайської міської ради на користь позивача недоотриману щорічну компенсацію
на оздоровлення в розмірі 2281,60 грн. за 2004 та 2005 роки. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постанова, виходячи із приписів
спеціального Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28 лютого 1991 року №
796-12 (з наступними змінами та доповненнями), вмотивована необхідністю їх
застосування у межах спірних відносинах.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд
апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду справи. Письмово просили розглянути справи за їх
відсутність.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, заперечення на скаргу, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_1. дійсно має
статус постраждалого від наслідків
Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом ІІ групи і перебуває на
обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Первомайської
міської ради, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1(а.с.5).

Відповідно до ст. 48 Закону України
“Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, передбачена щорічна допомога на оздоровлення,
зокрема, інвалідам ІІ групи - 5 мінімальних заробітних плат, при цьому розмір
мінімальної заробітної плати встановлюється на момент виплати.

Фактично відповідачем
виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення:

за 2004 рік - в сумі 26 грн.
70 коп.

за 2005 рік - в сумі 26 грн.
70 коп.

Між сторонами немає
розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції, в
апеляційній скарзі відповідач
посилається на невірне застосування норм матеріального права, оскільки при виплаті зазначених сум він діяв в межах
повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно до ч. 1 ст.195 КАС
України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної
влади.

Статтею 19 Конституції
України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 50
Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля
та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 63 Закону
передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 48
спеціального Закону щорічна допомога на оздоровлення сплачується органами
соціального захисту населення за місцем проживання громадянина.

Постановою Кабінету
Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою затверджений Порядок
фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих
органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту
населення.

Таким чином, відповідач є
головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з
державного бюджету та нього покладений обов'язок щодо реалізації механізму
фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема,
пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів вважає
необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та з 2005 року -
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Тобто,
нормами спеціального Закону визначений розмір щорічної допомоги як величина,
кратна розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на час
здійснення виплати.

Всупереч нормам спеціального
закону, зазначеними постановами встановлені конкретні розміри такої допомоги в
твердій грошовій сумі, зокрема, для інвалідів
ІІ групи - 26 грн. 70 коп., та з 2006р. -
в сумі 120 грн.

Відповідно
до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства
права.

Згідно частини 4 статті 9
КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції
України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу у
відповідності до пункту 2 Указу Президента України “Про Єдиний державний реєстр
нормативних актів” від 27.06.1996 року стосовно преюдиції нормативних актів.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного
спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та Закони
України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003-2005, 2007 та 2008 роки, а не вказані
Постанови КМУ.

Конституція - Основний Закон
України і має найвищу юридичну силу, а тому колегія суддів приходить до
висновку, що у зазначеній ситуації, суд першої інстанції вірно застосував
конституційні положення щодо пільг, компенсацій і гарантій, які Держава надає
громадянам.

Таким чином, дії відповідача
в частині виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 26,70
грн. за 2004 та 2005 роки є неправомірними.

Колегія суддів вважає
правомірним висновок суду першої інстанції
щодо відмови у задоволенні
позовних вимог в частині стягнення недоотриманих грошових коштів на
оздоровлення за 2006 рік, оскільки дія абзацу другого
та третього частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на
2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України “Про Державний бюджет України на
2006 рік”, який до теперішнього часу не визнаний неконституційним
Конституційним Судом України.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені
обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160,
ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради -
залишити без задоволення.

Постанову
Первомайського
міського суду Луганської області від 25 вересня
2008 року в справі № 2-а-178/2008 за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Первомайської міської ради про визнання
дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за
2004, 2005 роки-залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням
суду апеляційної інстанції.

Головуючий Т.Г.
Арабей

Судді Н.К.Шаптала

Г.М.Міронова