Справа № 2-а-807/08
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2008-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» січня 2008 року Справа
№ 2-а-807/08

12 год.
15хв. м.
Одеса

Одеський
окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко
Ю.В.

При
секретарі Безсмертній
О.А.

За участю
представників сторін:

Представника
позивача: не з'явився.

Представника
відповідача: не з'явився, незважаючи на те, що про дату, час та місце судового
засідання повідомлений належним чином.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Арцизькому районі Одеської області до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків, -

ВСТАНОВИВ:

До
Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов
Управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області, в
якому позивач просить суд стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1суму
заборгованості зі сплати фіксованого розміру страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 240, 82 грн.

В
обґрунтування позовних вимог позивач посилається на не сплату фізичною особою
-підприємцем ОСОБА_1. суми фіксованого розміру страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 240, 82 грн.

Ухвалою
Одеського окружного адміністративного суду від 03.10.2007р. відкрито
провадження в адміністративній справі за вищезазначеним позовом та призначено
попереднє судове засідання на 18.10.2007р.

Ухвалою
від 09.11.2007 р. у справі
закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в
засіданні суду на 29.11.2007р.

Відповідач
у судові засідання 18.10.2007р., 09.11.2007р., 29.11.2007р., 17.01.2008р. не
з'явився, незважаючи на те, що про дату, час та місце судового засідання
повідомлений належним чином, заперечення на позов не надав, у зв'язку з чим
справу розглянуто на підставі наявних у ній доказів відповідно до ч.6 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши
наявні у матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.

2

Фізична
особа - підприємець
ОСОБА_1зареєстрований Арцизькою районною державною адміністрацією Одеської
області 20.12.2004р., про що зроблено запис у журналі обліку реєстраційних
справ за №0000253, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника
податків та інших обов'язкових платежів -НОМЕР_2, про що видано Свідоцтво про
державну реєстрацію фізичної особи - підприємця НОМЕР_1.

Відповідно
до довідки Управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеській
області №10/9 від 23.05.2007р. фізична особа - підприємець ОСОБА_1знаходиться
на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської
області як платник страхових внесків з 21.12.2004р., про що зроблено запис у
журналі обліку платників страхових внесків за №1747 та було присвоєно
реєстраційний номер НОМЕР_3.

Як
вбачається з листа Арцизької МДПІ Одеської області №5921/10/17 від
20.06.2007р., у першому кварталі 2005р. фізична особа - підприємець ОСОБА_1був
платником фіксованого податку за ставкою 40 грн. щомісячної плати та відповідно до Листа
Арцизької МДПІ Одеської області №5995/10/19 від 22.06.2007р. відповідачем за 1
квартал 2005р. було сплачено 80 грн.
фіксованого податку.

05.06.2007р.
головним спеціалістом ВНД Управління Пенсійного фонду України в Арцизькому
районі Одеської області Кедік Л.Д. складено акт щодо ненадання фізичною особою
- підприємцем ОСОБА_1. звіту про нарахування та сплату суми страхових внесків
на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 2005р. та несплати в
повному обсязі фіксованого внеску за перший квартал 2005р. Зазначеним актом
встановлено наявність заборгованості по сплаті фіксованого розміру страхових
внесків за січень, лютий та березень 2005р. у загальному розмірі 240, 62 грн.

Відповідно
до абз.3 ч.1 ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів «Про прибутковий податок з
громадян» від 26.12.1992р. №13-92
(в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин)
громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної
особи, мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних
від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку (далі - фіксований
податок) шляхом придбання патенту.

Згідно
п.3 ч.1 ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003р. №1058-XV
загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, у тому
числі, фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених
фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Як вбачається з ч.1 ст. 15 зазначеного закону, вказані особє є платниками
страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно
до п.п.4, 6 ч.2 ст. 17 вказаного закону страхувальник зобов'язаний, зокрема,
подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку
та за формою, встановленими Пенсійним фондом, та нараховувати, обчислювати і
сплачувати у встановлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Підпунктом
2.1.3 п.2.1
ст. 2 та абз. 3 п.п. 11.12
п.11 ст. 11 «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої Постановою правління
Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. №21-1
передбачено, що фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності, які
обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок)
подають до органу Пенсійного фонду до 1
квітня наступного за звітним роком річний звіт про нараховані та сплачені
суми фіксованого розміру страхових внесків за формою згідно з додатком 26 цієї Інструкції.

Згідно з пп. 4 п.8 Прикінцевих
положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», до набрання чинності законом про спрямування частини страхових
внесків до Накопичувального фонду (крім підпункту 5, який діє
протягом

3

строку,
визначеного Законом України "Про внесення змін до деяких законів України
щодо оподаткування сільськогосподарських підприємств та підтримки соціальних
стандартів їх працівників" від 24
червня 2004 року)
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту),
та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом у фіксованому розмірі.

Відповідно
до преамбули зазначеного закону фіксований розмір страхових внесків на
загальнообов'язкове державне страхування для фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та членів сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, у розмірі
мінімального страхового внеску, визначеного цим Законом, на місяць на кожну
особу згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» від
23.12.2004р. №2285-IV. та відповідно до
ст. 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» фіксований
розмір страхових внесків на загальнообов'язкове державне страхування для
фізичних осіб -суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та членів сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, у розмірі
мінімального страхового внеску, визначеного Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на місяць на кожну
особу.

Абзацом 8 статті 1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що
мінімальний страховий внесок -
сума коштів, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру
заробітної плати на розмір страхового внеску, встановлених законом на день
отримання заробітної плати (доходу). Згідно з ч.1 ст. 83 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2005
рік» розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня по 1
квітня 2005 року
було встановлено у розмірі 262 грн. на
місяць.

Відповідно
до п.2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» від 26.06.1997 №400/97-ВР (в редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин) розмір страхового внеску складав 32 відсотки
від об'єкту оподаткування.

Таким
чином, фіксований розмір страхового внеску на загальнообов'язкове державне
страхування на місяць складав 83, 84 грн.
(262 грн. * 32%).

Законом
України «Про внесення змін та доповнень до Закону України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік» від 25.03.2005 року №2505-IV внесено
зміни до ст. 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та
виключено норму щодо сплати суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними
особами фіксованої ставки на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.
Зазначений закон набув чинності 31.03.2005р., отже, розмір фіксованої ставки
страхових внесків за березень визначається як добуток фіксованої ставки на
місяць та кількості днів до набуття чинності вказаного закону та відповідно
складає 81, 14 грн. ((83, 84 * 30)/31).

Враховуючи
вищезазначене, до сплати у якості фіксованого розміру страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за січень, лютий, березень
2005р. належить 248, 82 грн. (83, 84 +
83, 84 + 81, 14).

Статтею 1 Закону
України «Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської
діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності,
у зв'язку з не перерозподілом Державним казначейством України частини податків
до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом
2004 - І кварталу 2005 року» № 3583-IV від
16.03.2006р, встановлено, що суми внесків до Пенсійного фонду України, Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального
страхування на випадок безробіття суб'єктів

4

господарської
діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності,
які були сплачені ними в складі податків згідно з чинним законодавством України
протягом 2004 року - І кварталу 2005 року, але не
були зараховані на їх особові рахунки в цих фондах у зв'язку з застосуванням
Державним казначейством України норм діючого на той час Закону України
"Про Державний бюджет України на 2005
рік" від 23 грудня 2004 року N 2285-IV, не вважати
заборгованістю.

Відповідно
до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Декрету
Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від
13.02.1998р. №12998-ВР до внесення відповідних змін до порядку здійснення
відрахувань на державне пенсійне страхування громадянами-підприємцями, що
сплачують фіксований податок, 10
відсотків сум цього податку, що надійшли до відповідного місцевого бюджету,
перераховуються до Пенсійного фонду України.

Отже, не
вважається заборгованістю тільки 10
відсотків від сплачених фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1. у якості фіксованого податку 80 грн.
, а саме - 8
грн. Доказів сплати внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі фіксованої ставки
відповідач суду не надав.

Таким
чином, сума заборгованості зі сплати фіксованого розміру страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за січень, лютий, березень
2005р. для відповідача складала 240, 82
грн. (248, 82 грн. -8 грн. ).

Частиною
1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно
ч.1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в
адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на
підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно
ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Приймаючи
до уваги вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що
позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської
області є обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідають чинному
законодавству, отже підлягають задоволенню повністю зі стягненням з фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1на користь Управління Пенсійного фонду України в
Арцизькому районі Одеській області суму заборгованості зі сплати фіксованого
розміру страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування
у сумі 240, 82 грн.

Керуючись ст.
ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
Управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі

Одеської області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків у сумі 240, 82грн
задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_1

Ідентифікаційний НОМЕР_1)
на користь Управління Пенсійного фонду України в

Арцизькому районі Одеської області (68400,
Одеська область, м. Арциз, вул. Орджонікідзе, 27

п/р 44 в Арцизькому відділенні Ощадбанку №6779, МФО 388142, ) суму заборгованості зі сплати фіксованого розміру страхових
внесків на

загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування у сумі 240(двісті сорок) грн. 82коп.

5

Виконавчий
лист видати після набрання постановою законної сили у разі надходження заяви
особи, на користь якої ухвалено судове рішення.

Постанова
суду може бути оскаржена шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення
в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений Кодексом адміністративного судочинства України,

Постанова
суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови
складено 21.01.2008р.