Справа № 2а-1950/08
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2008-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2008 року Справа №2а-1950/08

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Костіва М.В.

при секретарі судового засідання Мельникович
Л.В.

у відкритому
судовому засіданні в м. Львові

розглянувши справу за позовом: ОСОБА_1

до військової частини А НОМЕР_1

про стягнення грошової компенсації за не отримане речове майно

з участю представників:

від позивача - Яговдік Сергій Миколайович -
прокурор відділу представництва інтересів громадян і держави військової
прокуратури Західного регіону України (Посвідчення НОМЕР_2 від 15.08.2008
року);;

від відповідача: не з»явився,

встановив:

З
позовною заявою про стягнення грошової компенсації звернуласяОСОБА_1.
(надалі-позивач). Позивач перебувала на військовій службі у військовій частині
А-НОМЕР_1,АДРЕСА_1, на посаді кухаря
їдальні взводу матеріально-технічного забезпечення. З огляду на те, що позивач
була звільнена у відставку за станом здоров'я та виключена із списків особового складу
частини, всіх видів забезпечення, з нею був проведений розрахунок, однак
військова частина не виплатила належної
їй компенсації за речове майно на суму 4635, 42 грн.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20.08.2008 року
відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

Особам, які беруть участь у справі роз'яснено їх права згідно зі ст. ст.
49, 51,56,61 КАС України. У відповідності до ст. 71 КАС України справа
слухається за наявними у ній матеріалами.

У судових засіданнях представник позивача позов підтримала з мотивів,
зазначених у позовній заяві. Ствердила, зокрема, що відповідно
до ст.ст. 1-2, 2, 9, 9-1 Закону України "Про соціальний правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовці користуються
усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод,
закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням
особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв'язку з особливим
характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни,
військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та
компенсації, які не можуть бути скасовані чи призупинені без їх рівноцінної
заміни. Нормативно-правові акти органів державної влади та органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і пільги військовослужбовців та членів їх
сімей, є недійсними. Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів
їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України і держава
гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види
забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби.
Військовослужбовці мають право на отримання замість належних їм за нормами
забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості
зазначених предметів. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив
проти позову, просить в ньому відмовити, посилається на те, що згідно Закону
України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 року
дію ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 2001 року призупинено в
частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх власним
бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна. Окрім
цього, Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» (із змінами, внесеними законом України від 03.11.06) з
01.01.2007 року передбачено право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення
предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених
предметів. Разом з тим, п. 59 ст.71 Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік» дію даної норми зупинено. Тому виплата грошової
компенсації взамін не отриманого речового майна на момент звільнення
(07.05.2007 року) військовослужбовця військової частини АНОМЕР_1 старшого
солдата військової служби за контрактомОСОБА_1. не була здійснена.

На
підставі ч.3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 11.12.2008 року проголошено
вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено на 15.12.2008 року, про що повідомлено сторонам після
проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з
урахуванням ч.4 ст.167 КАС України.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Відповідача, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Позивач проходила військову службу на посаді кухаря їдальні взводу
матеріально-технічного забезпечення військової частини А НОМЕР_1,АДРЕСА_1.

Відповідно до наказу командира військової частини А НОМЕР_1АДРЕСА_1 від
07.05.2007 року, старший солдатОСОБА_1. звільнена у відставку за п.85 пп. «в» -
за станом здоров'я, та виключена зі списків особового складу частини, всіх
видів забезпечення.

Позивач посилається на те, що згідно з довідкоюНОМЕР_3від 30.07.2008 р., виданою начальником речової служби
військової частини АНОМЕР_1 та ТВО командира військової частини АНОМЕР_1, старший
солдат військової служби за контрактомОСОБА_1. не забезпечувалась за останнім місцем служби до моменту звільнення з лав Збройних Сил України в повному обсязі майном у зв'язку відсутністю його (речового
майна) та грошових коштів на компенсацію взамін речового майна.

На день звільнення у відставкуОСОБА_1. була нарахована
грошова компенсація взамін речового майна на загальну суму 4635,42
грн., що підтверджується довідкою-розрахунком НОМЕР_4реєстраційний
НОМЕР_5 від 30.07.2008 р.), якою військова частина визнає вказану
заборгованість, що підлягає до виплати.

Відповідно до приписів ст. 9 Закону
України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей» в редакції від 03.11.2006 року №328-16, держава гарантує
військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють
заінтересованість громадян України у військовій службі. Військовослужбовці
одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і
продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію
замість них.

На виконання вимог Закону України
«Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» (далі
- Закон №2012) Кабінетом Міністрів України 22.07.1998 року було прийнято
постанову «1135 «Про забезпечення військовослужбовців речовим майном у мирний
час, яка діяла до 28.10.2004 року. Порядок забезпечення військовослужбовців
речовим майном на момент звільнення позивача з військової служби у запас
здійснювалося на підставі Постанова №1444, відповідно до якої
військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової
форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під
час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання
наказу про звільнення.

Разом з тим, відповідно до Закону
України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» призупинено дію ч.2
ст.9 Закону №2012 в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків
або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна
(за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки
України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби
України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який
зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).

Проте Законом України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей»
передбачено, що військовослужбовці під час проходження військової служби
одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і
продовольчі пайки або за їх бажанням -
грошову компенсацію замість них. Тобто, дана норма регулює питання виплати
компенсації військовослужбовцям за ці види забезпечення під час проходження
ними служби та відповідно до Закону України «Про деякі міри по економії
бюджетних коштів» була призупинена саме для цієї категорії військовослужбовців.

Позивач ОСОБА_1. не відноситься до
вказаної категорії військовослужбовців, оскільки на час звернення до суду вона
звільнена з військової служби з виключенням зі списків особового складу
Збройних Сил України з 05.07.2007 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих
актів України з питань соціального захисту військовослужбовців,
військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» від 03.11.2006 року
№328-V (який набрав
чинності з 01.01.2007 року) ст. 9 Закону №2012 викладено в новій редакції та
доповнено ст. 9-1, яка встановлює, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців
здійснюється за нормами та в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Отже, на час
звільнення позивача з військової служби діяла вже ст. 9-1 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», яка на
2007 рік була зупинена п.59 ст.71 Закону України «Про державний бюджет на 2007
рік».

Суд звертає увагу сторін на те, що рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 у справі за
конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої
статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9,
12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103,
111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа
про соціальні гарантії громадян) положення
п.59 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік) не
визнані такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними).

Таким чином, суду доведено у встановленому законом
порядку наявність підстав для стягнення з відповідача грошової компенсації за
не отримане речове майно лише до 01.01.2007 року.

Як вбачається з довідки - розрахунку НОМЕР_6 від
30.07.2008 року, сума компенсації вказана за
не отримане речове майно до
01.01.2007 року і становить 4 635 грн. 42 коп.

Згідно зі ст. 71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення.

Отже, суд прийшов до висновку, що позивачу неправомірно
не надано речове майно, яке він не отримав до 01.01.2007 року, або не виплачено
грошову компенсацію за нього за вказаний період.

Щодо судових витрат, то такі не належить стягувати з
відповідача, оскільки позивачем не понесені.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню. Керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 86, 161-163 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Позов
задовольнити частково.

2.
Стягнути з
військової частини А НОМЕР_1 (НОМЕР_7,АДРЕСА_2) грошову компенсацію за не отримане до 01.01.2007
року речове майно на користьОСОБА_1 (АДРЕСА_3) 4 635 грн. 42 коп.

3.
В задоволенні
решти позовних вимог відмовити.

4.
Постанова
набирає законної сили у відповідності із ст. 254 КАС України.

Постанова
може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя Костів
М.В.

Відповідно до ст.201 КАС України
суд апеляційної інстанції змінює постанову або ухвалу суду першої інстанції,
коли має місце правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи процесуального права, а також вирішення не
всіх позовних вимог або питань.

Задовольняючи частково позовні
вимоги районний суд виходив з того, що ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей» військовослужбовці одержують за
рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки
або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них. Покликання
сторони відповідача на призупинення цієї норми Законом України «Про деякі міри по економії бюджетних
коштів», який набрав чинності з 11.03.00 року є безпідставні, оскільки
норма встановлює обмеження щодо військовослужбовців, а не військовозобов'язаних
яким є позивач. Підтвердженням цього є вимоги викладені в п. 18 Положення «Про
забезпечення військовослужбовців Збройних Сил речовим майном у мирний час»,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1135 від 22 липня 1998
року. Щодо стягнення середнього розміру грошового забезпечення за час
затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку не є
аргументовані позивачем, оскільки Законом така виплата не передбачена, а норми
трудового законодавства не поширюються щодо проходження публічної служби.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин, однак помилково застосував правову норму, яка втратила чинність
та невірно зробив підрахунок сум, які підлягають стягненню в користь позивача.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи та сторони не заперечують, що ОСОБА_1. проходив службу на
посаді техніка взводу дорожньо-патрульної служби роти військової інспекції
безпеки дорожнього руху 75 окремого батальйону військової служби правопорядку
ЗТУ. Був звільнений в запас 12.09.06 року, наказом № 174 командира в/ч А 2862.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», яка діяла
станом до внесення змін від 04 квітня 2006 року Законом України №3591-ІУ,
держава гарантує забезпечення військовослужбовцям матеріальне та інше
забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян України у
військовій службі. Військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове
забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням
військовослужбовця грошову компенсацію замість них. Порядок і розміри грошового
та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість
речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України
з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.

Згідно пункту 27 Положення «Про порядок речового
забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у
мирний час», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня
2004 року за №1444, військовослужбовці звільнені у запас або відставку з
правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове
майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за
нього за цінами на день підписання наказу про звільнення.

Покликання сторони відповідача на
те, що Законом України «Про деякі міри по економії бюджетних коштів» від
17.02.2000 року, який набрав чинності 11.03. цього ж року, була призупинена дія
ст. 9 ч. 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
і членів їх сімей», а тому позов повинен бути задоволений лише в частині
компенсації за речове майно не отримане позивачем до 11.03.2000 року
спростовується аналізом вище наведеного та ст.4 Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей», яка діяла на час прийняття
рішення судом першої інстанції, ст.9 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу»,
згідно якого вказане обмеження стосується військовослужбовців, а не
військовозобов'язаних тобто осіб, які перебувають в запасі.

Крім цього, виходячи з внесених
змін Законом України від
04 квітня 2006 року за № 3591-ІУ, стаття 9 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», станом на час
звільнення ОСОБА_1. зі служби, була викладена в іншій редакції, а зміни до Законом
України «Про деякі міри по економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 року
внесені не були.

З огляду на означене, місцевий суд
прийшов до правильного висновку в частині задоволення позовних вимог про
стягнення грошової компенсації за не отримане речове майно в розмірі 4966 грн.
50 коп., розрахунок який перепровірений в ході апеляційного розгляду справи,
однак помилково застосував п.
18 Положення «Про забезпечення військовослужбовців Збройних Сил речовим майном
у мирний час», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1135 від
22 липня 1998 року, яке втратило чинність згідно п.4 Положення «Про порядок
речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових
формувань у мирний час», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 28 жовтня 2004 року за №1444.

Судова колегія погоджується з
позицією місцевого суду який відмовив в частині вимог про виплату середнього
розміру грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні по
день фактичного розрахунку, позаяк законодавчою базою щодо проходження
публічної служби та звільнення з неї подібного не передбачено, а покликання
сторони позивача на ст.ст.116, 117 КЗпП України про застосування їх в аспекті
ч.7 ст.9 КАС України до спірних правовідношень є неаргументовані, оскільки застосування аналогії можливе за
умови перебування відносин сторін у сфері дії публічного права та за наявності
норми, що регулює подібні за змістом адміністративно-правові відносини.

Таким чином, судова колегія вважає,
що доводи апеляційних скарг щодо скасування судового рішення першої інстанції
суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Разом з тим, вбачаються підстави
для зміни вказаного рішення із-за помилкового застосування правової норми, яка
втратила чинність та помилкового підрахунку розміру стягнутої суми в користь
сторони позивача.

Керуючись статтями 195, 196, 198,
201, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні
скарги військової частини А 2862, ОСОБА_1задоволити частково.

Постанову Шевченківського районного
судуАДРЕСА_1 від 14 березня 2007 року змінити.

В мотивувальній частині замість
п.18 Положення «Про забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил речовим майном у мирний час», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України № 1135 від 22 липня 1998 року, зазначити
п. 27 Положення «Про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних
Сил та інших військових формувань у мирний час», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року за №1444.

В
резолютивній частині виправити арифметичну помилку зазначивши після слова
«всього» замість 4966 грн. 50 коп., 4967 грн. 50 коп..

Врешті
постанову залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Постанова
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після
набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Обрізко І.М.

судді:
Багрій В.М.

Улицький
В.З.

ЛЬВІВСЬКИЙ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

79018,
м.Львів вул.Чоловського 2 тел.