Справа № 22а-14651/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

в 1 інстанції - Суконцева Л.Г.
Суддя-доповідач - Старосуд М.І
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

05 грудня 2008 року справа № 22а-14651/08

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді
Арабей Т.Г.

суддів Шаптала Н.К., Міронової Г.М.

при
секретарі

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну
скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Кіровської міської ради
Луганської області

на постанову Кіровського міського суду Луганської області

від 20
жовтня 2008 року

по справі № 2а-301/2008

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Управління праці та соціального захисту населення
Кіровської міської ради Луганської області

про стягнення
одноразової компенсації в зв'язку із зміною групи інвалідності, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернувся до Кіровського міського суду
Луганської області з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту
населення Кіровської міської ради Луганської області про стягнення одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю у разі встановлення інвалідності вищої
групи в сумі 2980,20 грн. згідно ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Постановою Кіровського
міського суду Луганської області від 20 жовтня 2008 року у справі № 2а-301/2008
позовна заява задоволена повністю. Стягнуті з Управління праці та соціального
захисту населення Кіровської міської ради Луганської області за рахунок коштів
Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 різницю в компенсаціях за шкоду
заподіяну здоров'ю у розмірі 2980,20 грн.

Відповідачем подана
апеляційна скарга, в якій він просить скасувати судове рішення та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовної заяви відмовити.

Доводи апеляційної скарги
обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального
права.

Зазначає, що постанова суду
першої інстанції прийнята без урахування
розміру цього виду допомоги, встановленому постановою КМУ від 26.07.1996
року № 836 “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Сторони до суду апеляційної
інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені
належним чином, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів встановила.

Позивач ОСОБА_1., являється
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, був інвалідом ІІІ
групи, згідно довідки МСЕК серії НОМЕР_1 ОСОБА_1. 20.08.2004р. надана ІІ група
інвалідності у зв'язку з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Перебуває на обліку в
Управління праці та соціального захисту населення Кіровської міської ради
Луганської області як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції.

Статтею 48 зазначеного
Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” різниця між встановленням ІІІ та ІІ
групами інвалідності одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоров'ю
учасникам ліквідації наслідків на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської виплачується у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, при цьому
розмір мінімальної заробітної плати встановлюється на момент виплати.

Фактично відповідачем
виплачена одноразова компенсація в сумі 94 грн. 80 коп.

Між
сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом першої
інстанції та апеляційним судом, в апеляційній скарзі вказується на порушення
норм матеріального права.

Як вважає заявник скарги,
при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення треба керуватись розміром такої
допомоги, який встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від
26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Колегія суддів вважає такий
висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної
влади.

Статтею19 Конституції
України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 50
Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля
та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 63 Закону
передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 48
спеціального Закону щорічна допомога на оздоровлення сплачується органами
соціального захисту населення за місцем проживання громадянина.

Постановою Кабінету
Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою затверджений Порядок
фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих
органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту
населення.

Таким чином, відповідач є
головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з
державного бюджету та нього покладений обов'язок щодо реалізації механізму
фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема,
пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів вважає
необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 48 Закону України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” передбачена одноразова компенсація за шкоду,
заподіяну здоров'ю учасникам ліквідації наслідків на ЧАЕС, які стали інвалідами
внаслідок Чорнобильської виплачується у розмірі 15 мінімальних заробітних плат.

Розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Тобто,
нормами спеціального Закону визначений розмір щорічної допомоги як величина,
кратна розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на час
здійснення виплати.

Всупереч нормам спеціального
закону, зазначеними постановами встановлені конкретні розміри такої компенсації
- 94,80 грн.

Відповідно
до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства
права.

Згідно частини 4 статті 9
КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції
України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу у
відповідності до пункту 2 Указу Президента України “Про Єдиний державний реєстр
нормативних актів” від 27.06.1996 року стосовно преюдиції нормативних актів.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного
спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та Закони
України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2007 роки, а не вказаної Постанови КМУ.

Конституція - Основний Закон
України і має найвищу юридичну силу, а тому колегія суддів приходить до
висновку, що у зазначеній ситуації, суд першої інстанції вірно застосував
конституційні положення щодо пільг, компенсацій і гарантій, які Держава надає
громадянам.

Таким чином, дії відповідача
в частині виплати позивачу одноразової компенсації в сумі 94 грн. 80 коп. суд
першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними.

Керуючись Конституцією
України, Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, ст. 2, ст. 9, ст. 160, ст. 167, ст. 195, ст. 196, п.1 ст.
198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА :

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Кіровської міської ради Донецької
області залишити без задоволення.

Постанову Кіровського
міського суду Луганської області від 20 жовтня 2008 року у справі № 2а-301/2008
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Кіровської міської ради Луганської області про стягнення з Управління праці та
соціального захисту населення Кіровської міської ради Луганської області за
рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 різницю в
компенсаціях за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 2980,20 грн. -
залишити без змін.

Ухвала
Донецького апеляційного адміністративного суду вступає в законну силу з моменту
проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
Т.Г.Арабей

Судді Н.К.Шаптала

Г.М.Міронова