Справа № 22-а-7235/08
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2008-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2008 року
м. Львів

Обрізко І.М. Онишкевича Т.В. Улицького В.З.

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого

суддів:

за участю
секретаря - Романишин О.Р.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства фінансів України до якої приєдналось
Державне казначейство України на постанови Волочиського районного суду
Хмельницької області від 31 січня 2008 року по адміністративній справі №2а-7/08
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства праці та соціальної політики України,
Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, управління
праці та соціального захисту населення Волочиської районної державної
адміністрації про стягнення недоплаченої разової щорічної допомоги учаснику
війни,-

в с т а н о в и л а :

Сторона
позивача звернулася в місцевий суд з позовом про стягнення недоплаченої суми
разової щорічної грошової допомоги як учаснику війни за 2004-2007 роки.

Вимоги мотивовані тим, що до 5 травня, їй відповідно до ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», має
виплачуватись разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком. Однак в порушення вказаної норми виплати проводились не в повному
розмірі, у чітко визначених сумах та за базу не бралась мінімальна пенсія на
поточні 2004-2007 роки.

Постановою Волочиського районного суду Хмельницької
області від 31 січня 2008 року позовні вимоги задоволено частково. Суд
стягнув з Держбюджету в користь сторони позивача недоплачену разову щорічну
допомогу лише за 2007 рік та виходив з того, що така
була виплачена не в повному обсязі і враховуючи Рішення Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року №6 рп/2007, вимоги ст. 62 Закону України «Про
Державний бюджет на 2007 рік», зі змінами та доповненнями, ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно яких з
1 квітня по 1 жовтня 2007 року розмір мінімальної пенсії в зазначений період
складає 410,06 грн. Врешті вимоги заявлені поза строком встановленим ст. 99 КАС
України.

Не
погодившись із зазначеним судовим рішенням Міністерство фінансів України подало
апеляційну скаргу з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального
права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати
та відмовити в задоволенні позову.

Головуючий 1-ї інст. Намистюк В.П.
Рядок
статзвіту № 46 Волочиський
райсуд Хмельницької обл.
Справа №22-а-7235/08 Доповідач : Обрізко І.М.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що п. 2 ст. 95
Конституції України визначено, що виключно Законом України «Про Державний
бюджет України» визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Тобто, Міністерство фінансів України не здійснює виплат
щорічної разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

До означеної апеляційної скарги приєдналось Державне казначейство України.

Судова
колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної скарги, вбачає підстави для її
часткового задоволення.

Відповідно
до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та
ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1. є
учасником війни. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», подібним особам щорічно до 5 травня
виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком.

Згідно ст. 17-1 вказаного вище Закону,
щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених
статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту
населення через відділення зв'язку або через установи банків, шляхом
перерахування на особовий рахунок отримувача, пенсіонерам - за місцем отримання
пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання
грошового утримання. Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5
травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного
року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 18.02.2004 року № 177 «Про забезпечення щорічної
виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що Міністерство
фінансів і Державне казначейство забезпечує щороку до 10 квітня виділення
коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», у розмірах, установлених Законом України «Про Державний
бюджет на відповідний рік», і для подальшого перерахування їх місцевим органам
праці та соціального захисту.

Відповідно
до ст. 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та ст. 30
Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», виплата щорічної
разової допомоги за вказані роки була визначена сталою сумою по 50 грн., яку
стороною позивача отримано.

Що
стосується 2004 року, то ст. 44 Закону України «Про Державний бюджет України на
2004 рік», подібних виплат передбачено не було для такої категорії осіб.
Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року за №20-рп/2004, було
визнано вказану норму неконституційною, проте таке рішення прийняте поза
терміном визначеним в ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Також,
при вирішені спору, колегія суддів зауважує, що вказаним Рішенням
Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 54 народних
депутатів України щодо відповідності Конституції України положень статей 44,
47, 78, 80 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік»
Конституційний Суд не визнав неконституційною ст. 80 означеного Закону, тим
самим підтвердив конституційне право Верховної Ради приймаючи закони про
Державний бюджет в цілях збалансованості бюджету призупиняти дію деяких
законів, як в цілому так і окремих його положень на поточний бюджетний рік.

Наведене
не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, а саме при розгляді
справи «Качко проти України» (заява № 63134/00) Європейський суд з прав людини
зазначив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати
своїм робітникам з державного бюджету, держава може вводити, призупиняти чи
закінчити виплату таких надбавок, вносячи зміни в законодавство. Однак, якщо
чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі
вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо
відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення
суду).

Саме,
приймаючи Закони України про Державні бюджети України на відповідні роки
держава, в особі Верховної Ради, в межах повноважень передбачених ст. 95
Конституції України, визначає видатки на загальносуспільні потреби, розмір та
їх цільове спрямування.

Що стосується вимог по 2007 році,
то Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня
2007 року, справа №1-29/2007 за конституційним поданням 46 народних депутатів
України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень
статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини
першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46
статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет
України» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Вказане
рішення Конституційного Суду України набрало чинності ще до закінчення терміну
30 вересня поточного року, визначеного в ст. 17-1 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в який особа може звернутись
за отриманням грошової разової допомоги.

Беручи до
уваги той факт, що положення ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», за якою у 2007 році виплата щорічної разової допомоги
відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» учасникам війни проводилась у розмірі 55 грн. визнано
такою, що не відповідає Конституції України, тому місцевим судом зроблено
підставний висновок, що стороні позивача її виплачено не в повному обсязі.

З огляду на
наведене та беручи до уваги вимоги ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет
на 2007 рік», зі змінами і доповненнями та ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно яких з 1 квітня по 1
жовтня 2007 року розмір мінімальної пенсії в зазначений період складає 410,06
грн., тому до виплати підлягає різниця в сумі 1175, 18 грн., в чому слід
погодитись з висновком місцевого суду.

Посилання
апелянта на відсутність коштів на подібні цілі не є достатнім аргументом для
відмови в задоволенні позовних вимог.

Отже,
враховуючи, що відповідач у справі повинен діяти лише в межах передбачених
Конституцією та законами України, суд приходить до висновку, що останній в
особі саме управління праці
та соціального захисту населення Волочиської районної державної адміністрації має нести
відповідальність за дії (бездіяльність) вчинені в межах належного йому
правового поля.

Не
можна погодитись з позицією місцевого суду про стягнення вказаних коштів з
Державного бюджету в особах ним зазначених в резолютивній частині оскарженого
судового рішення, позаяк подібне суперечить ст. 17-1 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та постанові Кабінету
Міністрів України від 18.02.2004 року за № 177.

Окрім
того, судом обрано юридично некоректний спосіб захисту сторони позивача, позаяк
в ч. 3 ст. 105 КАС України наведено законодавцем вимоги які може містити
адміністративний позов, а ч. 2 ст. 162 КАС України передбачено повноваження
суду при вирішенні справи по суті. Так у разі визнання судом бездіяльності
відповідача - суб'єкта владних повноважень протиправною, що має місце і в
досліджуваних правовідносинах, суд може зобов'язати такого відповідача вчинити
певні дії, які той зобов'язаний виконати, зокрема провести нарахування та
виплату не в повній мірі виплаченої одноразової щорічної грошової допомоги до 5
травня. Суд може стягнути з відповідача на користь позивача певну суму грошових
коштів у тому випадку, якщо така нарахована ним але всупереч закону не
здійснена її виплата чи в разі відшкодування спричиненої шкоди. Причому спосіб
захисту, обраний судом, не обов'язково має збігатися з тим, що запропонував
позивач у вимогах (друге речення частини другої статті 11 КАС України).

Поряд
з наведеним, судом застосовано ст. 99 КАС України, коли з огляду на практику
Європейського Суду з прав людини, кошти це майно особи, а тому на подібні
правовідносини строки звернення до адміністративного суду не поширюються.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги являються частково суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також має місце
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись
статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

п о с т а н
о в и л а :

Апеляційну
скаргу Міністерства фінансів
України до якої приєдналось Державне казначейство України задоволити
частково.

Постанову Волочиського районного суду Хмельницької області
від 31 січня 2008 року
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
позов ОСОБА_1 задоволити частково.
Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення
Волочиської районної державної адміністрації провести ОСОБА_1 нарахування та виплату недоплаченої суми
разової щорічної грошової допомоги за 2007 рік в розмірі 1175,18 грн.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Постанова
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після
набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Обрізко І.М.
Онишкевич
Т.В. Улицький В.З.

Головуючий суддя:

судді колегії:

Повний текст постанови виготовлено

та підписано 30.10.2008 року.