Справа № 22а-5977/08
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 22а-5977/08
головуючий суддя у суді
категорія статобліку - 49
1- ої інстанції - Головко О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

07
жовтня 2008 року
м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого,
судді Сафронової С.В. (доповідач)

суддів Поплавського В.Ю.

Уханенко С.А.

при
секретарі Соболь Т.О.

за участі:
представника прокуратури Дніпропетровської області - ОСОБА_1 представника
Дніпропетровського МУ МВС у Дніпропетровській області - ОСОБА_2., представника
Бабушкінського РВ ДМУ МВС України у Дніпропетровській області - ОСОБА_3 та
представника третьої особи прокуратури Бабушкінського району м.
Дніпропетровська - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову
Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2008 року

у адміністративній справі № 2а-1861/08 за позовом ОСОБА_5 до прокуратури Дніпропетровської
області, прокурора Бабушкінського району м. ДніпропетровськаОСОБА_6,
Дніпропетровського міського Управління МВС України у Дніпропетровській області,
начальника Бабушкінського районного відділу Дніпропетровського МУ УМВС України
у Дніпропетровській області полковника міліції ОСОБА_7Головного управління
Державного казначейства України у Дніпропетровській області та третіх осіб без
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Бабушкінського
районного відділу Дніпропетровського МУ УМВС України в Дніпропетровській
області та прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська про
визнання незаконними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, та
стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи та недостовірне відображення у судовому
рішенні доводів позивача, просить скасувати постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12 травня
2008 року, якою закрито провадження у справі в частині заявлених ним
позовних вимог про визнання незаконними дій прокурора Бабушкінського району з
приводу направлення справи за заявою про злочин на додаткову перевірку до
райвідділу та зобов'язання прийняти рішення щодо заяви про злочин згідно з
приписами ст. 100 КПК України, а також відмовлено у задоволені його позову щодо
визнання незаконною бездіяльності начальника Бабушкінського РВ ДМУ УМВС України
в Дніпропетровській області щодо розгляду скарги від 14.01.2008 р. з
зобов'язанням надати відповідь розглянути цю скаргу та надати відповідь, і у
відшкодуванні з відповідачів на його користь моральної шкоди, завданої їх
протиправною бездіяльністю.

Мотивуючи порушення норм процесуального
права, позивач вказує на недотримання судом при розгляді справи визначеного
ст.111 КАС України порядку проведення попереднього судового засіданні, що
призвело до помилкового визначення судом характеру спірних правовідносин та
відповідно до неправильного вирішення справи, оскільки ним не оскаржується
постанова органу дізнання про відмову в порушенні кримінальної справи, а предметом спору є дії прокурора
Бабушкінського району з приводу направлення справу на додаткову перевірку до
райвідділу міліції після скасування постанови про відмову у порушенні
кримінальної справи, а також бездіяльність прокурора Бабушкінського району щодо
прийняття рішення згідно з приписами ст.100 КПК України. Вказує на порушення
судом приписів п.п.15 п.4 ст.160 КАС України щодо вкладення окремим документом
ухвали з питань закриття провадження у справі, а також порушення норм ст.143
КАС України, якою визначено порядок оголошенні та надання для ознайомлення
сторонам доказів, які були надані в судовому засіданні.

Крім того, позивач на обґрунтування
апеляційної скарги посилається на невірну оцінку судом його вимог щодо
бездіяльності начальника Бабушкінського РВ УМВС України з приводу надання
відповідей на скарги та щодо визначених ним підстав для відшкодування завданої
шкоди, і безпідставність висновків суду щодо умов стягнення моральної шкоди в
порядку цивільно-процесуального законодавства.

З врахування вищенаведеного, позивач просить
прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги
апеляційної скарги та наполягав на їх задоволенні з підстав, наведених у скарзі. Після
оголошення перерви по справі, позивач в наступне судове засідання не прибув,
хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Також
належним чином повідомлялися про розгляд справи інші учасники по справі. З
огляду на відсутність заяв про відкладення розгляду справи від осіб, які не
прибули в судове засіданні, колегія суддів відповідно до вимог ч.4 ст.196 КАС
України визнала за можливе розглянути
справу у їх відсутність, оскільки їх участь у справі не визнавалася судом обов'язковою.

Представники відповідачів: прокуратури
Дніпропетровської області,
Дніпропетровського МУ МВС у Дніпропетровській області, Бабушкінського РВ
ДМУ МВС України у Дніпропетровській області та представник третьої особи
прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська - в судовому засіданні
проти задоволення апеляційної скарги заперечували посилаючись на
необґрунтованість наведених позивачем доводів для скасування постанови суду.
Просили залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

При перегляді справи в апеляційному порядку
колегією суддів встановлено, що виниклий по даній справі спір, пов'язаний із
зверненням позивача до правоохоронних органів з заявою про скоєний стосовно
нього злочин та непогодження з прийнятим органами дізнанні рішенням про відмову
у порушенні кримінальної справи від 11.10.2007 року, що стало підставою для
його звернення 15.10.2007 року до прокуратури Бабушкінського району
м.Дніпропетровська у порядку ст.991 КПК України.

З
наведених в апеляційній скарзі доводів вбачається, що ОСОБА_5 вважає
пред'явлені до прокурора вимоги такими, що підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства як публічно-правовий спір, оскільки ним
оскаржується у даній справі не постанова про відмову в порушенні кримінальної
справи, а дії та бездіяльність прокурора, які не можливо оскаржити в порядку
КПК України.

Разом
з тим, з матеріалів справи вбачається, що неправомірними позивач вважає
саме ті дії прокурора, які полягають у
направленні ним матеріалів справи за заявою про злочин на додаткову перевірку
до Бабушкінського райвідділу міліції після скасування постанови про відмову у порушенні
кримінальної справи, а під бездіяльністю прокурора позивач розуміє не прийняття
прокурором рішення за його заявою про злочин згідно з приписами ст.100 КПК
України, якою визначено обов'язок прокурора самостійно порушувати справи та не
передбачено права направляти справу для додаткової перевірки.

Відповідно до вимог ч.2
ст.19 Конституції України органи державної
влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Як зазначено в ст.ст., 4
Закону України «Про прокуратуру» повноваження
прокурорів, організація, засади та порядок діяльності прокуратури визначається
Конституцією України , цим Законом, іншими
законодавчими актами. Органи прокуратури у встановленому порядку в межах своєї
компетенції вирішують питання, що випливають із загальновизнаних норм
міжнародного права, а також укладених Україною міждержавних договорів.
Діяльність органів прокуратури спрямована на всемірне утвердження верховенства
закону, зміцнення правопорядку і має своїм завданням захист від неправомірних
посягань закріплених Конституцією України
незалежності республіки, суспільного та державного ладу, політичної та
економічної системи, прав національних груп і територіальних утворень;
гарантованих Конституцією, іншими законами України та міжнародними правовими
актами соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод людини та
громадянина; основ демократичного устрою державної влади, правового статусу
місцевих Рад, органів самоорганізації населення.

Стаття 97 КПК України
передбачає, що прокурор, слідчий, орган
дізнання або суддя зобов'язані прийняти заяви і повідомлення про вчинені або підготовлювані злочини. По
заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя
зобов'язані прийняти одне з таких рішень: порушити кримінальну справу,
відмовити в порушенні кримінальної справи, направити заяву або повідомлення за
належністю.

Відповідно до ст. 99-1 КПК
України постанову слідчого і органу дізнання
про відмову в порушенні кримінальної справи може бути оскаржено
відповідному прокуророві протягом семи
днів з дня одержання копії постанови.

З
матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення позивача 15.10.2007
року із скаргою до прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська стало
саме непогодження з винесеною Бабушкінським райвідділом міліції постанови про
відмову в порушенні кримінальної справи від 11.10.2007 року за його заявою про
вчинені стосовно нього злочини, передбачені ч.2 ст.189 та ч.1 ст.190 КК
України, в якій повідомлялося про протиправне позбавлення можливості користування
належним позивачу та його дружині на праві власності паркувальним місцем № 11 у
паркінгу по вул. Благоєва, 7 у м. Дніпропетровську з боку осіб, які
представляючись робітниками неіснуючого підприємства ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1вимагають
з нього сплати грошей за користування вказаним паркувальним місцем.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позов
ОСОБА_5 до адміністративного суду на дії та бездіяльність прокурора має пряме
відношення до вирішення прокуратурою та
органами міліції питання про порушення кримінальної справи за фактом вимагання
грошових коштів, де позивач вважав себе
потерпілим і вимагав захисту своїх прав в кримінальному провадженні.

Перевірка законності та аргументованості вищезазначених дій та
бездіяльності прокурора відноситься до компетенції кримінально-процесуального
законодавства, а тому відповідно до
вимог ч.2 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів на публічно-правові
справи такої категорії не поширюється.

Відповідно до зазначеної
процесуальної норми компетенція адміністративних судів не поширюється на
публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства та про накладення адміністративних
стягнень.

З урахуванням
вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав обставинам
по справі в цій частині позову ОСОБА_5 належну правову оцінку, оскільки
наведені позивачем дії та бездіяльність прокурора мають пряме відношення до стадії кримінального
процесу стосовно вирішення питання про порушення кримінальної справи, а тому скарги позивача дійсно повинні
розглядатися в порядку
кримінально-процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої
інстанції процедури прийняття судового рішення про закриття
провадження у справі в частині заявленого позову до прокурора Бабушкінського
району м.Дніпропетровська, колегія суддів не вважає безспірною підставою для скасування судового
рішення, яким правильно по суті вирішено спір.

Колегія суддів також
погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання незаконною бездіяльності начальника Бабушкінського
РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області стосовно розгляду скарг
позивача та зобов'язання начальника Бабушкінського РВ розглянути скарг та надати
відповідь, а також відсутності підстав для відшкодування позивачу моральної
шкоди, завданої протиправною бездіяльністю відповідачів.

Наведені у попередньому абзаці висновки суду
першої інстанції повністю узгоджуються з матеріалами справи, з яких вбачається,
що позивач отримав відповіді на всі звернення до начальника Бабушкінського РВ,
а однакова змістовність цих відповідей не порушує прав позивача, оскільки всі
звернення позивача також містили в собі одну підставу - бездіяльність посадових
осіб Бабушкінського РВ стосовно розгляду його заяви про порушення кримінальної
справи.

Інші наведені в апеляційній скарзі порушення
процедури розгляду скарг з боку
начальника Бабушкінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській
області, колегія суддів визнає таким, що не вплинули на результати їх розгляду,
і в порушенні кримінальної справи було відмовлено за відсутністю складу злочину

Відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про звернення громадян»
дія цього Закону не поширюється на порядок
розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінально-процесуальним
законодавством. Колегією суддів не встановлено порушень прокурором
Бабушкінського району м.Дніпропетровська та начальником Бабушкінського РВ вимог
Закону України «Про звернення громадян»
при розгляді скарг позивача, які повинні бути
розглянуті в порядку адміністративного судочинства .

Наведена позиція суду першої інстанції, яка підтримана апеляційним судом,
повністю узгоджується з положенням ч.2 ст.2 КАС України
, якою визначено, що до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового
провадження.

Намагання позивача надати детальний аналіз висновкам правоохоронних
органів за результатами розгляду його
заяв щодо вчиненого у відношенні нього злочину та професійнім діям прокурора і
начальника міліції під час перевірки його скарг, також не може змінити
процедуру розгляду вимог ОСОБА_5 з кримінально-процесуального порядку на
порядок, визначений Кодексом адміністративного судочинства України.

Доводи ОСОБА_5 про відсутність іншого порядку оскарження
дій та бездіяльності прокурора, начальника міліції та працівників міліції щодо розгляду заяви про порушення кримінальної справи, тобто правовідносин
врегульованих Кримінально-процесуальним кодексом України
- не відповідає дійсності,
оскільки законом, зокрема статтею 236 КПК України
передбачений інший порядок оскарження дій та
бездіяльності прокурора, а відповідно питання з яким позивач звернувся до суду
не підлягає розгляду в порядку КАС України

Дії
прокурора можуть бути оскаржені до суду. За таких обставин, апеляційна скарга
позивача задоволенню
не підлягає, а постанова суду в цій частині не може бути скасована лише з
підстав порушення норм процесуального права.

Зазначене підтверджується роз'ясненнями, викладеними в рішенні
Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року N 6-рп/2001
(справа щодо конституційності статті 248-3 ЦПК
України ), пунктом 4.2 якого визначено, що
захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при
розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти,
дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але
таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України
, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність
суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської і не може
бути предметом оскарження в порядку,
визначеному КАС України.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що суд
першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо закриття
провадження у справі в частині заявлених вимог до прокурора Бабушкінського
району м.Дніпропетровська та відмови у задоволені позову до начальника
Бабушкінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області та у
відшкодуванні позивачу моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю
відповідачів.

За
таких обставин апеляційна скарга повинна бути
залишена без задоволення, а постанова
суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 198, ст. 200, ст.205, ст. 206 КАС
України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без
задоволення, постанову задовольнити
частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12
травня 2008 року - залишити без змін

Ухвала Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня виготовлення повного тексту.

Судді:
Сафронова С.В.

Поплавський В.Ю.

Уханенко С.А.

Копія
відповідає оригіналу

Суддя
Сафронова С.В.