Справа № 22-а-5059/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

суддя 1 інстанції- Гончаренко М.Є.
Суддя-доповідач - Арабей Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

30 травня 2008 року справа
№ 22-а-5059/08

Колегія суддів Донецького апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого
судді

Арабей Т.Г.

суддів: при
секретарі

Малашкевич
С.А., Дяченко С.П. Літвіновій Л.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання
апеляційну скаргу виконкому Миронівської селищної ради на постанову
Дебельцевського міського суду Донецької області від 19 березня 2008 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до виконкому Миронівської селищної ради про
поновлення на роботі,стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і
відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

У січні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконкому
Миронівської селищної ради з тих підстав, що вона була незаконно звільнена з
посади спеціаліста виконкому Миронівської селищної ради. Просила поновити її на
вказаній посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу і
стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Постановою
Дебальцевського міського суду Донецької області від 19 березня 2008 року позов
ОСОБА_1 до виконкому Миронівської селищної ради про поновлення на
роботі,стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування
моральної шкоди було задоволено частково.

ОСОБА_1 була поновлена на посаді
спеціаліста виконкому Миронівської селищної ради, стягнуто з відповідача на
користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з
21.12.2007р. до 19.03.2008р. в сумі 2449,80 грн., та стягнуто моральну шкоду в
сумі 200 грн.

Не погодившись з
таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити, оскільки вважає, що судом не об'єктивно оцінені
докази, а висновки суду необґрунтовані, в зв'язку з чим постанова суду першої
інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи
позов, суд виходив з того, що під час судового розгляду справи відповідачем не
було надано жодних доказів законності звільнення ОСОБА_1 з займаної посади
згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України (закінчення строку трудового договору),
оскільки між сторонами був укладений безстроковий трудовий договір. Крім того,
суд зазначає, що позивач була незаконно звільнена, так як відповідачем була
порушена ст. 184 КЗпП України, яка наголошує, що звільнення вагітних жінок з
ініціативи власника не допускається.

Представник
відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, додавши,
що розпорядженням селищного голови № 31 від 29 травня 2008 року, за протестом
в.о. прокурора м. Дебальцево було скасовано розпорядження селищного голови
Миронівської селищної ради від 29.12.2006 року № 57 «Про переведення
спеціалістів та службовців», та з 01.01.2007 року затверджені схеми посадових
окладів керівних працівників і спеціалістів апарату сільських і селищних рад та
їх виконавчих органів з перейменуванням посад, а тому з позивачем продовжувався
строковий договір, на підставі якого вона була звільнена. Про вагітність
ОСОБА_1 на час її звільнення відомо не було. Просив скасувати рішення суду та
постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач заперечувала
проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, вважає її необґрунтованою, а
рішення суду таким, що відповідає чинному законодавству, з цього приводу надала
відповідні пояснення колегії судів.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній
скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з
наступних підстав.

Стаття 159 КАС України
передбачає, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні
норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених
тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Окрім того,
згідно зі ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Колегія суддів відзначає, що такі
докази, представник відповідача стосовно правильності звільнення позивача не
надав ані суду першої інстанції, ані при апеляційному розгляді справи.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено,
що відповідно до наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в
Луганській області № 490 о/с від 20.11.2007р., лейтенанта міліції ОСОБА_3,
оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною
злочинністю Кам'янобрідського районного відділу Луганського міського управління
звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення
дисципліни)(а.с.4).

Вищевказаний
наказ було видано на підставі висновку службової перевірки за фактом керування
автотранспортом в стані алкогольного сп'яніння ОСОБА_3

Так,
згідно висновку службової перевірки за фактом керування автотранспортом в
нетрезвому стані співробітником Кам'янобрідського РВ ЛМУ УМВС України в
Луганській області лейтенантом міліції ОСОБА_3 оперуповноваженим відділення
ДСБЕЗ затвердженою начальником Кам'янобрідського РВ ЛМУ УМВС України в
Луганській області ОСОБА_4 від 28 вересня 2007р., була закінчена службова
перевірка 28 вересня 2007р.

Так, згідно п. 2
ст. 36 КЗпП України передбачена
можливість припинення трудового
договору у зв'язку з закінченням строку (пункти 2, 3 ст. 23), крім випадків,
коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу
про їх припинення.

Стаття 23 КЗпП України наголошує, що трудовий договір
може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений
строк, встановлений за погодженням сторін.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була прийнята
на посаду спеціаліста відділу обліку та звітності виконкому Миронівської
селищної ради на період відпустки по догляду за дитиною, іншого працівника
ради, з присвоєнням їй 7 категорії 15 рангу посадової особи місцевого
самоврядування. Укладений між сторонами трудовий договір відповідно до ст. 23
КЗпП України був визначений строком, встановлений за погодженням сторін (а.с.
4).

Розпорядженням
Селищного голови Миронівської селищної ради № 57 від 29.12.2006р.
позивач з 01.01.2007р., на підставі заяви, була переведена на посаду
спеціаліста виконкому селищної ради, без посилання на строк трудового
договору(а.с.48,27). Таким чином, відповідно до ст. 23 КЗпП України, між
сторонами був укладений безстроковий трудовий договір.

Згідно з розпорядженням селищного голови № 56 від 21.12.2007 року ОСОБА_1 була
звільнена з займаної посади у зв'язку із закінченням строку трудового договору,
укладеного на визначений строк відповідно до п.2 ст. 36 КЗпП України.

Колегія суддів, не може прийняти до уваги розпорядження
селищного голови Миронівської селищної ради від 29.05.2008 року № 31 про скасування розпорядження № 57 про
призначення ОСОБА_1 на посаду спеціаліста виходячи з того, що інше розпорядження № 56 від 29.12.2006 року
«Про внесення змін до штатного розпису» на підставі якого були виключені посади
2-х спеціалістів ВОтЗ, а введені нові посади
спеціалістів виконкому селищної ради, не скасовано до теперішнього часу та
позивач фактично працювала на новій посаді спеціаліста без визначення строку
турдового договору до моменту звільнення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує
висновок суду першої інстанції, щодо неправомірності дій відповідача, стосовно
посилання на закінчення строку трудового договору, так як було вказано раніше,
між сторонами укладався безстроковий договір.

Колегія суддів, також звертає увагу на ту обставину, що
позивач на момент звільнення знаходилась на лікарняному і була вагітною, що підтверджується
матеріалами справи (а.с.7, 35, 49).

Відповідно до п. 9 Постанови Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 “Про
практику розгляду судами трудових спорів” (редакція з 25.05.1998 року),
суд при розгляді справ при звільненні за п. 2 ст. 36 КЗпП України
повинен врахувати, що звільнення з цих підстав вагітних жінок провадиться з
обов'язковим працевлаштування, як передбачено ч. 3 ст. 184 КЗпП України.

Посилання представника відповідача, про необізнаність
знаходження ОСОБА_1 в стані вагітності, колегія суддів не приймає до уваги з приводу того, що
позивач звільнялась в час знаходження на лікарняному та повідомила відповідача
про вагітність після виходу на роботу.

Судова колегія вважає, що судове рішення першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути
скасовано чи змінено з підстав, що наведені в апеляційній скарзі, судом першої інстанції
ретельно перевірено доводи сторін, дано їм вірну оцінку, постанова суду від 19
березня 2008 року є законною і обґрунтованою, доводами апеляційної скарги
висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються, підстави для
скасування постановленого по справі судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.
196, ч.1 п.1 ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу виконкому Миронівської селищної ради на постанову Дебельцевського
міського суду Донецької області від 19 березня 2008 року - залишити без задоволення.

Постанову
Дебельцевського міського суду Донецької області від 19 березня 2008 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до виконкому Миронівської селищної ради про
поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
і відшкодування моральної шкоди - без змін.

Вступна
та резолютивна частини ухвали постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у
судовому засіданні 30 травня 2008 року. Ухвала у повному обсязі складена 02
червня 2008 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням
суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до
статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: