Справа № 22-а-13260/08
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

2 грудня 2008 року м.Донецьк

справа № 22-а-13260/08

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді

Ляшенка
Д.В

суддів:
при секретарі

Колеснік Г.А., Ястребової Л.В. Агейченковій К.О.

розглянувши
у відкритому апеляційну скаргу

судовому
засіданні
Управління праці та соціального захисту населення Артемівської районної у
м.Луганську ради

на
постанову

Артемівського
районного суду м.Луганська

від

17
вересня 2008 року

по
справі

№
2а-218/08р.

за
позовом

ОСОБА_1

до

Управління
праці та соціального захисту населення Артемівської районної у м.Луганську
ради, Головного управління Державного казначейства України в Луганській області

про

стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2008 року позивач, який є учасником ліквідації
аварії на ЧАЕС (категорія 1) інвалідом 2
групи звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення
недоплачених сум на оздоровлення за 2003- 2008 роки виходячи із розміру
мінімальної заробітної плати на день фактичної виплати.

Постановою Артемівського районного суду м.Луганська від
17 вересня 2008 року позов було задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, УПСЗН подало апеляційну
скаргу, в якій просило постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

В судове
засідання сторони
за викликом не прибули.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає скаргу відповідача такою
що підлягає задоволенню частково.

Суд з метою повного захисту прав позивача, приходить до
висновку про можливість на підставі ст.195 ч.1 КАС України, вийти за межі доводів апеляційної скарги
позивача і переглянути рішення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ)
передбачена щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії 1 категорії інвалідам 2
групи - п'ять мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення Управління керувалося
постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 "Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (далі - постанова № 836), а з 2005 року - постановою Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року “Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”
(далі - постанова № 562).

Відповідно до ч.2 ст.19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними постановами №№ 836, 562 усупереч Закону №
796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно
до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення
виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного
спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України про
встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2005,2007 та 2007р.р., а
не постанови №№ 836, 562.

Таким чином, дії відповідача в частині виплати позивачу
грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 26,70 грн. за 2005р., у розмірі 120
грн. за період 2007- 2008р.р. є неправомірними і суд 1 інстанції правильно з
урахуванням положень ст. 268 ч.1 п.3 Цивільного кодексу України, стягнув на користь позивача з відповідача 1 недоплачену допомогу
на оздоровлення за вказаний період з урахуванням розміру мінімальної заробітної
плати.

Але суд задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1. про
стягнення спірної допомоги за
2003-2004р. припустився помилки і в цій частині постанова суду підлягає
скасуванню, а у позові в цій частині належить відмовити так як ОСОБА_1. звернувся до УПСЗН з відповідною заявою та поставлений
на облік у відповідача лише 14.02.2005р., посвідчення учасника ліквідації
аварії на ЧАЕС отримав 17.12.2004р.(а.с. 7) і таким чином у управління праці та
соціального захисту населення Артемівської районної у м.Луганську ради не
виникло обов”язку сплачувати позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення за
вказаний період.

Керуючись ст.ст. 195-196,
п.п. 1,3 ч.1 ст. 198, ст.200, ст. 202, п.1 ч.1, ч.2 ст. 205, ст. 206, ст. 207
Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Артемівської районної у м.Луганську ради
- задовольнити частково і постанову Артемівського районного суду м.Луганська
від 17 вересня 2008р. по справі № 2а-218/08, в частині задоволення вимог
ОСОБА_1 про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської районної у м.Луганську ради недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2003-2004р.р.- скасувати.

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Артемівської районної у м.Луганську ради, Головного управління
Державного казначейства України в
Луганській області про стягнення
недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2003-2004р.р. у сумі 2156,6
грн. - відмовити.

В іншій
частині щодо стягнення на користь позивача 5 768,3 грн. постанову суду 1
інстанції залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту проголошення, а в разі складання і проголошення вступної та
резолютивної частин постанови, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: