Справа № 22-а-8317/08
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Лапін О.Ф. Справа № 22-а-8317/08
міськрайонний суд Волинської області ряд. стат. звіту № 46
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича Т.В.,

суддів - Улицького В.З., Ліщинського А.М.,

при секретарі судового засідання - Гідеї К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління
праці та соціального захисту населення Ковельської районної державної
адміністрації Волинської області на постанову Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 31 березня 2008 року у справі № 2-а-31/08 за позовом
ОСОБА_1 до Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства
фінансів України, Державного казначейства України, управління праці та
соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації
Волинської області, Ковельського управління Державного казначейства України у
Волинській області про стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги,
-

в с т а н о в и л а :

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської
області від 31 березня 2008 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1
до управління праці та соціального захисту населення Ковельської районної
державної адміністрації Волинської області (далі - УПСЗН Ковельської РДА),
Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Міністерства
праці та соціальної політики України, Ковельського управління Державного
казначейства України у Волинській області про стягнення недоплаченої разової
щорічної грошової допомоги, передбаченої ст. 12 Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, як учаснику бойових дій, і
вирішено стягнути з УПСЗН Ковельської РДА на користь позивача 1750 грн. спірної
виплати за 2007 рік.

У поданій апеляційній скарзі відповідач УПСЗН Ковельської
РДА просить зазначену постанову скасувати і ухвалити нову, про відмову у задоволенні
вимог позивача, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права та неврахування істотних обставин справи.
Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що УПСЗН Ковельської РДА
належним чином і відповідно до вимог Закону України “Про Державний бюджет
України на 2007 рік” виконало свій обов'язок перед позивачем щодо виплати
щорічної разової грошової допомоги у сумі 280 грн. Просить врахувати, що
рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 датоване 09 липня 2007 року,
тобто після завершення виплати спірної допомоги у травні 2007 році, і що
виключно законом про державний бюджет України визначаються видатки на
загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове спрямування. Вважає, що встановлений ст. 28 Закону України
“Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” мінімальний розмір
пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій,
призначених згідно із цим Законом, і не може враховуватися для розрахунку
разової щорічної допомоги. Стверджує, що при ухваленні оскаржуваного судового
рішення не були враховані положення бюджетного законодавства України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на
виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності
згідно із ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що він є учасником бойових дій, якому відповідно до
вимог ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнано таким, що не відповідає
Конституції України, положення ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет
України на 2007 рік”, яким обмежувався розмір щорічної разової допомоги,
передбаченої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, у тому числі й учасникам бойових дій. Розмір отриманої
позивачем у 2007 році грошової допомоги до 5 травня в сумі 280 грн. не
відповідає вимогам зазначеного Закону і сума заборгованості перед ним, виходячи
із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком і прожиткового
мінімуму у 2007 році, становить 1750 грн.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії
суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Безспірно встановлено, що позивач є учасником бойових
дій, якому відповідно до вимог ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня виплачується
грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет на
2007 рік”, якими було обмежено розмір щорічної допомоги до 5 травня,
встановленої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду
України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за
віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей
розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до
переконання, що положення частини третьої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої
цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, не слід брати до уваги, оскільки наявність
такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є
підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права
на отримання щорічної допомоги до 5 травня, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, як це встановлено статтею 12 Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

За таких обставин, колегія суддів приходить до
переконання про підставність вимог позивача у частині заборгованості з виплати
щорічної допомоги за 2007 рік.

Розмір такої заборгованості судом першої інстанції
правильно визначений виходячи із розмірів мінімальної пенсії за віком та
прожиткового мінімуму, встановлених законами України на 2007 рік.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції про необхідність стягнення спірної виплати саме із УПСЗН
Ковельської РДА в силу вимог ст. 171 Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Покликання апелянта на відсутність бюджетного
фінансування передбачених Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту” розмірів щорічної грошової допомоги, як на причину
невиконання державою взятих на себе зобов'язань, до уваги колегією суддів не
приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення
спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у справі “Кечко проти України”).

З огляду на викладене колегія суддів приходить до
висновку про те, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне рішення
з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної
скарга не спростовують висновків суду і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту
населення Ковельської районної державної адміністрації Волинської області
залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 31 березня 2008 року у справі № 2-а-31/08 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді В.З.Улицький

А.М.Ліщинський