Справа № 22-а-13387/08
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2008-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі:

головуючого-судді - Яворського І.О.,

суддів - Богаченко С.І.,. Попко Я.С.,

при секретарі судового засідання - Романишин О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційною скаргою виконавчого
комітету Рівненської міської ради

на постанову Рівненського міського суду
від 19 червня 2008 року у справі № 2а-383/08

за позовом ОСОБА_1

до виконавчого комітету Рівненської міської ради

про зміну формулювання причин звільнення, -

В
С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2008 року позивач звернувся до Рівненського
міського суду з позовом до виконкому Рівненської міської Ради про зміну
формулювання причини його звільнення з посади першого заступника міського
голови міста Рівне і визнати причиною звільнення - власне бажання позивача. З
адміністративного позову вбачається, що 03 липня 2006 року позивач був
звільнений з посади першого заступника міського голови міста Рівне у зв'язку із
закінченням строку повноважень виконавчого комітету міської Ради - на підставі
розпорядження міського голови, про що зроблено запис у трудовій книжці
позивача. У період з 25 травня 2006 року по 03 липня 2006 року позивач
перебував у відпустці. 26 червня 2006 року позивач звернувся до виконавчого
комітету Рівненської міської Ради із заявою про звільнення його з посади
першого заступника міського голови міста Рівне за власним бажанням у зв'язку з
виходом на пенсію 03 липня 2007 року. Тому позивач вважає, що повинен бути
звільнений за власним бажанням у зв'язку
з виходом на пенсію 03 липня 2007 року.

У запереченні представник виконкому вказує на те, що з 10
березня 2006 року по 12 травня 2006 року позивач перебував у щорічній основній відпустці. Однак, у зв'язку з тим,
що відпустка була перервана хворобою, відпустку продовжили з 23 травня по 03
липня 2006 року. Рівненська міська рада 25 травня 2006 року припинила
повноваження першого заступника міського голови О. ОСОБА_1 Так як позивач в цей
час перебував у відпустці, то датою звільнення було не 25 травня, а 03 липня
2006 року - останній день відпустки.

Постановою Рівненського міського суду від 19 червня 2008
року адміністративний позов задоволено повністю. Змінено формулювання причини
звільнення ОСОБА_1. з посади першого заступника міського голови міста Рівне і
вирішено вважати його звільненим з посади першого заступника міського голови
міста Рівне за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію на підставі
ст.38 КЗпП України. Зобов'язано виконавчий комітет внести зміни в запис у
трудовій книжці ОСОБА_1., зазначивши причину звільнення з посади - за власним бажанням
у зв'язку з виходом на пенсію на підставі ст.38 КЗпП України. Суд першої
інстанції у мотивувальній частині, зокрема, вказав на те, що посадова особа
відповідача не повідомляла позивача про виникнення у нього права на пенсію за
віком. Не подавав позивач за місцем роботи і заяви про призначення йому пенсії.

Постанова суду
першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку відповідачем по даній
справі.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні повноту
встановлення обставин справи , правильність їх юридичної оцінки в судовому
рішенні, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла
висновку про безпідставність апеляційної скарги
і законність постанови суду першої інстанції.

При цьому колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Конституції України правовий
порядок в Україні ґрунтується на засадах, згідно яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено законодавством. Частиною 2 ст. 19
Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах
та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових
осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До
адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи Законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

На підставі ст.69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі
пояснень, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових
доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у
справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати
додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної
ініціативи.

У відповідності до ст.159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п.1 ч.1 ст. 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.3 ст.2 Закону України «Про відпустки»
право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної
тривалості із збереженням на її період місця роботи, заробітної плати у
випадках, передбачених цим Законом. Статтею 40 ч.3 КЗпП України встановлено, що
не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого
ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період
перебування працівника у відпустці.

Суд першої інстанції правильно вказав на те, що частина 1
статті 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює, що
виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної Ради є виконавчий
комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після
закінчення повноважень ради, голови, її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування
нового складу виконавчого комітету.

З ксерокопії
паспорта позивача видно, що він народився 03 липня 1946 року, тобто мав право
на пенсію у зв'язку з досягненням пенсійного віку. На підставі п.34 „Порядку
подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону
України «”Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», посадова
особа підприємства, установи, організації зобов'язана не пізніше місяця до дня
досягнення працівником пенсійного віку, письмово повідомити його про виникнення
права на пенсію за віком, у тому числі і на пільгових умовах.

З врахуванням викладеного вище,постанова суду першої
інстанції є законною, прийнятою з дотриманням норм як матеріального так і процесуального права. Підстави для
скасування чи зміни рішення суду першої інстанції - відсутні.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.1
ч.1 ст. 198, ст. 200, ч.1 ст. 205, ст. 206 КАС України, колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу виконавчого
комітету Рівненської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Рівненського
міського суду Рівненської області від 19 червня 2008 року - залишити без змін.

Дана ухвала Львівського апеляційного
адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції -
Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя-доповідач
І.О.Яворський

Суддя
С.І.Богаченко

Суддя
Я.С. Попко