Справа № 22а-3710/08
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2008-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2008 року м. Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

доповідача у справі судді Любашевського В.П.

суддів Попко Я.С.

Богаченко С.І.

При секретарі судового засідання Федунів Б.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційними скаргами Ярмолинецького
районного споживчого товариства смт. Ярмолинці Ярмолинецькому районі
Хмельницької області, Державної податкової інспекції у Ярмолинецькому районі
Хмельницької області

на постанову господарського суду Хмельницької області від 27.11.
2007р. у справі № 9/690-НА

за позовом Ярмолинецького районного
споживчого товариства смт. Ярмолинці Ярмолинецькому районі Хмельницької області

до Державної податкової інспекції у Ярмолинецькому районі
Хмельницької області

про скасування рішення № від17.09.2007р. про
застосування штрафних санкцій на суму 19875 грн. , -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою господарського суду Хмельницької області від 27.11. 2007р. у
справі № 9/690-НА задоволено частково позов Ярмолинецького районного споживчого
товариства с.м.т. Ярмолинці Ярмолинецькому районі Хмельницької області до
Державної податкової інспекції у Ярмолинецькому районі Хмельницької області.
Скасовано частково рішення Державної податкової інспекції у Ярмолинецькому
районі с.м.т Ярмолинці № від 17.09.2007 р. про застосування штрафних
санкцій у розмірі 20 675 грн. в частині застосування штрафної санкції у розмірі
20 675 грн. в частині застосуванні штрафної санкції на суму 2375, 00 грн. У
решті позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивачем не проведено розрахункової операції на повну суму
покупки через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку реєстратор
розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів,
що підтверджують виконання розрахункових операцій.

________________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст. суддя Олійник В.П.
22-а-3710-08.doc

Господарський суд Хмельницької області справа № 9/690-НА Справа № 22а-3710/08
Доповідач у 2-й інст. суддя
Любашевський В.П. реєстр 11.11.2008
р. ряд. ст. зв. №
33

Також, суд першої інстанції послався на те, що відповідач в порушення
встановлених Господарським кодексом України строків застосовано до позивача
штрафну санкцію, тому застосування санкцій у розмірі 2375,00 грн. є
неправомірними і у цій частині підлягає скасуванню.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач та відповідач
оскаржили її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову господарського суду Хмельницької області від 27.11. 2007 р.
у справі № 9/690-НА та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у
задоволенні позову Ярмолинецького споживчого товариства. Позивач у апеляційній
скарзі просить задовольнити вимоги його адміністративного позову повністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що
норми Господарського кодексу України не поширюються на спірні правовідносини в
частині визначення строку застосування адміністративно - господарських санкцій.
Позивач посилається на те, що висновки суду першої інстанції в частині
порушення Ярмолинецьким районним споживчим товариством норм Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» є необґрунтованими.

За вказаних обставин справи апеляційні скарги підлягають залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав:

Статтею 239 Господарського кодексу України
встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та
у порядку встановленому законом, можуть
застосовувати до суб'єктів господарювання адміністративно-господарські санкції, в тому числі і стягнення
господарсько -адміністративного
штрафу. Державна податкова служба України, та її органи на місцях відносяться
до системи центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом.

Статтею 241 Господарського кодексу України
визначено, що адміністративно - господарський
штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання: відповідного
бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.
Перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір порядок його стягнення визначаються законами, що
регулюють податкові та інші відносини в
яких допущено правопорушення. Адміністративно-господарський штраф може застосовуватися у визначених законом випадках
одночасно з іншими адміністративно - господарськими санкціями, передбаченими
статтею 239 цього Кодексу. Статтею 250 цього
кодексу встановлено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути
застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня
виявлення порушення, але не пізніше як через
один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім
випадків, передбачених законом. Тому обґрунтованими є висновки суду першої
інстанції щодо прийняття спірного рішення про застосування фінансових санкцій
із пропуском встановленого Кодексом строку. При цьому, з наведених міркувань,
колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги відповідача, що
дія Господарського кодексу України не поширюється на спірні відносини оскільки
спір виник при застосуванні адміністративно - господарських санкцій у формі
адміністративно - господарського штрафу.

Згідно ст. 1 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами -
суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями,
відділеннями, іншими відокремленими підрозділами) (далі - суб'єкти
підприємницької діяльності), які здійснюють операції з розрахунків у готівковій
та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних
чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами
підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної
валюти.

Статтею 2 Закону передбачено, що
розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг),
видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у
разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного
розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги)
банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення
розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

В силу п. 1 ст. 3 Закону, суб'єкти підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання
послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені
у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням
відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок

Матеріали справи підтверджують висновок суду першої
інстанції, що позивачем не проведено розрахункові операції на повну суму
покупки через зареєстрований, оплумбований у встановленому порядку реєстратор
розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів,
що підтверджують виконання розрахункових операцій. Зокрема судом встановлено,
що по реалізації товарно-матеріальних цінностей, кошти по яких надійшли в касу
підприємства згідно прихідного ордера № 97 від 12.01.2006 р. на суму 100 грн.
від ОСОБА_1. (за стіл); згідно прихідного ордера № 126 від 17.01.2006р. на суму
375 грн. від Ярмолинецького коопринку (за бланки); згідно прихідного ордера
№474 від 22.02.2007р. на суму 500 грн. від ОСОБА_2. (за обладнання); згідно
прихідного ордера №1213 від 08.05.2007р. на суму 3000грн. від ОСОБА_3. (за
матеріали); згідно прихідного ордера №1482 від 11.06.2007 р. на суму 160 грн.
від ОСОБА_3.(за матеріали).

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку
обставинам у справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Зважаючи на викладене, та керуючись ст. 160, 200, 206 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційні скарги Ярмолинецького районного споживчого
товариства смт. Ярмолинці Ярмолинецькому районі Хмельницької області та
Державної податкової інспекції у Ярмолинецькому районі Хмельницької області на
постанову господарського суду Хмельницької області від 27.11. 2007р. у справі №
9/690-НА залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подання касаційної
скарги, безпосередньо
до адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця після
набрання нею законної сили.

Судді
В.П. Любашевський

Я.С. Попко

С.І. Богаченко