Справа № 22-а-11692/08
Суддя: Горбенко К.П.
Дата ухвалення: 2008-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий в 1 інстанції - Букрєєва І.А.
Суддя-доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 листопада 2008 року справа №
22-а-11692/08

м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді
Горбенко К.П.

суддів Арабей Т.Г., Яманко В.Г.

при
секретарі судового засідання Білоус К.І.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача Кубракової О.М.

розглянувши апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Єнакіївської міської ради

на постанову Єнакіївського міського суду

від

20 серпня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-33/08 (суддя Букреєва І.А.)

за позовом

ОСОБА_1

до
про

Управління праці та соціального захисту
населення Єнакіївської міської ради
визнання неправомірним рішення

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Єнакіївського
міського суду від 20 серпня 2008 року у справі № 2-а-33/08 задоволено частково позов ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Єнакіївської міської ради, в наслідок чого, зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення
Єнакіївської міської ради
виплатити на користь ОСОБА_1 недоотриману суму допомоги на
оздоровлення за 2005, 2007 рік в розмірі 2808 гривен.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить
скасувати судове рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні
позовної заяви відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним
застосуванням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила.

ОСОБА_1 - є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЄС першої категорії, має ІІІ групу інвалідності, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_1.

Перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Єнакіївської міської ради як особа, яка є учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, категорія 1, у
зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 48 Закону України “Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”
передбачена щорічна допомога на оздоровлення, зокрема, інвалідам ІІІ групи -
чотири мінімальних заробітних плат, при цьому розмір мінімальної заробітної
плати встановлюється на момент виплати.

Фактично відповідачем виплачена позивачам щорічна
допомога на оздоровлення:

за 2004 рік - в сумі 21 грн. 50 коп.,

за 2005 рік - в сумі 90 грн.,

за 2007 рік - в сумі 90 грн.

Як вважає апелянт, при виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення треба керуватись розміром такої допомоги, який встановлений
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а з 2005
року - Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 “Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим,
апеляційну скаргу такою, що підлягає
частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має
право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої
порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації конституційного права
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема,
соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України “Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Статтею 63 Закону передбачено, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно
до ст. 48 спеціального Закону щорічна допомога на оздоровлення сплачується
органами соціального захисту населення за місцем проживання громадянина.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002
року № 256, якою затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів
на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту
населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, встановлено, що головними
розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь,
управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих
держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання
праці та соціального захисту населення.

Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів
місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету та на нього
покладений обов'язок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення, зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів вважає необґрунтованим застосування
відповідачем при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення розміру таких
виплат, який встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року № 836 “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” та з 2005 року - Постановою Кабінету Міністрів
України від 12.07.2005 року № 562 “Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 48 Закону України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачена
щорічна допомога на оздоровлення особам, зокрема інвалідам ІІІ групи - чотири
мінімальних заробітних плат, при цьому розмір мінімальної заробітної плати
встановлюється на момент виплати.

Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати.

Тобто, нормами
спеціального Закону визначений розмір щорічної допомоги як величина, кратна
розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на час здійснення
виплати.

Всупереч нормам спеціального закону,
зазначеними постановами встановлені конкретні розміри такої допомоги в твердій
грошовій сумі.

Відповідно до ст. 8
Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно частини 4 статті 9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу у відповідності до пункту 2 Указу
Президента України “Про Єдиний державний реєстр нормативних актів” від
27.06.1996 року стосовно преюдиції нормативних актів.

Виходячи
із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при
вирішенні даного спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону “Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної
плати на 2004, 2005, 2007 роки, а не
вказані Постанови КМУ.

Таким чином, дії відповідача в частині виплати
позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 21 грн. 50 коп. за 2004
рік та у розмірі 90 грн. за 2005 та 2007 рік, колегія суддів вважає
неправомірними.

Фактично, заборгованість відповідача стосовно
суми щорічної допомоги на оздоровлення складає: за 2004 рік (205*4-21,5) 798
грн. 50 коп.; за 2005 рік (332*4-90) 1238 грн.; за 2007 рік (460*4-90) 1750
грн., а разом 3736 грн. 50 коп..

Суд першої інстанції правомірно відмовив в
частині позову про стягнення недоотриманої суми за 2006 рік, оскільки дія
абзацу другого та третього частини четвертої статті 48 була зупинена в частині
виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати на 2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005р. “Про Державний бюджет України
на 2006 рік”, який до теперішнього часу не визнаний неконституційним
Конституційним Судом України.

Таким чином, колегія суддів дійшла
до висновку, що судом першої інстанції
не правильно встановлені обставини справи, а постанова прийнята з
порушенням норм матеріального
права.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Єнакіївської міської ради суму щорічної щорічної
допомоги за 2004, 2005, 2007 роки у розмірі 3736 грн. 50 коп. на користь
ОСОБА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова
в повному обсязі складена 17 листопада 2008 року.

Керуючись ст. 195-196, п.3 ч.1 ст. 199, ч.4 ст. 202, п.3 ч.1 ст. 205,
ст. 207 Кодексу

адміністративного судочинства України, колегія
суддів, -

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Єнакіївської міської ради -
задовольнити частково.

Постанову Єнакіївського
міського суду від 20 серпня 2008 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Єнакіївської міської ради задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення
Єнакіївської міської ради суму щорічної щорічної допомоги за 2004, 2005, 2007
роки у розмірі 3736 грн. 50 коп. на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів
Дербюджету України.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення
і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту набрання законної сили.

Головуючий
К.П. Горбенко

Судді
Т.Г.
Арабей

В.Г. Яманко

Головуючий
в 1 інстанції - Букрєєва І.А.

Суддя-доповідач
- Горбенко К.П.

ДОНЕЦЬКИЙ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

Іменем України

(вступна та резолютивна частина)

12 листопада 2008 року справа №
22-а-11692/08

м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді
Горбенко К.П.

суддів Арабей Т.Г., Яманко В.Г.

при
секретарі судового засідання Білоус К.І.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача Кубракової О.М.

розглянувши апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Єнакіївської міської ради

на постанову Єнакіївського міського суду

від

20 серпня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-33/08 (суддя Букреєва І.А.)

за позовом

ОСОБА_1

до
про

Управління праці та соціального захисту
населення Єнакіївської міської ради
визнання неправомірним рішення

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Єнакіївської міської ради -
задовольнити частково.

Постанову Єнакіївського
міського суду від 20 серпня 2008 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Єнакіївської міської ради задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення
Єнакіївської міської ради суму щорічної щорічної допомоги за 2004, 2005, 2007
роки у розмірі 3736 грн. 50 коп. на користь ОСОБА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця з моменту набрання законної сили.

Головуючий
К.П. Горбенко

Судді Т.Г. Арабей

В.Г. Яманко