Справа № 2а-2885/08
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2008-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-2885/08
Харківський окружний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2008 року м.
Харків

Харківський
окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бартош Н.С.,

при секретарі - Зблоцькій Г.П.,

за
участю: позивача -ОСОБА_1, представника відповідача - Лазуткіна О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
військової частини А-1978 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом у якому просила стягнути з
Військової частини А 1978 на його користь грошову компенсацію за продовольче
забезпечення у сумі 11721,04 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що
проходив військову службу в ВЧ А 1310, яка з листопада 2004 розформована, її
правонаступником визначена ВЧ А 1729. Відповідно до директиви командувача війсь
Південного оперативного командування від 30.04.2005р. № 6/1/098 ВЧ А1729
розформована, правонаступником ВЧ А 1729 визнана ВЧ А 1978. Наказом Міністра
оборони від 27.09.2004р. № 686 ОСОБА_1звільнений з військової служби у
відставку за п. 67 , п.п. "в" Положення про проходження військової
служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил
України, у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, з правом носіння
військової форми одягу. За 2000 - 2004 роки позивач не отримував грошової
компенсації взамін продовольчого забезпечення. Відповідно розрахунку по
періодам з 11.03.2000 року по 20.12.2004 року у відповідача склалася
заборгованість по продовольчому забезпеченню в сумі 9699,29 грн., з урахуванням
інфляції позивач вважає, що втратив упущену вигоду в сумі 2021,75 грн. Тому
позивач просить стягнути з ВЧ А 1978 компенсацію за продовольче забезпечення в
сумі 11721,04 грн.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та зазначив, що п. 2
Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від
17.02.2000 р. № 1459-III, який вступив у дію з 11.03.2000 року, призупинено дію
ч. 2 ст. 9 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військослужбовців та
членів їх сімей" в частині одержання військослужбовцями продовольчих
пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них. Роз'ясненням
Верховного Суду України від 08.04.2003 р. № 7/4-03 також визначено, що Закон
України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" - не
скасований, Конституційним судом України неконституційним не визнаний, а тому
діє, і вимоги щодо одержання продовольчих пайків або грошової компенсації
замість них на період, починаючи з 11.03.2000 р. задоволенню не підлягає.
Також, Постановою Кабінету Міністрів України "Про норми харчування військослужбовців
Збройних Сил та інших військових формувань" від 29.03.2002 року № 426,
продовольчий пайок для видачі на руки військовослужбовцям не передбачений, а
Постанова КМУ від 12.03.1996 року № 316, якою передбачався такий пайок (за
нормою № 7), визнана такою, що втратила чинність.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача. дослідивши
матеріали справи, судом встановлене наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу в ВЧ А 1310, яка з листопада 2004
розформована, її правонаступником визначена ВЧ А 1729. Відповідно до директиви
командувача військ Південного оперативного командування від 30.04.2005р. №
6/1/098 ВЧ А1729 розформована, правонаступником ВЧ А 1729 визнана ВЧ А 1978.

Наказом Міністра оборони від 27.09.2004р. № 686 ОСОБА_1звільнений з військової
служби у відставку за п. 67, п.п. "в" Положення про проходження
військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами)
Збройних Сил України, у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, з правом
носіння військової форми одягу..

Згідно розрахунку компенсації за продовольче забезпеченняОСОБА_1
вбачається, що позивач після 11.03.2000р. під час проходження служби
продовольчим забезпеченням не забезпечувався, грошову компенсацію замість пайка
у розмірі 9699,29 грн. не
отримував.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону
України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей” від 20 грудня 1991 року № 2011-XII в редакції Закону до 03.11.2006 року,
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також
речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову
компенсацію замість них.

Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів"
від 17.02.2000р., призупинено дію ч. 2 ст. 9 ЗУ "Про соціальний і правовий
захист військослужбовців та членів їх сімей" в частині одержання
військослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації
замість них та замість речового майна (за винятком військослужбовців
Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої
розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної
охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ
України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність
військослужбовців), а також дію абзацу першого частини першої статті 14
зазначеного Закону в частині забезпечення військослужбовцям (крім
військослужбовців строкової служби) та членам їх сімей безоплатного проїзду у
відпустку. На день звернення позивачів до суду зазначена норма не втратила свою
юридичну силу та є чинною.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за
конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного
тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про
зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого
1999 року № 1-рп/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші
нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений
у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий
акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Посилання позивача на пряму дію ст. 17 Конституції України в частині
забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на
службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також
членів їхніх сімей приймається судом до уваги. Проте питання щодо відповідності
нормативно-правових актів, якими зупинено дію норми Закону України про право
військослужбовців на грошову компенсацію замість продовольчих пайків,
Конституції України не підпадає під компетенцію адміністративних судів.

Вимоги щодо стягнення інфляційних витрат також не відносяться до
компетенції адміністративних судів, оскільки такі витрат є наслідком цивільного
правопорушення, а отже в судовій практиці визначені як різновид цивільної та
господарсько-правової відповідальності.

Отже, з доказів по справі вбачається, що з позивачем при звільненні не було
проведено повного розрахунку, в тому числі не було здійснено виплати грошової
компенсації замість продовольчих пайків, проте наявність вини з боку
відповідача щодо ухилення від виплати такої компенсації відсутня, а тому
підстав для задоволення позову не вбачається.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позивач не має
право на отримання грошової компенсації та компенсації за втрату упущеної
вигоди за індексом інфляції, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.9, ст. 9-1 ЗУ "Про
соціальний і правовий захист військослужбовців та членів їх сімей" від
20.12.1991 р., ЗУ "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів"
від 17.02.2000 р., Рішення Конституційного Суду України у справі за
конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного
тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про
зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого
1999 року № 1-рп/99, ст. 17 Конституції України, ст.ст. 2, 8-14, 71, 160-164,
167, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини А1978
про стягнення коштів - відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву
про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк,
постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з
дня складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України,
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.5 ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 17.11.2008 року.

Суддя