Справа № 22-а-11920/08
Суддя: Дяченко С.П.
Дата ухвалення: 2008-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий суддя
1 - ї інстанції Князьков В.В. справа №
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

28 жовтня 2008 року м. Донецьк

зал судового засідання №3 у
приміщенні суду за адресою: м. Донецьк,
бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Дяченко С.П.,

суддів: Сіваченко І.В.,

Нікулін О.А.,

при секретарі судового засідання: за
участю: позивача: представника
відповідача:

Шептульовій
С.Ю., ОСОБА_1, Левченко М.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Управління
праці та соціального захисту населення Ворошиловської районної в м. Донецьку
ради

на постанову Ворошиловського районного суду міста
Донецька

від

10 вересня 2008
року

по адміністративній справі

№ 2-а-235/08 (суддя Князьков В.В.)

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Ворошиловської районної в м. Донецьку ради

про

стягнення недоотриманої одноразової щорічної грошової
допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління
праці та соціального захисту населення Ворошиловської районної в м. Донецьку
ради про стягнення
недоотриманої одноразової щорічної грошової допомоги. Свої вимоги обґрунтовує
тим, що він має статус громадянина, постраждалого внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 -ї категорії, є інвалідом 2 групи і має право на щорічну допомогу
на оздоровлення відповідно до статті 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Просив стягнути недоотриману щорічну грошову
допомогу з Управління праці та соціального захисту населення Ворошиловської
районної в м. Донецьку ради за 2006 - 2007 роки в розмірі 3080,00 грн.

Постановою Ворошиловського районного суду м. Донецька від 10
вересня 2008 року позовні
вимоги задоволено частково. Стягнуто з Управління праці та соціального
захисту населення Ворошиловської районної в м. Донецьку ради на користь ОСОБА_1
одноразову щорічну компенсаційну виплату на оздоровлення за 2007 рік у сумі
1590,00 грн. В іншій частині позову - відмовлено.

З постановою суду відповідач не погодився, подав апеляційну скаргу, вважаючи, що
судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, норми
законодавства. Просило рішення суду скасувати і прийняти нове, відмовивши
позивачу в задоволенні позовних вимог.

Позивач під час
судового засідання заперечував проти доводів апеляційної скарги. Просив
постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення. Представник відповідача підтримав вимоги, викладені в
апеляційній скарзі.

Колегія суддів заслухавши суддю - доповідача,
сторони по справі, перевіривши матеріалами справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії, має 3 групу інвалідності.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Законом
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №3054-III), передбачена щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам першої і другої груп - п'ять мінімальних заробітних плат, інвалідам
третьої групи - чотири мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати.

Управління праці і соціального захисту населення
Ворошиловської районної в м. Донецьку ради виплатило щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 90,00 грн., яка
була передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року
№836 та постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562.

Відповідно до вимог ч.2 статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України. Постановою №836, на яку
посилається відповідач, всупереч Закону №3054-III, (який встановив
розмір щорічної допомоги як величину кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати). Між тим, з
моменту прийняття постанови №836 встановлені нею розміри щорічної допомоги на
оздоровлення залишалися незмінними, у той час як Верховною Радою України
неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно
затверджувався новий державний бюджет.

Окрім цього, як вбачається зі справи Європейського суду з
прав людини від 08 листопада 2005 року № 63134/00 «Кечко проти України»: «Якщо
чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі
вимоги необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти
у цих виплатах, доки ці положення є чинними. Суд не приймає аргумент Уряду щодо
бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на
відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань».

Суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору
підлягають застосуванню стаття 48 Закону України №3054-III та Закони України Про
державний бюджет на 2007 рік, тобто суд правильно задовольнив позовні вимоги в
частині стягнення одноразової грошової компенсаційної виплати на оздоровлення
за 2007 рік з урахуванням отриманих позивачем коштів.

Вимоги щодо компенсації на оздоровлення за 2006 рік не
підлягають задоволенню, так як відповідно до п. 37 статті 77 Закону України
“Про державний бюджет України на 2006 рік”, на 2006 рік зупинена дія абзацу
3 частини 4 статті 48 Закону України
“Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” в частині виплат компенсації і допомоги у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати.

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Ухвала у повному
обсязі виготовлена 31 жовтня 2008 року.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 2, 11, 21, 70, 71, 159, 160, 184, 195, 196,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Ворошиловської районної в м. Донецьку ради - залишити без задоволення.

Постанову
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 10 вересня 2008 року по
справі № 2-а-235/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Ворошиловської районної в м. Донецьку ради про стягнення
недоотриманої одноразової щорічної грошової допомоги - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення; може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий: Дяченко С.П.

Судді:
Сіваченко І.В.

Нікулін О.А.

З оригіналом
вірно:

Суддя - доповідач
Дяченко С.П.