Справа № 2-а-16/07
Суддя: Хлюстін Ю.М.
Дата ухвалення: 2007-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-16/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2007 року м.
Одеса

Одеський
окружний адміністративний суд в складі

головуючого
судді - Хлюстіна
Ю.М.

суддів - Глуханчук
О.В. Єфіменко К.С.

при секретарі судового засідання - Диновській Н.С.

за участю
сторін:

від позивача представник - ОСОБА_2
( по довіреності)

від
відповідачів представник - Кравчук
О.О. ( по довіреності)

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в приміщені Одеського окружного адміністративного
суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Південного оперативного командування про визнання неправомірною діяльності
Міністерства оборони України
та Південного оперативного
командування щодо призначення
та виплати одноразової
грошової допомоги у
разі інвалідності, стягнення з
Міністерства оборони України на його
користь, як інваліду 2 групи, звільненого з військової служби, інвалідність якої настала внаслідок
виконання обов'язків військової служби у розмірі 54-місячного грошового
забезпечення, що складає 105914 грн.
52 коп. і моральної шкоди 100000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До суду з
адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Міністерства оборони
України, Південного оперативного
командування про визнання
неправомірною діяльності Міністерства
оборони України та Південного оперативного командування щодо
призначення та виплати
одноразової грошової допомоги у
разі інвалідності, стягнення з
Міністерства оборони України на його
користь, як інваліду 2 групи, звільненого з військової служби, інвалідність якої настала внаслідок
виконання обов'язків військової служби у розмірі 54-місячного грошового
забезпечення, що складає 105914 грн.
52 коп. і моральної шкоди 100000 грн.,
мотивуючи це тим, що, згідно висновку МСЕК, Він є інвалідом війни 2-й групи з 2007
року. Як інвалід війни 2-й групи, Він
має право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі
часткової втрати працездатності. Це передбачено статтею 46 Конституції
України, відповідно до якої громадяни
мають право на соціальний захист, що
включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості
та в інших випадках, передбачених
законом.

Він звернувся до
начальника штаба Південного
оперативного командування, де проходив
перед звільненням службу, заявою про
призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі інвалідності.
Начальник штаба Південного оперативного командування повідомив його, що комісією штабу Південного оперативного
командування йому відмовлено у задоволенні заяви, з посиланням у відповіді, що підстава у відмові є не представлення
ним довідки з HACK «OPAHTA»

Стаття 41 Закону
України „Про загальний військовий обов'язок і військову службу" передбачає
Державне страхування і виплату у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми,
каліцтва) або захворювання чи інвалідності військовослужбовців Збройних
Сил

2

України, інших військових формувань та призваних на
збори військовозобов'язаних. Життя і здоров'я військовослужбовців Збройних Сил
України та інших військових формувань підлягають обов'язковому державному
особистому страхуванню за рахунок коштів Державного бюджету України, порядок та умови якого визначаються Кабінетом
Міністрів України. У разі каліцтва,
заподіяного військовослужбовцю під час виконання службових
обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження військової
служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності
йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі від трирічного до
п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на
умовах, визначених Кабінетом Міністрів
України, і призначається пенсія по
інвалідності. Одноразова грошова
допомога, передбачена частинами
другою, третьою та четвертою цієї
статті, не виплачується, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма,
каліцтво) або захворювання чи інвалідність: настали у зв'язку з
вчиненням військовослужбовцем(військовозобов'язаним, резервістом) навмисного злочину або є
наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння; є
наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем
(військовозобов'язаним, резервістом)
тілесного ушкодження.

Згідно п. 2
статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» від 20.12.1997р. у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час
виконання ним обов'язків військової служби,
а також інвалідності, що настала
в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці
після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного
випадку, що мали місце в період
проходження військової служби, залежно
від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога
в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку
та на умовах, визначених Кабінетом
Міністрів України. Пунктом 8 цієї статті Закону передбачено, що визначення ступеня втрати працездатності
військовослужбовцем,
військовозобов'язаним або резервістом у період проходження військової
служби (зборів), служби у військовому
резерві у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному
порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до
п.п.2 п.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у
разі загибелі (смерті), каліцтва або
інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів
від 21 лютого 2007 p. N 284, грошова
допомога виплачується військовослужбовцям у разі настання інвалідності в період
проходження військової служби та особам,
звільненим з військової служби у разі настання інвалідності не пізніше
ніж через три місяці після звільнення з військової служби чи внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової
служби, у розмірі: 48-місячного
грошового забезпечення - інвалідам І групи; 42-місячного грошового забезпечення
- інвалідам II групи; 36-місячного грошового забезпечення - інвалідам 3
групи.

П.п.3 цього
пункту передбачено, що одноразова
грошова допомога військовослужбовцям та особам,
звільненим з військової служби, у
разі настання інвалідності внаслідок виконання обов'язків військової служби
виплачується у розмірі: 60-місячного грошового забезпечення - інвалідам І
групи: 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи;
48-місячного грошового забезпечення - інвалідам 3 групи.

Пунктом 3
передбачено, що розмір грошової допомоги
визначається відповідно до грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військове звання, відсоткової надбавки за вислугу років та
100-відсоткової надбавки, передбаченої
Указами Президента України від 4 жовтня 1996 р. N 925 ( 925/96 ) та від 23
лютого 2002 p. N 173 ( 173/2002 ) і постановою Кабінету Міністрів України
від 22 травня 2000 p. N 829 ( 829-2000-п ) за

3

останньою
посадою, яку військовослужбовець займав
на день втрати працездатності, а
особа, звільнена з військової служби на
день звільнення.

У разі
встановлення групи інвалідності, яка дає
право на отримання грошової допомоги у більшому розмірі, її виплата провадиться з урахуванням раніше
виплаченої суми.

Він був
звільнений у 2006 році. Для виплати одноразової грошової допомоги як для
звільненого має всі підстави - наявність інвалідності та зв'язок цієї
інвалідності з військовою службою. У своїй телеграмі №248/6/П Міністр оборони
України вказав коло осіб, які мають
право на одноразову грошову допомогу, це
військовослужбовці чи особи звільнені з військової служби у 2006 році. В
методичних рекомендаціях, які розроблені
на підставі вказаної телеграми чомусь вказано,
що виплата проводиться за умови... подання військовослужбовцем довідки
Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про неотримання страхової
суми або повернення раніше отриманої страхової суми за страхову подію, за якою визначена група інвалідності.

Однак страхова
подія ніякого відношення до визначення групи інвалідності не має. Згідно пп. б.
п. 6 Умов державного обов'язкового особистого страхування військовослужбовців і
військовозобов'язаних, покликаних на
збори, і порядку виплат їм і членам
їхніх родин страхових сум, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року №488, військовослужбовець має право на страхові
виплати в розмірі відповідного ступеня втрати працездатності, що визначається в процентному відношенні до
загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.

Таким
чином, страхова подія зв'язана з
ступенем втрати працездатності та немає жодного відношення до групи
інвалідності. Ступень втрати працездатності встановлюється і без визначення
групи інвалідності.

Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта» проводить страхові виплати за кошти, які виділяє Міністерство оборони в розмірі
відповідного ступеня втрати працездатності,
що визначається в процентному відношенні до загальної суми страхування
на випадок загибелі або смерті, а
Міністерство оборони України проводить виплати,
у відповідності до групи інвалідності.

Він звертався до
Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», щодо призначення та сплати одноразової
грошової допомоги та отримав, як і інші
військовослужбовці, відповідь, що на HACK «Оранта»
не покладено обов'язок по виплаті одноразової грошової допомоги
військовослужбовцям.

Якщо виплати
проводити з урахуванням ступеня втрати працездатності то і у першому і другому
випадку головним розпорядником коштів є Міністерство оборони України. Інвалідність
встановлюється МСЕК на підставі наказу Міністерства охорони здоров'я України
від 07.04.2004 року №183 "Про затвердження Інструкції про встановлення
груп інвалідності".

Згідно
п.9 Постанови Кабінету Міністрів від 21 лютого 2007 p. N 284
«Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті),
каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році», рішення щодо призначення грошової допомоги
приймає головний розпорядник коштів, а
саме Міністерство оборони України, тому
необхідно обов'язок по виплати коштів покласти саме на нього.

Згідно
довідки фінансової служби Південного оперативного командування грошове
забезпечення за останньою посадою, яку
Він мав на день звільнення, складає 1961
грн. 38 коп.

54-місячне
грошове забезпечення складає 105914 грн. 52 коп.

Він проходив
службу у Збройних силах та ушкодив своє здоров'я. Ніхто йому не відшкодував
шкоду яку Він отримав у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Пункт 3 ст.
268 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність не поширюється на вимоги
про відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Крім того, у відповідності до ст. 23
Цивільного кодексу України, Він маю
право на відшкодування моральної шкоди,
яка полягає у фізичній болі та стражданнях, яких Він зазнав у зв'язку з ушкодженням
здоров'я та і зараз зазнає. Віддати усі свої молоді роки

4

службі
Вітчизні та втратити здоров'я, бути у
теперішній час нікому не потрібним, це
дуже тяжко.

Відшкодування
моральної шкоди передбачено ст. ст.
1167, 1168 ЦК України. Законом
України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей» від 20.12.1997р. передбачено відшкодування моральної шкоди, але Закон не регулює правовідносини щодо
порядку визначення розміру відрахування моральної шкоди, тому у відповідності до ч.7 ст. 9
КАС України Він зробив розрахунок моральної шкоди з урахуванням використання
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", а саме п. 3 ст. 34
цього Закону де передбачено відшкодування моральної шкоди, завданої умовами виробництва, які не спричинили потерпілим професійної
працездатності ( що не перебільшує двохсот розмірів мінімальної заробітної
плати, встановленої на день виплати, незалежно від будь-яких інших страхових
виплат), а в даному випадку, у нього 2 група інвалідності.

Згідно з
положенням частини третьої статті 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" треба розуміти як визначення
порядку, процедури та розмірів
відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної
(немайнової) шкоди, заподіяної умовами
виробництва, в окремому випадку - лише у
разі відсутності втрати потерпілим професійної працездатності. Зазначене
положення не виключає обов'язку Фонду відшкодовувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, в інших випадках, коли здійснення права застрахованих на
відшкодування моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної умовами виробництва,
має забезпечуватися Фондом на підставі статей 1, 5, 6, 13, 21 та частини третьої статті 28 цього Закону
всім потерпілим, у тому числі в разі
тимчасової, стійкої часткової чи повної
втрати професійної працездатності.

Таким
чином, двісті розмірів мінімальної
заробітної плати у разі відсутності втрати потерпілим професійної
працездатності складає 80000 грн. З урахуванням того, що з 1.12.2007р мінімальна заробітна плата
складає 400 грн., а у разі стійкої
"втрати професійної працездатності,
як є у нього, Він має право на
відшкодування моральної шкоди у більш великому розмірі. Тому нанесену йому
моральну шкоду оцінює у 100000грн.

Відповідач не
погодився з вимогами позивача, просить в
задоволенні вказаного позову відмовити,
мотивуючи це тим, що позивачем
статус інваліда був отриманий у 2007 році. Дія Порядку та умов призначення і
виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців
та інвалідності осіб, звільнених з
військової служби, що сталися у 2006
році, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 21.02.07 № 284 розповсюджується тільки на осіб, які отримали інвалідність у 2006 році.

У зв'язку з
тим, що інвалідність позивача настала в
2007 році, а не у 2006 році, позивач не має право на отримання грошової
допомоги за нормами Порядку.

Крім того, пункт 5 Порядку визначає надання
військовослужбовцем або особою,
звільненою з військової служби,
до військової частини довідки про те,
що їм не провадилися інші, передбачені
законами України виплати у разі заподіяння каліцтва або настання інвалідності.

Однак, дана довідка позивачем, при наданні документів, надана не була. В зв'язку із зазначеним, тобто у зв'язку із не наданням усіх
необхідних документів, позивачу і було
відмовлено у задоволені його заяви,
поданої на ім'я начальника штабу - першого заступника командувача військ
Південного оперативного командування, і
його право на отримання грошової допомоги в разі настання інвалідності
управлінням Південного оперативного командування, а тим більш Міністерством оборони
України, не порушувалось.

На підставі
викладеного, просить суд в задоволенні
позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши пояснення
представника позивача та представника відповідачів, а також обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та

5

заперечення, докази якими вони підтверджуються, суд вважає,
що адміністративний позов Александрука О.Ф. повинен бути відмовлений
частково з таких підстав.

Статтею 46
Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі
повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Згідно п. 2
статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» від 20.12.1997р. у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час
виконання ним обов'язків військової служби,
а також інвалідності, що настала
в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці
після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного
випадку, що мали місце в період
проходження військової служби, залежно
від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога
в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку
та на умовах, визначених Кабінетом
Міністрів України. Пунктом 8 цієї статті Закону передбачено, що визначення ступеня втрати працездатності
військовослужбовцем,
військовозобов'язаним або резервістом у період проходження військової
служби (зборів), служби у військовому
резерві у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному
порядку відповідно до законодавства.

Згідно п. 2
статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» від 20.12.1997р. у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час
виконання ним обов'язків військової служби,
а також інвалідності, що настала
в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці
після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного
випадку, що мали місце в період
проходження військової служби, залежно
від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога
в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку
та на умовах, визначених Кабінетом
Міністрів України. Пунктом 8 цієї статті Закону передбачено, що визначення ступеня втрати працездатності
військовослужбовцем,
військовозобов'язаним або резервістом у період проходження військової
служби (зборів), служби у військовому
резерві у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному
порядку відповідно до законодавства.

Інвалідність
встановлюється МСЕК на підставі наказу Міністерства охорони здоров'я України
від 07.04.2004 року №183 "Про затвердження Інструкції про встановлення
груп інвалідності".

Відповідно до
п.3 Порядку, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів від 21 лютого 2007 p. N
284, що у разі встановлення групи
інвалідності, яка дає право на отримання грошової
допомоги більшому розмірі,
її виплата провадиться з
урахуванням раніше виплаченої суми.

Згідно
п.9 постанови Кабінету Міністрів від 21 лютого 2007 p. N 284
«Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті),
каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році», рішення щодо призначення грошової допомоги
приймає головний розпорядник коштів, а
саме Міністерство оборони України, тому
суд вважає, що необхідно обов'язок по
виплаті коштів покласти на нього.

ОСОБА_1
був звільнений у запас відповідно до наказу Міністра оборони України №1978 від
15.12.2006 року ( аркуш справи 43)

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 2
групи, що підтверджується посвідченням (
аркуш справи 39) та довідкою до акту огляду МСЕК НОМЕР_1 (аркуш справи 40, 41)
Відповідно до акту МСЕК дата огляду ОСОБА_1 мала місце 8.11.2006 року під час
проходження ним служби. В акті також вказано,
що причина інвалідності є травма пов'язана з військовою службою, при виконанні інтернаціонального обов'язку .
Згідно з записом в свідоцтві про хворобу №1430 від 2.11.2006 року відносно

6

ОСОБА_1 захворювання яке має місце у позивача
пов'язане з проходженням військової
служби (аркуш справи 7, 8)

Згідно
довідки фінансової служби Південного оперативного командування грошове
забезпечення за останьою посадою, яку
мав позивач на день звільнення, складає
1961 грн. 38 коп. ( аркуш справи 32)

54-місячне
грошове забезпечення складає 105914 грн. 52 коп.

Пункт 3 ст.
268 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність не поширюється на вимоги
про відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Вимоги позивача
відносно сплати йому грошової допомоги у разі інвалідності в розмірі 105914
грн. 52 коп., суд вважає повинні бути
задоволені. Ця вимога є правомірною у відповідності до законодавства.

Судом
встановлено, що позивачу від начальника штаба - першого
заступника командувача військ Південного оперативного командування надійшов
лист за №2/604 від 4.06.2007 року про відмову в задоволенні заяви щодо виплати
допомоги у разі інвалідності (аркуш справи 6) Також в листі вказується про те, що позивачем не представлена довідка з HACK"OPAHTA"

В своєму позові
ОСОБА_1 в обґрунтування вимог відносно неправомірності дій Міністерства оборони
України, вказує, що "Він був звільнений у 2006 році. Для
виплати одноразової грошової допомоги як для звільненого має всі підстави -
наявність інвалідності та зв'язок цієї інвалідності з військовою службою. У
своїй телеграмі №248/6/П Міністр оборони України вказав коло осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу, це військовослужбовці чи особи звільнені з
військової служби у 2006 році. В методичних рекомендаціях, які розроблені на підставі вказаної телеграми
чомусь вказано, що виплата проводиться
за умови... подання військовослужбовцем довідки Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта» про неотримання страхової суми або повернення
раніше отриманої страхової суми за страхову подію, за якою визначена група інвалідності".

Вказана
телеграма №248/6/П та методичні рекомендації розроблені на підставі цієї
телеграми не можуть враховуватися судом,
у зв'язку з тим, що вони в
частині подання військовослужбовцем довідки ВАТ HACK
"ОРАНТА" про неотримання страхових сум при настанні інвалідності у
відповідності до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1997р. та постанови Кабінету
Міністрів від 21 лютого 2007 p. N 284 «Про затвердження Порядку та умов призначення і
виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців
та інвалідності осіб, звільнених з
військової служби, що сталися у 2006
році» не відповідають вимогам вказаного Закону та постанови.

Також відповідно
до листа Одеської обласної дирекції ВАТ HACK
"ОРАНТА" від 6.11.2007 року №12-06/2505, ВАТ HACK
"ОРАНТА" ніякого відношення щодо виплати одноразової грошової
допомоги ( аркуш справи 44)

Суд вважає, що дії Південного оперативного командування
та Міністерства оборони України щодо не призначення та виплати ОСОБА_1
одноразової грошової допомоги у разі інвалідності є неправомірними, з урахуванням вказаного вище.

Вимоги позивача
про визнання неправомірними дій Південного оперативного командування та
Міністерства оборони України, щодо не
призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги повинні бути
задоволені.

Суд
також вважає, що в задоволенні вимог
ОСОБА_1 щодо стягнення з Міністерства оборони України моральної шкоди в розмірі
100000 грн. слід відмовити з наступних підстав.

Позивач в своїй
позовній заяві вказує, що Законом
України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей» від 20.12.1997р. передбачено відшкодування моральної шкоди, але Закон не регулює правовідносини щодо
порядку визначення розміру відрахування моральної шкоди, тому у відповідності до ч.7 ст. 9
КАС України Він зробив розрахунок моральної шкоди з урахуванням використання
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які
спричинили втрату

7

працездатності", а саме п. 3
ст. 34 цього Закону де
передбачено відшкодування моральної шкоди,
завданої умовами виробництва, які
не спричинили потерпілим професійної працездатності ( що не перебільшує двохсот
розмірів мінімальної заробітної плати,
встановленої на день виплати,
незалежно від будь-яких інших страхових виплат), а в даному випадку, у нього 2 група інвалідності.

Згідно з
положенням частини третьої статті 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" треба розуміти як визначення
порядку, процедури та розмірів
відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної
(немайнової) шкоди, заподіяної умовами
виробництва, в окремому випадку - лише у
разі відсутності втрати потерпілим професійної працездатності. Зазначене
положення не виключає обов'язку Фонду відшкодовувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, в інших випадках, коли здійснення права застрахованих на
відшкодування моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної умовами виробництва,
має забезпечуватися Фондом на підставі статей 1, 5, 6, 13, 21 та частини третьої статті 28 цього Закону
всім потерпілим, у тому числі в разі
тимчасової, стійкої часткової чи повної
втрати професійної працездатності.

Таким
чином, двісті розмірів мінімальної
заробітної плати у разі відсутності втрати потерпілим професійної
працездатності складає 80000 грн. З урахуванням того, що з 1.12.2007р мінімальна заробітна плата
складає 400 грн., а у разі стійкої
втрати професійної працездатності, як є
у нього, Він має право на відшкодування
моральної шкоди у більш великому розмірі. Тому нанесену йому моральну шкоду
оцінює у 100000грн.

Судом
встановлено, що немає причинного зв'язку
між відмовою позивачу нарахувати та сплатити одноразову грошову допомогу у разі
інвалідності та заподіянням у зв'язку з цим моральної шкоди про яку вказує
позивач.

Відповідно
до вимог ст. 71 ч.1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги
та заперечення.

Разом з
тим, позивачем не надано ніяких
доказів, щодо нанесення йому моральної
шкоди відмовою нарахувати та сплатити одноразову грошову допомогу у разі
інвалідності.

Позивачем
вказується, що моральна шкода пов'язана
з настанням інвалідності. Разом з тим,
ОСОБА_1 не заявляються вимоги щодо оскарження дій Міністерства оборони
України про настання інвалідності.

ОСОБА_1
після направлення позову до суду змінював та доповнював свої позовні вимоги, але так і не заявив вимог щодо оскарження дій
Міністерства оборони України про настання інвалідності.

Також
суд вважає, що в Законі України "
Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"
прямо не вказується, що настання
інвалідності тягне за собою обов'язкове стягнення моральної шкоди, у зв'язку з чим позивач і просить застосувати
аналогію права, як згідно з нормами
Закону України " Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"

З
урахуванням вказаного, суд вважає, що в задоволенні вимог про стягнення з
міністерства оборони України моральної шкоди в розмірі 100000 грн., позивачу слід відмовити.

Керуючись ст. 46
Конституції України, ст. 41 Закону України „Про загальний військовий
обов'язок і військову службу",
Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей», постановою Кабінету
Міністрів України від 21 лютого 2007 p. N 284
"Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі (смерті),
каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році", ст.
ст. 4, 5. 6,
158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Міністерства оборони України, Південного
оперативного командування про
визнання

8

неправомірною діяльності
Міністерства оборони України
та Південного оперативного
командування щодо призначення
та виплати одноразової
грошової допомоги у разі
інвалідності, стягнення з Міністерства
оборони України на його користь, як інваліду 2 групи, звільненого з військової служби, інвалідність якої настала внаслідок виконання
обов'язків військової служби у розмірі 54-місячного грошового
забезпечення, що складає 105914 грн. 52
коп. і моральної шкоди 100000 грн. - частково.

Визнати
неправомірними дії Міністерства оборони України та Південного оперативного
командування щодо відмови в призначені та виплаті одноразової грошової допомоги
ОСОБА_1

Зобов'язати
Міністерство оборони України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у
зв'язку з настанням інвалідності, яка
настала внаслідок виконання обов'язків військової служби в розмірі 105914 грн.
52 коп.

Відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні вимог щодо стягнення з Міністерства оборони України
моральної шкоди в розмірі 100000 грн.

постанова може
бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня складання постанови в
повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом
20 днів апеляційної скарги, або в
порядку ч.5 ст. 186 КАС України.