Справа № 22-а-3565/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач
у 1 інстанції- Горбенко К.П.
апеляційний адміністративний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

21 травня 2008 року справа
№ 22-а-3565/08

приміщення суду за адресою: м.Донецьк,
бульвар Шевченка, 26

колегія суддів Донецького апеляційного
адміністративного суд у складі:

головуючого

Геращенко І.В.

суддів при
секретарі розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача: на постанову по справі за позовом до про

Арабей., Малашкевич
С.А. Безруковій В.М.

Управління
праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації
Донецької області Донецького окружного
адміністративного суду від 27.02.2008 року
№ 2-а-1866/08 ОСОБА_1
Управління праці та соціального захисту населення Артемівської
райдержадміністрації Донецької області зобов'язання виплатити недоотриману
одноразову щорічну допомогу до 5 травня за 2007 рік,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького
окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці
та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації Донецької
області зобов'язання виплатити недоотриману одноразову щорічну допомогу до 5
травня за 2007 рік у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, як учаснику війни за 2007 рік у сумі 1175,18
грн.

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду від 12.02.2008р. позовні
вимоги ОСОБА_1 були задоволені у повному
обсязі. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 1175,18грн.

27.02.2008р.
УПСЗН Артемівської райдержадміністрації Донецької області подана апеляційна
скарга, в якій апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та
відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Апеляційну
скаргу мотивує тим, що судом 1 інстанції при встановлені розміру мінімальної
пенсії за віком, за яким шляхом помноження встановлюється одноразова грошова
допомога, прийнято до уваги доводи позивача щодо розміру пенсії. Крім того, апелянт зазначає, що на його думку
суд не мав правових підстав застосовувати для розрахунку одноразової грошової
допомоги суму мінімальної пенсії за віком, визначеною на 2004р. та 2007р.,
оскільки приписами ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» не встановлено за який саме рік та в якому
обсязі повинен визначитися розмір пенсії для застосування у розрахунку
одноразової грошової допомоги, а позивачем свою позицію за вказаним питанням у
судовому засіданні не доведено і в мотивувальній частині рішення сума виплати
юридично не обумовлена. Так само, при винесені судом рішення, не враховано, що
на цей час порядок сплати разової грошової допомоги за 2004 рік та 2007 рік у
відповідності до 7-ми мінімальних пенсій за віком в зв'язку з набранням
чинності Конституційного рішення, законодавством або планами формування та
використання фінансових ресурсів країни (бюджетом на 2004, 2007 роки) не
встановлено та інших джерел фінансування на цей час не існує.

У судовому засіданні позивач
заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву у якій просив
розглянути апеляційну скаргу без його участі, також у заяві зазначив, що доводи
апеляційної скарги підтримує.

Судом
першої інстанції встановлено, що позивач відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту» має статус учасника війни і відповідач
нарахував та сплатив їй одноразову грошову допомогу до 5 травня у 2007 році у
розмірі 55грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а судове рішення таким, що
підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно
до ч. 1 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення
повинно бути законним та обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач являється ветераном-учасником війни, що підтверджується посвідченням
Серії НОМЕР_1 виданого 16.03.1998р. (а.с.12).

Згідно
листа відповідача, позивачу було фактично сплачено одноразову грошову допомогу
передбачену спеціальним Законом № 3551-ХІІ до 5 травня у 2007 році в розмірі 55
грн.(а.с.30).

Правовий статус інвалідів війни,
визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-12. Розділом ІІІ цього Закону визначені
пільги інвалідам війни та гарантії їх соціального захисту, стаття 14 якого передбачає пільги учасникам війни та
особам, прирівняним до них.

Відповідно до ч. 5 ст. 14
зазначеного Закону встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам війни та
особам прирівняним до них виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком.

Фінансування витрат, пов'язаних з
введенням в дію цього Закону, відповідно до статті 17 здійснюється за рахунок
коштів державного та місцевого бюджетів, а виплата разової грошової допомоги до
5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, відповідно до
статті 17-1 даного Закону здійснюють органи праці та соціального захисту
населення, внаслідок чого колегія суддів не приймає посилання скаржника на те,
що з Управління є неналежним відповідачем.

Відповідно
до ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Відповідно
до принципу верховенства права та законності-суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість
держави. Крім того, як роз'яснено постановою Пленуму Верховного Суду України №
9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні
правосуддя»,- судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента, постанови Верховної
ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України), підлягають
оцінці на відповідність як Конституції України так і закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 9
липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають частинам 2 і 3
ст. 22 Конституції України, серед інших, положення статті ст. 29 Закону України
«Про державний бюджет України на 2007р.» відповідно в частині зменшення
розмірів виплат інвалідам війни в порівнянні з тими, які встановлені Законом
про ветеранів.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджує
висновок суду першої інстанції щодо
стягнення з Управління одноразової щорічної допомоги до 5 травня за 2007 рік.

Апеляційний
розгляд справи здійснений, виходячи з зазначених норм, з урахуванням Рішення
Європейського Суду з прав людини «Кечко проти України», а саме з врахуванням
зауважень Суду, якими визначено, що в межах свободи дій держави визначати, які
надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може
вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні
зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату
певних надбавок і дотримано всі вимоги необхідні для цього, органи державної
влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є
чинними.

Колегія
суддів не приймає посилання скаржника на відсутність порядку сплати щорічної
допомоги за 2007 роки у зв'язку із прийняттям
Конституційним Судом України рішень з огляду на те, що судові рішення
ухвалюються в межах норм діючого законодавства в незалежності від надходження коштів з Державного бюджету
України на виплату допомоги.

Стосовно розрахунку розміру
допомоги колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції розрахунок
здійснений, виходячи з норм діючого законодавства, посилання на яке викладене в
мотивувальній частині постанови суду першої інстанції, враховуючи норми, які
діяли на час виплат допомоги, відповідно у 2007 році.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись
ч. 3 ст. 24, ст.ст. 160, 167, 184 ч.1, 195, 196, п.1 ст. 198, 200, ч.1 ст. 205,
ст.ст. 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації
Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від
12 лютого 2008 року у справі № 2-а-1866/08 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2008 року у справі № 2-а-1866/08 -
залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали
постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 21 травня
2008 року. Ухвала у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 22 травня 2008
року.

Ухвала суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Геращенко

Судді: Т.Г.
Арабей

С.А.Малашкевич