Справа № 2а-1564/08
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2008-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№2а-4621/07
Справа № 2а-1564/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2008 р.
Харківський окружний адміністративний суд

в
складі: головуючого - судді
Присяжнюк О.В.

за
участю секретаря судового засідання
Макєєвої Г.О.,

за
участю: прокурора - Балановського О.О., позивача ОСОБА_1., представників
відповідачів - Сілаєвої Т.Ф., Овчаренка О.О., представника третьої особи -
Федотової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту населення
Орджонікідзевського району в м. Харкові ради, Головного управління праці та
соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації,
3-тя особа - Харківський обласний військовий комісаріат, про надання права на
пільги, зобов'язання вчинення дій, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1. звернулася до суду з
адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району м. Харкова,
Головного управління праці та
соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про
надання права на пільги, зобов'язання вчинення дій, в якому просить: надати їй
право на пільги члена загиблого на всій території СНД; зобов'язати Управління праці та соціального захисту
населення Орджонікідзевського району
м. Харкова видати їй «Посвідчення члена сім"ї загиблого», а також
листи-вкладиші на пільговий проїзд
на території держав учасниць СНД, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

При звернені ОСОБА_1. 18 червня 2007
року в Харківській обласний військовий комісаріат у відділ соціального
забезпечення о видачі посвідчення члена сім"ї загиблого радянського зразка, позивачки письмово повідомили,
що такий документ буде виданий їй по довіреності Управління праці та
соціального захисту населення Орджонікідзевського району м. Харкова.

При
звернені по даному питанню 25 липня 2007
року до Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського
району м. Харкова, а в подальшому і з приводу отримання талонів на проїзд
позивачки було відмовлено в отриманні посвідчення члена сім"ї загиблого
радянського зразка, у зв'язку з відсутністю у позивачки такого права та
відсутністю права на отримання даного документа.

Позивачка
вважає, що їй було відмовлено в отриманні посвідчення члена сім"ї
загиблого радянського зразка не правомірно, без зазначення конкретних причин
відмови.

ОСОБА_1. вважає, що отримання нею
даного посвідчення передбачено законом.

Угода № 997 - 301 від 12 березня 1993
року не може бути підставою для відмови у видачі позивачки посвідчення,
оскільки воно не підписано Україною «Про взаємне визнання права на пільговий
проїзд для інвалідів, учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб,
прирівняних до них» м. Москва/ Бюл. Міжміських договорів №3 від 1993 року -
Інформаційний вісник Ради глав держав і Ради глав влад СНД №2, 1993 р. доповнення №3 до угоди Категорії осіб, які
мають право на безкоштовний проїзд у міському та приміському транспорті»

Таким чином позивачка вважає, що вона підпадає під ознаки і категорії угоди
від 15 квітня 1994 р., оскільки вона є інвалідом другої групи, недієздатна,
одинока, що підтверджується довідками МСЕК, консультативні висновки поліклініки
інституту неврології, акт ЖЕУ - 141 від 08 квітня 2005 року, копія посвідчення
отримання пенсії за віком з 2004 року виписка про отримання надбавки у зв'язку із загибеллю батька ОСОБА_2..

Як вбачається з угоди 1994 року прийнятого і підписаного усіма державами
після прийняття Закону «Про ветеранів» у ст.ст. 1, 2,4.5,4.6 додатку №1, 2 до
Угоди 1994 року: « До членів сімей загиблих ( зниклих без вісті)
військовослужбовців, партизан ті інших осіб, перелік яких міститься у даному
додатку відносяться діти загиблого або зниклого без вісті, яким у зв'язку з цим виплачують пенсію по втраті
годувальника за загиблого військовослужбовця», а у зв'язку з тим, що позивачка
постійно отримувала таку пенсію, а у неповнолітньому віці таку пенсію
отримувала мати ОСОБА_1. З 01 січня 1994 року стосовно пільг свідчать тимчасове
посвідчення, яке було видане у позивачки у 2000 році, довідка від 11 травня
1992 року та довідка від 03 лютого 1994 року.

Відповідь Управління праці та соціального захисту населення
Орджонікідзевського району м. Харкова порушує мої інтереси та права, а також
протиречіть Закону України «Про статус
ветеранів» п. 1ст. 10, відповідно до якого дія цього Закону розповсюджується на
«діти, які не мають, не мали своїх сімей»

Аналогічну відмову позивачка отримала від Головного Управління праці та
соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації на
прохання видати їй свідоцтва радянського зразка, як ветерана війни у зв'язку із
загибеллю батька ОСОБА_2.,ІНФОРМАЦІЯ_1народження, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вважає позивачка, що згідно діючого законодавства їй відмовлено
неправомірно у видачі посвідчення, як члену сім'ї загиблого (радянського
зразку), у зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду по даному питанню.

Надання права на пільговий проїзд по території держав - учасниць СНД, який
здійснюється з узгодженням з договором «О взаємнім визнанні прав на пільговий
проїзд для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, які
прирівняні до них від 12 березня 1993 року дія вказаного договору
розповсюджується на інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також
осіб, які прирівняні до них, яким надаються пільги на проїзд на території
держав - учасниць СНД. Підставою для придбання пільгового проїзного квитка є
посвідчення або лист талонів на пільговий проїзд , який виданий органами
Радянського союзу або сторонами по формі, яка була дійсна 01 січня 1992 року,
за містом мешкання особи, яка має право на пільговий проїзд.

У зв'язку з Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року
№302 «Про порядок видачі свідоцтв та нагрудних знаків ветеранів війни»
посвідчення - це документ, який підтверджує статус ветерана війни і у
відповідності до якого надаються пільги та компенсації. У відповідності до п. 7
«Положення про порядок видачі свідоцтв та нагрудних знаків ветеранам війни,
затвердженим вищезазначеною постановою, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видається пенсіонерам, які отримують пенсію у
органах Пенсійного фонду, органам праці та соціального захисту населення. Цим
же органам видаються листи талони на льотний проїзд вказаної категорії осіб.

В ході судового розгляду справи позивачка надала заяву про уточнення
позовних вимог, в якій просить стягнути
з Управління праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевського району м. Харкова на користь ОСОБА_1.
моральну шкоду у розмірі 51000 гривень.

Прокурор у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивачки та просив
їх задовольнити.

Представник відповідача - Управління
праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району м. Харкова -
в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки,
пояснивши суду, що відповідно до ст. 3 Угоди «Про взаємне визнання права на
пільговий проїзд для інвалідів, учасників Великої Вітчизняної війни. А також
осіб прирівняних до них» від 13 березня 1993 року надається право на
п'ятидесяти відсоткову знижку вартості проїзду один раз на рік (туди та назад)
залізничним, водним, повітряним, міжміським автомобільним транспортом батькам
та дружинам військовослужбовців, загиблих внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних
під час захисту колишнього Союзу РСР або при виконанні інших обов'язків
військової служби, а також внаслідок захворювання пов'язаного з перебуванням на
фронті. ОСОБА_1. отримала статус «член сім'ї загиблого» відповідно до п. 1 ст.
10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», як донька загиблого батька (посвідчення НОМЕР_1від 07 грудня 1995
року). Отже враховуючи вищезазначене, забезпечити ОСОБА_1. листами талонів на
право одержання проїзних квитків з пятидесяти відсотковою знижкою їх вартості,
законних підстав не має. У зв'язку з відсутністю права на видачу пільгових
талонів на проїзд по країнам СНД - немає підстав для видачі посвідчення «член сім'ї
загиблого» союзного зразка.

Твердження позивачки про те, що діями
Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району м.
Харкова їй завдано моральної шкоди, відповідача вважає не обґрунтованими.
ОСОБА_1. не надано суду жодних доказів щодо наявності зв'язку між діями
Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району м.
Харкова та заподіянням моральної шкоди ОСОБА_1.

Представник відповідача - Головного
управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної
державної адміністрації у судовому засіданні заперечував проти задоволення
позовних вимог заперечував, пояснивши суду наступне: згідно зі ст. 3
міжурядової угоди «Про взаємне визнання права на пільговий проїзд для
інвалідів, учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до
них» від 12 березня 1993 року учасникам ВВВ та особам прирівняним до них,
батькам та жінкам військовослужбовців, які загинули внаслідок поранення,
контузії або увіччя, отриманих при захисті колишнього СРСР або при виконанні
інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті, надається право на пятидесяти відсоткову знижку
вартості проїзду один раз на рік (туди та назад) залізничним, водним,
повітряним, міжміським автомобільним транспортом.

Як вбачається з наведеного діти
військовослужбовців не належать до категорії осіб, які мають право на пільговий
проїзд.

Таким чином, ОСОБА_1., як дитині загиблого військовослужбовця не
передбачено надання пільг на проїзд по території Держав учасниць СНД.

У судовому засіданні представник третьої особа заперечувала проти
задоволення позовних вимог позивачки, підтримала письмові заперечення проти
позову, додатково пояснивши наступне: відповідно п.З Додатку №2 „Угоди про взаємне
визнання прав на пільговий проїзд для інвалідів і учасників Великої вітчизняної
війни, а також осіб, прирівняних до них підписаної і державами - учасницями
Співдружності Незалежних Держав від 12.03 1993р., яка ратифікована Україною,
позивачка не відноситься до категорій осіб, прирівняних по пільгам на проїзд у
міжміському транспорті до учасників війни, тобто відповідно до ст.3 і ст.4 цієї
Угоди, вона не має право на 50% знижку від вартості проїзду по території держав
- учасниць Співдружності Незалежних Держав.

Відповідно п З Додатку №2 „Угоди про взаємне визнання прав на пільговий
проїзд для інвалідів і учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб,
прирівняних до них» таке право дається батькам і дружинам військовослужбовців,
загиблих внаслідок поранення, контузії о каліцтва, отриманих під час захисту
колишнього Союзу РСР, або при виконанні інших обов'язків військової служби чи
внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті.)

Оскільки, позивачка не відноситься
до кола цих осіб, то її позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на законі.

Додатково, слід підкреслити, що, згідно „Угоди про взаємне визнання пільг і
гарантій учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових
дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців» від
15.04.1994 р., яка ратифікована Україною
довідно до Закону України
№144/96-ВР від 26.04.1996 р., дія цієї Угоди поширюється на «..сім'ї
загиблих військовослужбовців та інші категорії осіб, яким надані пільги
законодавством колишнього Союзу РСР згідно з додатком 1 цієї Угоди « а саме
(ст., 4.5) До членів сімей загиблих (зниклих без вісти) військовослужбовців,
партизан та інших осіб, відносяться: діти й інші утриманці загиблого або
зниклого без вісти, яким у зв'язку з цим виплачується пенсія у разі втрати
годувальника за загиблого військовослужбовця; батьки; чоловік, дружина, які не
вступили у другій шлюб.»

Оскільки позивачка є дочкою загиблого під час Великої Вітчизняної війни
військовослужбовця і при цьому пенсію у разі втрати годувальника не отримує, ні
до жодної з вищезазначених категорій осіб, що мають право на пільговий проїзд
по країнам СНД вона не має.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, установив
такі обставини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1. отримала статус «член сім'ї
загиблого» відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», як донька загиблого батька, про що
свідчить посвідчення НОМЕР_1від 07 грудня 1995 року.

Листом Головного управління праці та соціального захисту населення
Харківської обласної державної адміністрації
№ 04-Н/5802 від 06 листопада 2007 р., ОСОБА_1. на її звернення було
роз'яснено що дітям загиблих військовослужбовців не передбачено надання пільг
на проїзд по території держав - учасниць СНД.

Листом Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевської
районної в місті Харкові Ради № 4274 від 31 липня 2007 р., ОСОБА_1. на її
звернення було роз'яснено, що підстав для забезпечення її листами талонів на
право одержання проїзних квитків з пятидесяти відсотковою знижкою не має.

Листом Харківського обласного військового комісаріату № 124/ с-л від 23
липня 2007 року ОСОБА_1. на її звернення було роз'яснено, що «Посвідчення члена
сім'ї загиблого» видаються органами
праці та соціального захисту населення.

У судовому засіданні позивачка підтвердила, що вона отримала статус «член
сім'ї загиблого» відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», як донька загиблого батька і
користується посвідченням НОМЕР_1 від 07
грудня 1995 року.

Відповідно до ст. 3 Угоди «Про взаємне визнання прав на пільговий проїзд
для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних
до них» учасникам Великої Вітчизняної війни та особам, прирівняним до них
батькам та дружинам військовослужбовців, які загинули внаслідок поранення,
контузії або каліцтва, отриманих під час захисту колишнього Союзу РСР або під
час виконання інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання,
пов'язаного з перебуванням на фронті, надається право на пятидесяти відсоткову
знижку вартості проїзду один раз на рік (туди і назад) залізничним, водним,
повітряним або міжміським автомобільним транспортом.

Відповідно до п. 3 Додатку 2 до Угоди «Про взаємне визнання прав на
пільговий проїзд для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також
осіб, прирівняних до них» до категорії осіб, прирівняних за пільгами на проїзд
у міжміському транспорті до учасників Великої Вітчизняної війни є батьки та
дружини військовослужбовців, які загинули внаслідок поранення, контузії чи
каліцтва, отриманих під час виконання інших зобов'язань військової служби, або
внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» особами, на яких поширюється чинність цього
закону є сім'ї військовослужбовці, партизанів, підпільників,

учасників
бойових дій на території інших держав , прирівняних до них осіб, які загинули (
пропали безвісті) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва,
одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов'язків військової
служби (службових обов'язків), а також внаслідок захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи
на території інших держава під час воєнних дій та конфліктів; сім'ї військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу, які призивались на збори військовообовя'заних
Міністерства оборони, органів внутрішніх справа і державної безпеки колишнього
союзу РСР і загинули (померли) під час виконання завдань по охороні
громадського порядку при надзвичайних ситуаціях, пов'язаних з антигромадськими
проявами; сім'ї загиблих під час Великої Вітчизняної війни осіб із числа
особового складу груп самозахисту об'єктових та аварійних команд місцевої
протиповітряної оборони, а також сім'ї загиблих внаслідок бойових дій
працівників госпіталів, лікарень та інших медичних закладів;

До членів сімей загиблих ( тих, які
пропали безвісті) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у
цій статті, належать:

утриманці загиблого або того, хто
пропав безвісти, яким у зв'язку з цим виплачуються пенсія; батьки; один з
подружжя, який не одружився в друге, незалежно від того, виплачуються йому
пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої
сім'ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких
загинули або пропали без вісті; дружини (чоловіки) померлих інвалідів Великої
Вітчизняної війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і
бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від
загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися
в друге; на дружин (чоловіків) померлих інвалідів війни, учасників бойових дій,
партизанів, підпільників і учасників
війн, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за
самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнання за життя інвалідами,
чинність цієї статті поширюються незалежно від часу смерті інвалідам; дружини
(чоловіки) померлих партизанів, підпільників та військовослужбовців, які
проходили службу у військових підрозділах, частинах, штабах і установах, що
входили до складу діючої армії в період Великої Вітчизняної війни 1941-1945
років та війни 1945 року з імперіалістичною Японією, і нагороджені за цей
період орденами і медалями колишнього
Союзу РСР (крім ювілейних), які не одружилися в друге; дітей померлих учасників
бойових дій, які навчаються за денною формою навчання у вищих навчальних
закладах І-ІV рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладах, до закінчення цих навчальних
закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.

Оскільки позивачка не відноситься до кола осіб, на яких розповсюджується
дія п. 3 Додатку 2 до Угоди «Про взаємне визнання прав на пільговий проїзд для
інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до
них» та дія ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а отримує пільги, як дочка загиблого згідно ч. 2 ст. 10
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
то її позовні вимоги є необґрунтованими.

Таким чином, із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Орджонікідзевського району м. Харкова про надання права на пільги, зобов'язання
вчинення дій є необґрунтованими та в їх задоволені необхідно відмовити оскільки
згідно посвідчення НОМЕР_1від 07 грудня 1995 року, ОСОБА_1. має статус «член
сім'ї загиблого», як донька загиблого батька та не відноситься до кола осіб
визначених ч. 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», у зв'язку з чим, відповідно до п. 3 Додатку 2 до Угоди «Про взаємне
визнання прав на пільговий проїзд для інвалідів та учасників Великої
Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до них» позивачка не належить до
категорії осіб, які мають право на пільговий проїзд.

У зв'язку з тим, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог
ОСОБА_1. до Управління праці та соціального захисту населення
Орджонікідзевського району м. Харкова про надання права на пільги, зобов'язання
вчинення дій, суд відмовляє в задоволені позовних вимог позивачки про стягнення
з Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району
м. Харкова на її користь моральної шкоди.

Таким чином, із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1. є необґрунтованими та в їх задоволені необхідно відмовити у
повному обсязі.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. 3 Угоди «Про взаємне
визнання прав на пільговий проїзд інвалідів та учасників Великої Вітчизняної
війни, а також осіб, прирівняних до них», п. 3 Додатку 2 до Угоди «Про взаємне
визнання прав на пільговий проїзд для інвалідів та учасників Великої
Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до них», ст. 10 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. ст. 8-14,
71, 159, 160-164, 167, 185, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1до Управління праці
та соціального захисту населення Орджонікідзевського району в м. Харкові ради,
Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської
обласної державної адміністрації, 3-тя особа - Харківський обласний військовий
комісаріат, про надання права на пільги, зобов'язання вчинення дій, стягнення
моральної шкоди, в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження в десятиденний строк з дня складання постанови в повному обсязі та
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з одночасної
подачею її копії до суду апеляційної інстанції, або без попереднього подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений
для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне
оскарження чи апеляційної скарги.

Постанову
в повному обсязі виготовлено 18 листопада 2008 р.

Суддя О.В.
Присяжнюк