Справа № 2а-8385/08
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2008-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-8385/08
Харківський окружний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 листопада 2008 року м. Харків

Харківський
окружний адміністративний суд у складі:

головуючого
судді -
Перцової Т.С.

при
секретарі - Карамушко І.І.

за
участю представників сторін :

позивача
- ОСОБА_1., ОСОБА_2.

відповідача
- Поярко І.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за
адміністративним позовом ФОП ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Харкова про визнання недійсним податкового-повідомлення
рішення, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач, ФОП ОСОБА_3 звернулася до
Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Харкова, в якому просить
суд визнати недійсним податкове-повідомлення рішення № /0 від
12.08.2008 року.

В судовому засіданні
представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд
їх задовольнити. В обґрунтовування позову посилалися на ст.ст. 2, 7, 9, 10
Закону України „Про податок на додану вартість”, ст. 5 Закону України „Про
оподаткування прибутку підприємств” та зазначили, що податкове-повідомлення
рішення № /0 від 12.08.2008 року, а також п.3.1.4 акту перевірки та
висновки акту перевірки, на підставі яких прийняте оскаржуване
податкове-повідомлення рішення, не відповідають тим фактичним даним, які
відображені в документах фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_3, а
також не відповідають вимогам діючого законодавства, у зв'язку із чим просили
визнати недійсним податкове-повідомлення рішення Державної податкової інспекції
у Жовтневому районі м. Харкова № /0 від 12.08.2008 року.

Відповідач, ДПІ у
Жовтневому районі м. Харкова в запереченнях проти позову та його представник у
судовому засіданні з позовними вимогами не погодилися. Свої заперечення
обґрунтовували із посиланням на ст.ст. 2, 7, 9, 10 Закону України „Про податок
на додану вартість”, ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань
перед бюджетами та державними цільовими фондами” та пояснили, що порушення,
встановлені в ході перевірки позивача та зафіксовані належним чином в
податковому-повідомленні рішенні Державної податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Харкова № /0 від 12.08.2008 року підтверджуються наданими
митними деклараціями, які оформлені на ОСОБА_3. як фізичну особу не суб'єкта
підприємницької діяльності. Крім того відповідач та його представник у судовому
засіданні зазначили, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на
цілком законних підставах та відповідає чинному законодавству, у зв'язку із чим
просили у позові відмовити.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти
позову, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про
те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Згідно із свідоцтвом про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_3. пройшла державну реєстрацію у
Виконавчому комітеті Харківської міської ради, дата проведення державної
реєстрації - 14.07.2008 року, номер запису НОМЕР_1.

Відповідно до свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану вартість № НОМЕР_2 ОСОБА_3. зареєстрована
як платник податку на додану вартість в ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова.

Матеріалами справи підтверджено, що з
21.07.2008 року по 01.08.2008 року на підставі направлення від 21.07.2008 року
№ 380 фахівцями ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова була проведена планова
перевірка ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та
іншого законодавства за період з 01.10.2005 року по 31.03.2008 року про що
складено акт від 06.08.2008 року № 800/17-206/НОМЕР_3/250.

Зазначеною перевіркою встановлено
порушення ФОП ОСОБА_3. п.п.7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на
додану вартість”, а саме - встановлено факт завищення сум податкового кредиту,
за результатами перевірки донараховано ПДВ в сумі 22607,00 грн.

На підставі зазначеного акту
перевірки від 06.08.2008 року № 800/17-206/НОМЕР_3/250 та у відповідності до
вимог п. 6.1 ст. 6 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” ДПІ у Жовтневому
районі м. Харкова було винесено податкове повідомлення-рішення від 12.08.2008
року № /0 про визначення суми податкового зобов'язання з урахуванням
штрафних (фінансових) санкцій ФОП ОСОБА_3. по податку на додану вартість у
загальній сумі 44294,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що у
періоді, що перевірявся зазначеною перевіркою, товар (картон багатошаровий)
позивач придбав за межами України, на території Туреччини. При ввезенні на митну
територію України товар пройшов митний контроль на Херсонській митниці,
вантажно-митні декларації оформлювались як на фізичну особу (громадянку). Товар
„картон багатошаровий” був придбаний ФОП ОСОБА_3. у фірми Tader Levha San ve Tic A.S., факт покупки
підтверджується поданими позивачем актами закупівлі, які містяться в матеріалах
справи.

Інспектором Митної
служби України були оформлені митні декларації № 101387 від 05.10.2005 року, №
101687 від 30.11.2005 року, № 100432 від 09.08.2006 року, № 100290 від
28.03.2007 року, № 101037 від 26.09.2007 року - позивачем були надані всі
необхідні документи (свідоцтво про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи, облікову картку суб'єкта зовнішньоекономічної
діяльності) для оформлення митних декларацій.

При оформленні
вантажу в Україні позивачем були сплачені всі податки, у тому числі і податок
на додану вартість, які були пов'язані з ввезенням та оформленням товару в
Україні, про що зроблені відповідні відмітки про сплату податків та зборів у
відповідних вантажних митних деклараціях.

На
момент оформлення вищезазначених вантажно-митних декларацій громадянка ОСОБА_3 була зареєстрована у якості суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи та була зареєстрована як платник
податку на додану вартість, суми сплаченого до бюджету податку на додану
вартість включені до складу податкового кредиту за вантажно-митними деклараціями: № 101387 від 05.10.2005 року
на суму податку на додану вартість у розмірі 8244,38 грн., № 101687 від 30.11.2005
року на суму податку на додану вартість у розмірі 8946,58 грн., № 100432 від
09.08.2006 року на суму податку на додану вартість у розмірі 6657,92 грн., №
100290 від 28.03.2007 року на суму податку на додану вартість у розмірі 8759,33
грн., № 101037 від 26.09.2007 року на суму податку на додану вартість у розмірі
8010,31 грн.

Суд
зазначає, що підставою для встановлення перевіркою (п. 3.1.4 акту перевірки від
06.08.2008 року № 800/17-206/НОМЕР_3/250) порушень позивачем в своїй
господарській діяльності п.п.7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на
додану вартість” в частині завищення сум податкового кредиту на 22607,00 грн.
слугувала та обставина, що митна декларація була оформлена на фізичну особу та
податок на додану вартість був сплачений фізичною особою, що унеможливлює
включення до складу податкового кредиту ФОП ОСОБА_3. сум податку на додану
вартість, сплачених по митним деклараціям, оформленим на фізичну особу ОСОБА_3.

Згідно п.п. „а” п. 2.1 ст. 2 Закону
України "Про податок на додану

вартість" платником податку є будь-яка особа, яка здійснює або планує здійснювати господарську діяльність та реєструється за
своїм добровільним рішенням як платник цього податку.

Згідно підпункту „в” пункту 2.1 ст.2
Закону України "Про податок на додану

вартість" платником податку на
додану вартість є будь-яка особа, яка імпортує товари (супутні послуги) в
обсягах, що підлягають оподаткуванню цим податком згідно з нормами цієї статті.

Суд вважає доцільним відмітити, що
загальні підходи до визначення податкового обов'язку деталізації надходжень
коштів від сплати податків та зборів до бюджетів базуються в концептуальних
положеннях ст. 67 Конституції України та положеннях, що регулюють
правоздатність та дієздатність платника як учасника податкових правовідносин.

Конституційні вимоги передбачають
імперативне, безумовне виконання податкового обов'язку (обов'язку з обліку,
сплати та звітності) податків та зборів, що встановлені чинним законодавством.
При цьому, законодавство передбачає реалізацію податкового обов'язку платника у
двох формах. По перше, йдеться про деталізацію за формою виконання (коли
платник окремо реалізує сплату, облік та звітність по кожному з конкретних
видів податків та зборів, відносно яких у нього є обов'язок: податок на додану
вартість, податок з доходів тощо). По - друге, виконання податкового обов'язку
можливе і шляхом поєднання видових обов'язків за окремими різновидами
податкових платежів (альтернативні або спрощені системи оподаткування). Але і в
першому, і в другому випадку йдеться про виконання податкового обов'язку однією
особою. Не можна ставити питання при існуванні в першому випадку декількох
платників податків. Може і йтися про особливі, специфічні режими виконання
певних дій, але в будь-якому разі це буде виконання обов'язку однієї особи.

Загальна податкова правосуб'єктність,
передбачаючи як підставу сам факт існування людини, деталізується через
можливість особи як приймати участь в правовідносинах, мати відповідні права та
обов'язки, пов'язані із оподаткуванням, так і можливість реалізовувати їх
своїми діями. Зміст податкової правосуб'єктності складають права та обов'язки
платників, які забезпечують виконання ними податкового обов'язку, формування
державних фондів за рахунок податкових платежів. Саме з цих позицій необхідно
розглядати вказівки конституційної норми ст. 67 відносно обов'язку лише по тих
податках, які виникають на підставі чинного законодавства.

Відносно обмеження окремих складових
правосуб'єктності платника, то вони більшим чином відносяться не до такої її
складової як правоздатність, а до дієздатності. Остання базується на змісті
податкового обов'язку, його спрямованості та пов'язується з можливістю
зобов'язаної особи користуватися всіма правами та обов'язками за всіма
складовими (облік, сплата, звітність). Реалізація дієздатності особи, виконання
на підставі цього податкового обов'язку в цілому передбачає виконання
відповідних обов'язків та прав всіма складовими незалежно від того, в якому
режимі (загальному чи спрощеному) здійснюється реалізація прав та обов'язків
податків.

Оскільки
в даному випадку суб'єкт господарювання і фізична особа співпадають, тому слід
розуміти, що і права і обов'язки їх щодо операцій в межах здійсненого
господарювання у сукупності також співпадають.

З
положень п.п.7.7.3 п.7.3 ст. 7 Закону України "Про податок на додану
вартість" вбачається, що платник податку може прийняти самостійне рішення
про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення
податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене
рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає
за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про
отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку
сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Відповідно до п.9.3
ст. 9 Закону України "Про податок на додану вартість" фізичні
особи, які не є суб'єктами
господарювання та ввозять товари (предмети) на митну територію України в
обсягах, що підлягають оподаткуванню згідно з митним законодавством, сплачують
податок на додану вартість під час перетину такими товарами митного кордону
України, без їх реєстрації як платника цього податку.

Відповідно до п.п.
„а”, „б” п. 10.1 Закону України "Про податок на додану вартість"
особою, відповідальною за
нарахування, утримання та сплату податку
на додану вартість до бюджету є митний орган при справлянні податку з осіб,
визначених у п.2.4 ст.2 цього Закону.

Згідно п.п.
7.2.5 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» для фізичних

осіб, не
зареєстрованих як суб'єкти підприємницької діяльності, що імпортують товари та
предмети на митну територію України в обсягах, що підлягають оподаткуванню
згідно

із
законодавством України, оформлення митної декларації прирівнюються до подання
податкової накладної.

На підставі
викладеного суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано здійснила запис у
книзі придбання товарів (робіт, послуг) і включила сплачені до бюджету суми
податку на додану вартість до складу податкового кредиту, так як згідно п.п.
7.2.7 п.7.2 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» у разі імпорту товарів на митну територію України
документом, що посвідчує право на отримання податкового кредиту, вважається
вантажна митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка
підтверджує сплату податку на додану вартість, або погашений податковий
вексель.

Згідно п.п.7.4.1 ст.
7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку
за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону,
протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в
оподатковуваних у межах господарської діяльності платника податку.

Позивачем
надані в матеріали справи документи, які підтверджують використання

придбаного картону багатошарового в
оподаткованих операціях у межах

господарської
діяльності, як платника податку (зошит обліку доходів та розходів, податкові
накладні, податкові декларації з податку на додану вартість).

Сума сплаченого
позивачем податку, у зв'язку з придбанням товарів підтверджена митними
деклараціями, які знаходяться у матеріалах справи, тому позивач обґрунтовано
відніс сплачені суми податку на додану вартість в податковий кредит.

Згідно з п.п.7.5.2
п.7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення
права платника податку на податковий кредит вважається для операції із імпорту
товарів (супутніх послуг) та по поставці послуг нерезидентом на митній
території України - дата сплати податку по податковим зобов'язанням.

Митна декларація
була оформлена на фізичну особу та податок на додану вартість був сплачений
фізичною особою, але відповідач не надав доказів використання придбаного товару
- картону багатошарового на особисті
потреби ОСОБА_3. Матеріали справи підтверджують використання багатошарового
картону у межах господарської діяльності позивача.

Як свідчать вантажні
митні декларації, що містяться у матеріалах справи, при перевезенні товару із
за кордону позивач діяв як фізична особа, але він є суб'єктом підприємницької
діяльності. Тому придбання товарів і відповідно сплату ПДВ на митниці можливо
віднести до таких дій, що пов'язані з господарською діяльністю позивача. А
декларації оформлені на фізичну особу, яка є суб'єктом підприємницької
діяльності, є митними деклараціями в розумінні Закону

України „Про податок
на додану вартість”, які дають право суб'єкту господарювання на податковий
кредит. Документи стосовно використання придбаних товарів в

подальшому в
господарській діяльності, як суб'єктом підприємницької діяльності

(книга доходів та
витрат, книга продажу, податкові накладні та інші документи про продаж)

свідчать про те, що
при перетинанні кордону та ввезенні на територію України товару, позивач діяв
як суб'єкт підприємницької діяльності

З огляду
на це, суд дійшов висновку про
відсутність у відповідача підстав для визначення суми податкового зобов'язання
(з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) ФОП ОСОБА_3. по податку на додану
вартість у загальній сумі 44294,00 грн., внаслідок чого податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.
Харкова № /0 від 12.08.2008 року є протиправним і повинно бути
визнано недійсним, як таке, що прийнято з порушенням ч. 3 ст. 2 КАС України.

Стаття 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладених
обставин, суд вважає, що вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають
задоволенню в повному обсязі, а заперечення відповідача суд відхиляє як
безпідставні і такі, що суперечать діючому законодавству та фактичним
обставинам справи.

Відповідно до ст. 94 КАС України,
враховуючи, що рішення приймається на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд дійшов висновку про необхідність стягнення сплаченого
державного мита з держбюджету на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 8, 19 Конституції
України, ст.ст. 4, 7, 8, 17, 71, 161-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ФОП ОСОБА_3
до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Харкова про визнання
недійсним податкового-повідомлення рішення - задовольнити.

Визнати недійсним
податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Харкова № /0 від 12.08.2008 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ФОП ОСОБА_3, код НОМЕР_3, державне мито у розмірі 3,40 грн.

Постанова може бути оскаржена в
Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови
суду в десятиденний строк з дня її проголошення та поданням після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений
строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова в повному обсязі
виготовлена та підписана 05.11.2008 року.

Суддя
(підпис) Т.С. Перцова