Справа № 2-а-14135/08
Суддя: Ракалович В.М.
Дата ухвалення: 2008-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 жовтня 2008 р. м.Житомир

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ракаловича В.М. ,

при секретарі - Шевчук О.М. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації, третя особа на стороні
відповідача -Дочірнє підприємство "Словечанський лісгосп АПК" про
стягнення 56200,80 грн.,-

встановив:

У липні 2008 року позивачка пред"явила
позов до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації, посилаючись на те, що з 01.09.1996 року по 31 грудня
2007 року їй не були проведені у повному обсязі виплати, передбачені ст. 37
Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", в той самий період їй не були
проведені у повному обсязі виплати, передбачені ст. 39 зазначеного Закону, що
призвело до порушення прав позивача.

Заборгованість
по доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення
(ст. 39), позивачка визначила в розмірі 46974,00 грн., по допомозі в зв'язку з
обмеженням споживання продуктів харчування (ст. 37) -в розмірі 9226,80 грн.

Посилалася на
те, що отримувала відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836
від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх
розміри, кратні мінімальній заробітній
платі та мінімальній пенсії за віком у
відповідні періоди.

Позивачка в
судове засідання не з"явилася, просила справу слухати у її відсутність.

Представник
відповідача та третьої особи в судове засідання не з”явилися, про час, дату та
місце судового засідання були повідомлені належним чином, відповідач подав
письмове заперечення проти позову.

Суд
дослідивши наявні докази в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено, що позивачка проживає і працює у с.Словечно Овруцького району
Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного
відселення.

Згідно ст.37
Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які проживають на територіях
радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у
зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40
процентів від мінімальної заробітної плати.

Відповідно до
ст.39 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення, виплачується доплата - в зоні гарантованого
добровільного відселення -дві мінімальні заробітні плати.

Проте в
спірний період часу ці доплати та
допомоги протиправно виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному
Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати.

Згідно ст. 8
Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України.

Виплатою
допомоги та доплати в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів
України № 836 від 26 липня 1996 року,
порушені права позивачки.

Відповідно до
ст.99 КАС України передбачено річний строк звернення до суду.

Крім того,
дію абзацу третього частини першої статті 37 та абзацу третього частини першої
статті 39 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом N3235-IV
(3235-15) від 20.12.2005р. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом
N489-V (489-16) від 19.12.2006р., і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено
рішенням Конституційного Суду N6-рп/2007 (v0a6p710-07) від 09.07.2007р.

Тому суд
вважає, що за статтею 37 Закону до стягнення підлягає щомісячна грошова
допомога за період з липня по грудень
2007 року включно.

Заборгованість
по ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП
України незалежно від часу її виникнення
(крім 2006 року та січня -червня 2007 року), оскільки в даному випадку йдеться
про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України „Про оплату праці” є складовою
структури заробітної плати.

Розмір
мінімальної заробітної плати становив:

з 2 вересня
1996 року -15 грн., з 1 квітня 1998 року -45 грн., з 1 липня 1998 року -55 грн., з 1 січня 2000
року -74 грн., з 1 квітня 2000 року -90 грн., з 1 липня 2000 р.- 118 грн., з 1 січня 2002 року -140
грн., з1 липня 2002 року -165 грн., з1 січня 2003 року -185 грн., з 1 грудня
2003 року- 205 грн., з 1 вересня 2004 року 237 грн., з 1 січня 2005 року 262
грн., з 1 квітня 2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005 р.- 310 грн., з 1 вересня
2005 року -332 грн., з 1 січня 2006 року- 350 грн., з 1 липня 2006 р.- 375
грн., з 1 грудня 2006 року 400грн, з 1квітня 2007 року -420 грн., з 1 липня
2007 року- 440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн.

Заборгованість
перед позивачем згідно ст.39 становить:

- за 1996 рік - 120,00грн. (15х2х4=120,00грн.) -42,00грн.
(отриманих позивачем) = 78,00грн.

- за 1997 рік -360,00грн. (15х2х12 =
360,00грн.) -126,00грн. (отриманих позивачем) = 234,00грн.;

- за 1998 рік -1020,00грн.(15 х 2 х 3 = 90,00грн.;
45 х 2 х 3 = 270,00грн.; 55 х 2 х 6 = 660,00грн.) -126,00грн.(отриманих
позивачем) = 894,00грн.;

- за 1999 рік -1320,00грн.(55 х 2 х 12 =
1320,00грн.) -126,00грн. (отриманих позивачем) = 1194,00грн.;

- за 2000 рік -2400,00грн.(74 х 2 х 3 =
444,00грн.; 90 х 2 х 3 = 540,00грн.; 118 х 2 х 6 = 1416,00грн.) -126,00грн.
(отриманих позивачем) = 2274,00грн.;

- за 2001 рік -2832,00грн.(118 х 2 х 12 =
2832,00грн.) -126,00грн. (отриманих позивачем) = 2706,00грн.;

- за 2002 рік -3660,00грн.(140 х 2 х 6 =
1680,00грн.; 165 х 2 х 6 = 1980,00грн.) -126,00грн. (отриманих позивачем) =
3534,00грн.;

- за 2003 рік -4480,00грн.(185 х 2 х 11 =
4070,00грн.; 205 х 2 х 1 =410,00грн.) -126,00грн. (отриманих позивачем) =
4354,00грн.;

- за 2004 рік -5176,00грн.(205 х 2 х 8 =
3280,00грн.; 237 х 2 х 4 = 1896,00грн.) -126,00грн. (отриманих позивачем) =
5050,00грн.;

- за 2005 рік -7208,00грн. (262 х 2 х 3 =
1572,00грн.; 290 х 2 х 3 = 1740,00грн.; 310 х 2 х 2 = 1240,00грн.; 332 х 2 х 4
= 2656,00грн.) -126грн. (отриманих позивачем) = 7082,00грн.;

- за 2007 рік (у період з липня по
грудень) -5400,00грн. (440 х 2 х 3 = 2640,00грн.; 460 х 2 х 3 = 2760,00грн.)
-63,00грн. (отриманих позивачем) = 5337,00грн.;

Всього:
32737,00грн.

Заборгованість
по допомозі в зв”язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого
виробництва на позивача (ст.37)
становить: 1067,40грн. (440грн.х40%х3=528,00грн.,
460грн.х40%х3=552,00грн. = 1080,00грн. - 12,60грн.(отримані по постанові КМ).

Оскільки
розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та
соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, суд
стягує з нього дану заборгованість.

Керуючись
ст.ст.37, 39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, ст. ст.
158 -163, 167, 254 КАС України,
суд,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати
бездіяльність відповідача протиправною.

Стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної
адміністрації на користь ОСОБА_1
1067,40грн. заборгованості по допомозі, передбаченій ст.37 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", 32737,00грн. заборгованості по доплаті, передбаченій ст. 39 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", а всього 33804,00грн.

В решті
позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Згідно ст.
254 КАС України, постанова, якщо інше не встановлено КАС України набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова
Житомирського окружного адміністративного суду набирає законної сили після
закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної
скарги. Заява про апеляційне оскарження подається через Житомирський окружний
адміністративний суд до Київського апеляційного адміністративного суду протягом
10 днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж
порядку протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: В.М.
Ракалович