Справа № 22-а-9570/08
Суддя: Дяченко С.П.
Дата ухвалення: 2008-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий суддя 1 - ї інстанції Стахова
Н.В. справа №
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2008
року м. Донецьк

зал судового
засідання №3 у приміщенні суду за адресою:
м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Дяченко С.П.,

суддів: Сіваченко
І.В.,

Нікулін О.А.,

при
секретарі судового засідання:

Денисенко
К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Лисичанської міської ради Луганської області

на постанову Лисичанського міського суду Луганської
області

від

14 липня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-30/2008 (суддя Стахова Н.В.)

за позовом

ОСОБА_1

до третя особа про

Управління праці
та соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської
області Головне управління
Державного Казначейства України у
Луганській області визнання дій
незаконними, зобов'язання до перерахунку, стягнення одноразової допомоги до 5
травня та одноразової допомоги за шкоду, заподіяну здоров'ю,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці
та соціального захисту населення Лисичанської міської ради, третя особа Головне
управління Державного казначейства України в луганській області про визнання
дій незаконними, зобов'язання до перерахунку, стягнення
одноразової допомоги до 5 травня та одноразової допомоги за шкоду, заподіяну
здоров'ю, посилаючись на те, що він є особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської АЄС і має 2-гу групу інвалідності, має статус інваліда війни 2-ї
групи відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту». Просив
стягнути на його користь щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2007 рік в розмірі 2920,48 грн., щорічну
допомогу за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 1980,00 грн.

Постановою
Лисичанського міського суду
Луганської області від 14
липня 2008 року позовні вимоги задоволено
повністю. Визнано дії Управління праці та соціального захисту
населення Лисичанської
міської ради
у відмові здійснити перерахунок позивачу щорічної допомоги до 5 травня за 2007 рік
та одноразової допомоги за шкоду,
заподіяну здоров'ю за 2007 рік - незаконними, стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_1
щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2007 рік у сумі 2920,48 грн.
та одноразову допомогу за шкоду, заподіяну здоров'ю за 2007 рік - 1980,00 грн.

З постановою суду Управління праці та соціального захисту
населення Лисичанської міської ради не погодилося, подало апеляційну скаргу,
вважаючи, що постанова суду винесена з неповним з'ясуванням всіх обставин, що
мають значення для справи, порушенням норм матеріального права, просило рішення
суду скасувати і прийняти нове, відмовивши позивачу в задоволенні позовних
вимог.

Інші сторони у судове засідання не з'явилися, про
дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Відповідно до статті 196 Кодексу адміністративного
судочинства України неприбуття у судове засідання сторін належним чином
повідомлених не є перешкодою для апеляційного розгляду справи.

Управління праці та соціального захисту
населення Лисичанської міської ради надало заяву про розгляд справи у
відсутності його представника.

Колегія суддів,
заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, встановила
наступне.

Як правильно встановлено судом 1-ї інстанції, позивач є
інвалідом війни 2-ї групи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 7 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни
належать також інваліди з числа осіб начальницького і
рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету
державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України,
Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових
формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або
захворювання, одержаних під час виконання службових обов'язків, ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань,
участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень
ядерними матеріалами.

Пільги для інвалідів війни визначені у Законі
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22
жовтня 1993 року № 3551-12, за приписами статті 13 якого, інвалідам війни 2
групи встановлена щорічна до 5 травня разова грошова допомога у розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно
до статті 17 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат,
пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів
державного та місцевого бюджетів.

Визначення
мінімального розміру пенсії за віком встановлено статтею 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який визначено
Законом України «Про державний бюджет на 2007 рік».

Обмеження даних виплат дійсно встановлені на 2007 рік -
Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» статтею 29 Закону
України № 489-V - проте, відповідно до Рішення Конституційного суду України від
09.07.2007 року № 6-рп/2007 положення статі 29 Закону України № 489-V - визнані неконституційними, з
огляду на що, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо задоволення вимог позивача за 2007 рік.

Суд
першої інстанції також вірно
визначився, що відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон
№3054-III),
передбачена щорічна допомога на оздоровлення інвалідам першої і другої груп -
п'ять мінімальних заробітних плат,
інвалідам третьої групи - чотири мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Управління
праці і соціального захисту населення виплатило позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рік у розмірі 120,00 грн., яка була встановлена постановою
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562.

Відповідно
до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України. Постановою № 562, на яку посилається відповідач, всупереч Закону
№3054-III ,
(який встановив розмір щорічної допомоги як величину кратну відносно до розміру
мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати)
установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі, зокрема,
- 120 грн. Між тим, з моменту прийняття постанови № 562 встановлені нею розміри
щорічної допомоги на оздоровлення залишалися незмінними, у той час, як Верховною Радою України неодноразово
змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно затверджувався новий
державний бюджет.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що
виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними
актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону
України №3054-III та
Закон України «Про
державний бюджет на 2007 рік»,
тобто суд правильно задовольнив позовні
вимоги в цієї частині і зобов'язав зробити перерахунок щорічної
грошової допомоги з урахуванням отриманих позивачем коштів.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм
матеріального, процесуального права.

Ухвала
в повному обсязі виготовлена 03 жовтня
2008 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради - залишити без
задоволення.

Постанову
Лисичанського міського судуд Луганської області від 14 липня 2008 року по справі № 2-а-30/08
за позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради, третя особа -
Головне управління Державного казначейства в Луганській області про визнання дій
незаконними, зобов'язання до перерахунку, стягнення
одноразової допомоги до 5-го травня та одноразової допомоги за шкоду,
заподіяну здоров'ю - залишити без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення; може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий: /підпис/
Дяченко С.П.

Судді: /підпис/
Сіваченко І.В.

/підпис/
Нікулін О.А.

З оригіналом
вірно:

Суддя -
доповідач
Дяченко С.П.