Справа № 2-а-13381/08
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2008-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2008 р. м.Житомир

Житомирський
окружний адміністративний суд у складі:

головуючого
- судді Хаюка С.М. ,

при
секретарі - Савчук Є.С.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту
населення Народицької районної державної адміністрації

про
стягнення 26931,40 грн.,-

встановив:

Позивач звернувся
з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що протягом
1996-2007 років йому не було
проведено у повному обсязі виплати,
передбачені ст.37,39 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що призвело до порушення
її прав. Заборгованість по доплаті до заробітної плати особам,які працюють на територіях радіоактивного забруднення
(ст.39) позивач визначив в розмірі 22991,7грн. та 1818,8 як працюючому
пенсіонеру , по допомозі в зв"язку з обмеженням споживання продуктів
харчування (ст.37) в розмірі 2120,90 грн. Посилався на те, що отримувала відповідні доплати та допомоги у розмірах,
передбачених Постановою Кабінету
Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші,
значно більші, їх розміри, кратні мінімальній
заробітній платі у відповідні періоди.

Позивач просить справу розглядати без його участі.

Представник відповідача
в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи
повідомленні у передбаченому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Встановлено , що позивач проживав та працював с.Радча,Народицького району, Житомирської
області,яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення та в смт.Народичі, яке віднесено до зони
безумовного(обов"язкового) відселення і
є потерпілою від аварії на ЧАЕС 1
категорії .

Відповідно до ст.39 Закону, заробітна плата особам які
працюють на території безумовного(обов"язкового) відселення, повинна була
підвищуватись на три мінімальні зарплати, в зоні гарантованого добровільного
відселення дві мінімальні зарплати, а працюючому пенсіонеру оплата праці
додатково підвищується на 25% від розміру
мінімальної заробітної плати. Щомісячна грошова допомога в зв”язку з обмеженням споживання
продуктів місцевого виробництва (ст.37) виплачується в розмірі 50% мінімальної
заробітної плати в зоні безумовного(обов"язкового) відселення та 40% зоні
гарантованого добровільного відселення.

Проте в спірний період часу ці доплати
та допомоги виплачувались
частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів
України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному відношенні до
мінімальної зарплати.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і
діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою
Кабінету Міністрів України.

Виплатою
доплат в твердих сумах,
встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996
року, порушені права позивача.

Однак, позов підлягає частковому задоволенню, оскільки
дію абзацу третього частини першої
статті 39 та дію ст.37 на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати згідно із
Законом N 3235-IV( 3235-15 ) від 20.12.2005. На 2007 рік
дію цих норм зупинено згідно
із Законом N 489-V (
489-16 ) від
19.12.2006, і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від
09.07.2007. зупинено на 2006 рік в
частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати згідно
із Законом N 3235-IV( 3235-15 ) від 20.12.2005. На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно
із Законом N 489-V (
489-16 ) від
19.12.2006, і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від
09.07.2007.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп від
22.05.2008 року визнано неконституційними положення Розділу 2 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України", якими внесено зміни до ст.37,39 Закону України "Про статус
і соціальний захист
громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи" щодо виплати доплати до
заробітної плати та допомоги в зв"язку з обмеженням споживання продуктів
харчування в розмірах визначених Кабінетом Міністрів України.

Заборгованість по
ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП
України незалежно від часу її
виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до
ст.2 Закону України „Про оплату праці” є
складовою структури заробітної плати.

З врахуванням викладеного вище та розмірів мінімальної
заробітної плати в Україні в спірний
період часу, а саме :

Розмір мінімальної заробітної плати становив:

з 2 вересня 1996 року -15 грн., з 1 січня 1998 року -45 грн., з 1 липня 1998 року -55 грн., з 1 січня 1999
року -74 грн., з 1 квітня 2000 року -90 грн., з 1 липня 2000 р.- 118 грн., з 1 січня 2002 року -140
грн., з1 липня 2002 року -165 грн., з1 січня 2003 року -185 грн., з 1 грудня
2003 року- 205 грн., з 1 вересня 2004 року 237 грн., з 1 січня 2005 року 262
грн., з 1 квітня 2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005 р.- 310 грн., з 1 вересня
2005 року -332 грн., з 1 січня 2006 року- 350 грн., з 1 липня 2006 р.- 375
грн., з 1 грудня 2006 року 400грн, з 1квітня 2007 року -420 грн., з 1 липня
2007 року- 440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн.,з 1 квітня 2008 року
525грн., з 1 жовтня 2008 року 545грн.

Заборгованість
за період з 1.09.1996 року по 31.12.2007 року становить та доплата до
заробітної плати працюючому пенсіонеру
буде становить ( по ст..39 Закону):

--за 1996 рік 150грн. (15грн.х2х4, 15грн.х2х1)

-- за 1997 рік 495 грн. (15грн.х3х11);

--за 1998 рік
1335грн(45грн.х3х3=405грн., 45грнх2х3=270грн.,55грн.х2х6=660грн),

--за 1999
рік 2072грн.(74грн.х2х12=2072грн),

--за 2000рік 2400грн. (74грнх2х3=444грн., 90
грн.х2х3=540грн., 118грн.х2х6=1416грн.),

--за 2001 рік
2832грн. (118грнх2х12=2832грн.),

--за 2002 рік 1680грн.
(140грн.х2х6=1680грн.),

-- за 2005
рік 3805грн. ( 310грн.х2х2=1240грн.,
332грн.х2х4=2565грн.,).

-- за липень-грудень
2007 року 5400грн.(440грн.х2х3=2640грн., 460грн.х2х3=2760грн.),

а всього 19264,92грн. ( 20169грн. - 904,08
грн.(отриманих згідно ПКМ України), та доплата працюючому пенсіонеру в
сумі3511,76грн (140447,05грн.х25%)

По ст.37 Закону заборгованість
становить:

-- за
липень-грудень 2007 року 1091,4грн.
(440грн.х40%х3=528грн, 460грн.х40%х3=552грн.+528грн=1104грн- 12,6грн.)

.Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період
часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення
Народицької районної державної
адміністрації, суд стягує заборгованість з нього.

Суд,при розгляді даного позову прийшов до висновку,що
відповідач при здійсненні нарахувань та виплаті коштів передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист
громадян,які постраждали внаслідок Чорнобилської катастрофи" діяв всупереч
Закону , а тому відповідно до ч.2 ст.11
КАС України, виходить за межі позовних вимог і визнає дії відповідача
неправомірними.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( v0a6p710-07 ) від
09.07.2007., Закону України „Про оплату праці”,ст.39 Закону України “Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”,керуючись ст. ст. 94, 158 - 163, 167, 254 КАС України,
суд,-

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії відповідача неправомірними.

Стягнути з
управління праці та соціального захисту населення Народицької
районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 22776,68грн заборгованості
доплати до заробітної плати (ст.39) та 1091,4грн. допомоги в зв"язку з
обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва(ст.37).

Постанова Житомирського окружного адміністративного суду
набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне
оскарження та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження подається
через Житомирський окружний адміністративний суд до Київського апеляційного
адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення постанови. Апеляційна
скарга подається у тому ж порядку протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя: С.М.
Хаюк