Справа № 22-а-11694/08
Суддя: Горбенко К.П.
Дата ухвалення: 2008-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий в 1 інстанції - Олещенко Л.Б.
Суддя-доповідач - Горбенко К.П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 листопада 2008 року справа № 22а-11694/08

м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Горбенко К.П.

суддів Арабей Т.Г., Яманко В.Г.

при секретарі

судового засідання Білоус К.І.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Ленінської районної у м. Донецьку ради

на постанову Ленінського районного суду

від

8 липня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-114/08 (суддя Олещенко Л.Б.)

за позовом

ОСОБА_1

до
про

Управління праці та соціального захисту
населення Ленінської районної у м. Донецьку ради визнання дій неправомірними та стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення за 2001-2007 роки

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського
районного суду з позовною заявою до
Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м.
Донецьку ради про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення за 2001-2007 роки.

Постановою Ленінського районного
суду від 8 липня 2008 року у справі № 2а-114/08 позовна заява ОСОБА_1
задоволена: стягнуті недоотримані грошові кошти на оздоровлення за 2001, 2002,
2003, 2004, 2005, 2007 роки на користь ОСОБА_1 в сумі 7203 грн. 20 коп..

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати судове
рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовної заяви
відмовити.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила.

ОСОБА_1 - учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої
категорії, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1, визнаний інвалідом ІІ
групи, що підтверджується довідкою МСЕК
серії МСЕ № 233067.

Перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення
Ленінської районної у м. Донецьку ради як особа, яка є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, категорія 1, у
зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачена щорічна допомога
на оздоровлення, зокрема, інвалідам ІІ групи - п'ять мінімальних заробітних
плат, при цьому розмір мінімальної заробітної плати встановлюється на
момент виплати.

Фактично відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення:

за 2001 рік - в сумі 26 грн. 70 коп.,

за 2002 рік - в сумі 26 грн. 70 коп.,

за 2003 рік - в сумі 26 грн. 70 коп.,

за 2004 рік - в сумі 26 грн. 70 коп.,

за 2005 рік - в сумі 120 грн.,

за 2006 рік - в сумі 120 грн.,

за 2007 рік - в сумі 120 грн.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин
справи, встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом, в апеляційній
скарзі вказується на порушення норм матеріального права.

Як вважає відповідач, при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення треба
керуватись розміром такої допомоги, який встановлений Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а з 2005 року -
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою,
що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому
числі, органів державної влади.

Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права
шкоди.

Основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого
населення, визначені Законом України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 63 Закону передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 48 спеціального Закону
щорічна допомога на оздоровлення сплачується органами соціального захисту
населення за місцем проживання громадянина.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою
затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок
субвенцій з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів
місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів
та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій,
виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та
соціального захисту населення.

Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за
рахунок субвенцій з державного бюджету та на нього покладений обов'язок щодо
реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема,
пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів вважає необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті
щорічної допомоги на оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та з 2005 року - Постановою Кабінету Міністрів України від
12.07.2005 року № 562 “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 48 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” передбачена щорічна допомога на оздоровлення особам,
зокрема, інвалідам ІІ групи - п'ять мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Тобто, нормами спеціального Закону визначений
розмір щорічної допомоги як величина, кратна розміру мінімальної заробітної
плати, встановленої Законом на час здійснення виплати.

Всупереч нормам спеціального закону, зазначеними
постановами встановлені конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій
сумі, зокрема, для інвалідів ІІ групи - 26 грн. 70 коп., та з 2005р. - в сумі 120 грн.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні
визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно частини 4 статті 9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу у відповідності до пункту 2 Указу
Президента України “Про Єдиний державний реєстр нормативних актів” від
27.06.1996 року стосовно преюдиції нормативних актів.

Виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні
даного спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної
плати на 2003, 2004, 2005, 2007 роки, а
не вказані Постанови КМУ.

Таким чином, дії відповідача в частині виплати позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 26 грн. 70 коп. за 2003, 2004 роки
та у розмірі 120 грн. за 2005, 2007 роки, суд першої інстанції обґрунтовано
визнав неправомірними.

Наряду з викладеним, колегія суддів враховує наступне.

Суд першої інстанції вірно встановив, що за 2001 - 2002
роки позивачу, також, не доплачені суми на оздоровлення відповідно до вимог
спеціального Закону, але дійшов помилкового висновку про стягнення зазначених
коштів за 2001 - 2002 роки саме з цього відповідача, оскільки виплату щорічної
допомоги на оздоровлення хоча і
здійснюють органи соціального захисту населення, але починаючи тільки з 29
жовтня 2003 року, відповідно до п. 2 Порядку фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого
постановою КМУ від 04.03.2002 року № 256.

Тобто, в частині стягнення недоотриманих коштів на
оздоровлення за 2001 - 2002 роки позивач пред'явив вимоги до неналежного
відповідача у справі, тому колегія суддів вважає за необхідне відмовити позивачу в стягненні
коштів за 2001, 2002 рр. саме з цього відповідача.

Постанова в повному обсязі складена 17 листопада 2008 року.

На підставі викладеного керуючись Конституцією України, Законом України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, ст. 2, ст. 9, ст. 160, ст. 167, ст. 195, ст. 196,
п.3 ст. 198, п. 1 ст. 202, ст. 205, ст. 207, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Ленінської районної у м. Донецьку ради - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного
суду від 8 липня 2008 року у справі № 2а-114/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Ленінської районної у м. Донецьку ради про визнання дій неправомірними
та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2001-2007 роки - скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Ленінської районної у м. Донецьку ради про визнання дій
неправомірними та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2001-2007 роки
-
задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Ленінської
районної у м. Донецьку ради за рахунок коштів Державного бюджету на користь
ОСОБА_1 недоотриману щорічну допомогу на
оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки в сумі 5841 грн. 60 коп.

В задоволені іншої частини позовної
заяви - відмовити.

Постанова Донецького апеляційного
адміністративного суду вступає в законну силу з моменту проголошення та може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий суддя (підпис) К.П. Горбенко

Судді (підпис) Т.Г.
Арабей

(підпис) В.Г. Яманко

З оригіналом згідно

Суддя - доповідач
К.П. Горбенко

Головуючий в 1 інстанції - Олещенко Л.Б.

Суддя-доповідач - Горбенко К.П.

ДОНЕЦЬКИЙ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

Іменем України

(вступна та резолютивна частина)

12 листопада 2008 року справа № 22а-11694/08

м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Горбенко К.П.

суддів Арабей Т.Г., Яманко В.Г.

при секретарі

судового засідання Білоус К.І.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Ленінської районної у м. Донецьку ради

на постанову Ленінського районного суду

від

8 липня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-114/08 (суддя Олещенко Л.Б.)

за позовом

ОСОБА_1

до
про

Управління
праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Донецьку
ради визнання дій неправомірними та
стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2001-2007 роки

П О С
Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Ленінської районної у м. Донецьку ради - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного
суду від 8 липня 2008 року у справі № 2а-114/08 за позовом ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту
населення Ленінської районної у м. Донецьку ради про визнання дій
неправомірними та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2001-2007 роки - скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту
населення Ленінської районної у м. Донецьку ради про визнання дій
неправомірними та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2001-2007 роки - задовольнити
частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Ленінської
районної у м. Донецьку ради за рахунок коштів Державного бюджету на користь
ОСОБА_1недоотриману щорічну допомогу на
оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки в сумі 5841 грн. 60 коп.

В задоволені іншої частини позовної
заяви - відмовити.

Постанова Донецького апеляційного
адміністративного суду вступає в законну силу з моменту проголошення та може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий суддя К.П. Горбенко

Судді
Т.Г. Арабей

В.Г. Яманко