Справа № 2-а-12555/08
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2008-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 жовтня 2008 р. м.Житомир

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Капустинського М.М. ,

при секретарі - Метельській С.В. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі адміністративну справу

за
позовом ОСОБА_1

до Левковицької сільської ради, Відділу освіти Овруцької
райдержадміністрації, Управління праці
та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації

про стягнення 51929,97 грн.,-

встановив:

ОСОБА_1
звернулася з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що в період з
01.01.2007 року по 31 грудня 2007 року
йому не було проведено у повному
обсязі виплати, передбачені ст. 37 Закону України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, з 01.11.1998 року по 31.12.2007 року -ст. 39
Закону, що призвело до порушення її прав.

Заборгованість
по доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення
(ст.39), позивач визначила в
розмірі 45813, 57 грн., а заборгованість
по грошовій допомозі у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного
господарства (ст.37) - в розмірі 6116,
40 грн., а разом - 51929, 97 грн.

Посилалась на
те, що отримувала відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених
Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року, тоді як
Законом визначені інші, значно більші, їх розміри, кратні мінімальній
заробітній платі у відповідні періоди.

Позивач у
судове засідання не з"явилась. Просила справу розглядати без її участі..

Представники
відповідачів у судове засідання не з"явилися тоді, як про час і місце
розгляду справи повідомлені вчасно і у передбаченому законом порядку. Про
причини неявки суд не повідомили. Письмові заперечення на позовну заяву не
надали.

Дослідивши
матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Встановлено ,
що позивач в спірний період часу проживав та працював в с. Левковичі Овруцького
району Житомирської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного
відселення.

На вихованні
у позивача перебувають неповнолітні діти, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.., ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2., які також мають статус потерпілих внаслідок аварії на ЧАЕС і
проживають разом з позивачем.

Згідно ст. 37
Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого
добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Згідно ст. 39
Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які працюють на
територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата. У зоні
гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати
щомісяця.

Проте вказані
допомога та доплати виплачувались у розмірах, визначених Постановою Кабінету
Міністрів України №836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в
кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі.

Згідно ст. 8
Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Закон має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України.

Виплатою
допомоги та доплат в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів
України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача.

Однак позов
підлягає частковому задоволенню, оскільки дію абзацу третього частини першої
статті 37 та абзацу третього частини першої статті 39 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати згідно
із Законом N 3235-ІV(3235-15 ) від
20.12.2005. На 2007 рік дію цих норм
зупинено згідно із Законом N
489-У ( 489-16
) від 19.12.2006, і лише з 9 липня 2007 року їх дію
відновлено рішенням Конституційного Суду
N 6-рп/2007 ( V0а6р710-07) від 09.07.2007.

Заборгованість
по допомозі, передбаченій ст.37 Закону, підлягає стягненню лише за період з
липня по грудень 2007 року включно.

Заборгованість
по ст.39 Закону підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП
України, незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться
про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України „Про оплату праці" є
складовою структури заробітної плати,
тобто за періоди з листопада 1998 року по грудень 2005 року, з липня по грудень
2007 року включно.

З врахуванням
викладеного вище, фактично отриманих сум
та розмірів мінімальної заробітної плати
в Україні в спірний період часу розмір заборгованості перед позивачем по
виплатах, передбачених ст.37 Закону становить 3202, 20 грн., по ст.39 Закону -30323, 03 грн., а всього
-33525, 23 грн.

Оскільки
розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та
соціального захисту населення Овруцької
районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього.

Керуючись
Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" ст. ст. 158 - 163, 167, 254КАС
України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії
управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації неправомірними.

Стягнути з
управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 3202, 20 грн. допомоги у зв”язку з
обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва (ст. 37) та 30323,
03 грн. доплати до заробітної плати (ст.
39), всього -33525, 23 грн.

У задоволенні
позовних вимог до Левковицької сільської ради, відділу освіти Овруцької
райдержадміністрації відмовити за їх безпідставністю.

Згідно ст.
254 КАС України, постанова, якщо інше не встановлено КАС України набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова
Житомирського окружного адміністративного суду набирає законної сили після
закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної
скарги. Заява про апеляційне оскарження подається через Житомирський окружний
адміністративний суд до Київського апеляційного адміністративного суду протягом
10 днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж
порядку протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: М.М.
Капустинський