Справа № 2а-5550/08
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2008-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Категорія статобліку - 49

Справа №
2а-5550/08

11
листопада 2008 року м.
Дніпропетровськ

Дніпропетровський
окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шлай А.В.,

при секретарі Черненко А.А.,

за
участю:

представника

позивача
ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2до
Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської районної
державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання дії
неправомірними, стягнення суми,відшкодування моральної шкоди ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської районної
державної адміністрації Дніпропетровської області по недонарахуванню та
несплаті їй державній допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 1486,63 грн.;
визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення
Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області по не
донарахуванню єдино разової державної допомоги при народженні дитини у розмірі
1963,8 грн.; зобов'язати Управління
праці та соціального захисту населення Павлоградської районної державної
адміністрації Дніпропетровської області перерахувати та провести сплату
єдтноразової державної допомоги у сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років встановленого на день народження дитини в
сумі 10 463,8 грн.; стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської
області не сплачену державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за 2007 рік у розмірі 1486,63 грн.; стягнути з Управління праці
та соціального захисту населення Павлоградської районної державної
адміністрації Дніпропетровської області моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та
судові витрати в сумі 51 грн.

У
судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх
задовольнити.

Відповідач
належним чином повідомлений про проведення судового засідання, до суду свого
представника не направив, надіслав суду заперечення проти прозову, в яких просив суд у задоволенні позовних
вимогОСОБА_2відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані
позивачем докази, встановив, щоОСОБА_2є матір'ю
малолітньої дитини -ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом
про народження І-КИ № 118663, виданими виконавчим комітетом Вербківської
сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області 18.07.2007
року.

Відповідно до положень Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми" позивач має право на пільги відповідно до вимог цього Закону, а саме на
отримання щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі встановленому законом прожиткового мінімуму для дітей
віком до 6 років.

Статтею
56 Закону України "Про Державний бюджет України на
2007 рік"
встановлено, що у 2007 році щомісячна грошова допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, яка виплачується відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
передбачена у розмірі, що дорівнює різниці
між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в
розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не
менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб,
у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

За
даними Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської
райдержадміністрації позивачу виплачена допомога по догляду за дитиною за серпень 2007 року - 62,91 грн., жовтень 2007 року - 104,85 грн., листопад 2007 року - 107,73
грн., грудень 2007 року - 110,88 грн., що підтверджується довідкою № 104/б від
16.02.08 р.

Рішенням Конституційного суду України у справі
за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини
другої статті 62, частини першої статті 66
, пунктів 7, 9, 12, 13, 14,
23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71 , статей 98 , 101 , 103 , 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік"
(справа про соціальні
гарантії громадян) від 09.07.2007 року визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення ст.56 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2007 рік"
, за якою щомісячна грошова
допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у
розмірі, який дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не
менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб,
у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. Рішення Конституційного
Суду України у цій
справі має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії
положень статей зазначених
законів, що визнані
неконституційними. Положення
статті 56 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік" , які визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення.

За таких обставин, відповідач повинен
нарахувати та виплатити позивачу щомісячну грошову допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі,
встановленому законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

В
той же час рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року не було
визнано неконституційним положення абз 2 ч.2 ст. 56 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік», яким було встановлено одноразову виплату
у розмірі 8500 грн. Виплата допомоги здійснюється одноразово при народженні
дитини в сумі 3400 грн., решта - протягом наступних 12 місяців рівними
частинами в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У такому
порядку відповідач і здійснював зазначені виплати.

Відповідно
до ч.2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України
визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове використання цих видатків. Суд вважає,що Закон України «Про Державний
бюджет на 2007 рік» та його положення мають вищу юридичну силу відносно інших
спеціальних законів стосовно визначення розміру або порядку обчислення допомоги
при народженні дитини, оскільки є основним та головним фінансовим нормативним
актом розподілу доходів та видатків в країні. Тому, при визначенні розміру
допомоги при народженні дитини слід керуватись абз. 2 ч.2 ст. 56 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік», а не ст. 12 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми». Таким чином, дії відповідача щодо
призначення позивачу допомоги при народженні дитини є правомірними і у задоволенні
позову в цій частині слід відмовити.

Вирішуючи
позовні вимоги про стягнення з відповідача недоотриманої допомоги суд виходить
з того, що призначення та виплата всіх видів державної допомоги сім'ям з дітьми
належить до компетенції органів
соціального захисту населення, як це визначено у п. 3 ст. та ст. 5 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Позивач
оспорює правильність застосування відповідачем розміру соціальної допомоги ,
встановленою ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»,
а не ст. 15 Закону України «Про соціальну допомогу сім'ям з дітьми» .
Визначаючи бездіяльність незаконною, суд зобов'язує відповідача здійснити дії,
спрямовані на поновлення прав позивача, як особи, яка має право на державну
соціальну підтримку, передбачену зазначеним вище законом. Перевірка
правильності нарахування (тобто проведення розрахунку) соціальної виплати не є
предметом судового розгляду в цій справі.

Позивач,
окрім того, вимагає відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування
моральної шкоди суд виходить з положень ст. 23 ЦК України, за якими моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру
правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи,
яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як зазначено у
п. 5 Пленуму Верїховного Суду України «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно
до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або
втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони
заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Наявні у справі матеріали та поясненння представника позивача
не підтверджують факт заподіяння моральної шкоди позивачу, який не виявив
бажання приймати участь при розгляді справи за його позовом.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи
питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами ч.3 ст.94 КАС
України, згідно з якими якщо адміністративний позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених
вимог. Оскільки судом задоволені позовні вимоги немайнового характеру, на
користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 грн. 40 коп.

Керуючись
ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_2- задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення
Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області по
виплаті ОСОБА_2допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення
ним трирічного віку у розмірі, передбаченому ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення
Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області
здійснити перерахунок ОСОБА_2допомоги до догляду за дитиною Молчан Олександром
ГеннадійовичемІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним трирічного віку у розмірі,
передбаченому ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та
виплатити заборгованість з урахуванням сум, що отримані нею згідно ст. 56
Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік».

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2понесені нею судові
витрати в сумі 3 грн. 40 коп.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський
окружний адміністративний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня
отримання її копії, заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом
двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку, встановленому ч.5 ст. 186 КАС
України без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова
складена у повному обсязі 16.11.2008 року.

Суддя А.В.
Шлай