Справа № 22-а-15222/08
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

23
грудня 2008 року справа №
22-а-15222/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі

Дяченко С.П., Нікуліна О.А. Денисенко К.С.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Луганська

на постанову

Луганського окружного адміністративного суду

від

18 серпня 2008
року

по справі

№ 2-а-10740/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська

про

визнання бездіяльності незаконною та стягнення
підвищення до пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

23.06.2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду із цим
позовом.

Постановою
Луганського окружного адміністративного суду
від 18 серпня 2008 року позов задоволено, а саме: визнано незаконною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська щодо невиплати
ОСОБА_1 підвищення до пенсії у
розмірі 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком, як дитині війни, у період з 09 липня 2007 року по 31 грудня
2007 року, визнано незаконними дії управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Луганська щодо виплати не
в повному обсязі ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, починаючи
з 22 травня 2008 року та зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.
Луганська здійснити
виплату ОСОБА_1 підвищення
до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, з 09 липня 2007 року по
31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року.

Не погодившись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати в
частині задоволених вимог та постановити нове рішення, яким у задоволені позову
відмовити повністю.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду без змін з наступних підстав.

Судами
першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Позивач відноситься до соціальної
групи «Діти війни» відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», що підтверджується відміткою у посвідченні серіїНОМЕР_1
від 23 травня 2005 року.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» в редакції, яка діяла до 01.01.2007 р., дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога,
що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р., який набрав чинності з 1.01.2007 р., ст. 111 було
установлено, що у 2007
році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей війни" (2195-15) виплачується
особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України (
3551-12 ) "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"),
у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від
09.07.2007 р. положення ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік» визнане неконституційним.

22 травня 2008
року рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 були визнані
неконституційними положення пункту 41 розділу ІІ Закону України «Про державний
бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України», якими з 01 січня 2008 року були внесені зміни зокрема до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей війни» щодо виплати замість пенсії
підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з вказаними рішеннями Конституційного Суду України
та ч.2 ст. 152 Конституції України закони, визнані неконституційними, втрачають
силу з моменту прийняття рішення про їх неконституційність.

На час розгляду цієї справи судом розмір
мінімальної пенсії за віком визначений лише ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове соціальне страхування» і згідно цієї норми мінімальна
пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, що
втратили працездатність.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про
прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-14, прожитковий мінімум
застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком.

Статтею 62 Закону України "Про Державний бюджет
України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року № 489-5, був затверджений
прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 380
гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1 жовтня - 395 гривень.

Зазначена стаття була змінена Законом України від 15
березня 2007 року № 749-5 та існує в новій редакції з 28 березня 2007 року,
якою прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, визначений з 1
січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. При
цьому, зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для
визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого
частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується
прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом
п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає
відповідно 410 грн. 06 коп.; 415 грн. 11 коп.

Статтею 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів" затверджений
на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі
з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривні, з 1 липня - 482 гривень, з 1
жовтня - 498 гривень.

Враховуючи положення ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист інвалідів війни», керуючись таким принципом
адміністративного судочинства як верховенство права, з метою забезпечення
передбаченого Конституцією України права позивача на належне соціальне
забезпечення, колегія суддів вважає правильними висновки місцевого суду щодо
необхідності задоволення позовних вимог.

В іншій частині постанова місцевого
суду сторонами не оскаржена, тому апеляційному перегляду не підлягає і має бути
залишена без змін.

Тобто суд першої інстанції правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги
та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1
ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Луганська - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 18 серпня 2008 року у справі №
2-а-10740/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська «про визнання бездіяльності незаконною та стягнення
підвищення до пенсії» - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: