Справа № 2а-6600/08
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2008-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-6600/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 жовтня 2008 року Одеський окружний адміністративний суд у
складі :

головуючого -судді Іванова Е.А.

при секретарі -Мезнер О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у
м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення грошової компенсації замість речового майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому
просив стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію замість
речового майна згідно довідок НОМЕР_1, НОМЕР_2 від 19.12.2007р. у сумі

4 024,97грн.

Ухвалою суду від 09.10.2008р. до участі у справі у якості
другого відповідача притягнуто ОСОБА_3.

У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просив суд стягнути грошову компенсацію з
ОСОБА_3 та пояснив, що він проходив військову службу з 01.08.1989р. по
30.11.2007р., був звільнений з ОСОБА_3 у запас у зв'язку із скороченням штату.
30.11.2007р. його було виключено з списків особового складу інституту, всіх
видів забезпечення йому були видані довідки НОМЕР_1,96 від 19.12.2007р. на
отримання грошової компенсації замість речового майна у сумі 4024,97грн. в
подальшому він неодноразово звертався до керівництва з проханням виплатити йому
грошову компенсацію, але йому відмовляли мотивуючи це тим, що відсутні кошти,
та що речове майно при звільненні він не бажав отримувати, у зв'язку з чим
він звернувся до суду.

Представник
ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в його
задоволенні мотивуючи це тим, що позивач не проходив службу у Військовому
інституті Одеського національного політехнічного університету, а проходив її в
ОСОБА_3 який до цього часу існує, тому ОСОБА_2 не є суб'єктом правовідносин з позивачем.

Представник ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про
день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не
відомі, відгук не надав.

Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши
матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

ОСОБА_1. проходив службу майором в
ОСОБА_3 по час звільнення у 2007 році з лав Збройних сил України
наказом НОМЕР_3 від 30.11.2007 року відповідно до п.63 пп.”г” (а.с.5) та що під
час проходження служби речовим майном у повному обсягу не забезпечувався і
замість нього грошову компенсацію не отримував.

Згідно довідки НОМЕР_1та НОМЕР_2 від
19.12.2007р. переліку речового майна,
яке належить видати звільненому у запас (а.с.7,8) вартість не отриманого
позивачем речового майна станом на
19.12.07р. складає 3912,80грн., а після 10.03.00р та до 30.11.2007 року складає
112,17 грн.

Спірні
правовідносини регулюються ст..9 Закону України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей» НОМЕР_4 від 20.12.1991 р. у якій
зазначено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове
забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням
військовослужбовця грошову компенсацію замість них, та Постановою КМУ НОМЕР_5
від 28.10.04р. „Про забезпечення військовослужбовців ЗС України речовим майном
у мирний час” (аналогічна норма містилась у п.22 Постанові Кабінету Міністрів
України від 22 липня 1998 р. НОМЕР_6 „Про
забезпечення військовослужбовців Збройних Сил речовим майном у мирний час”

Відповідно до ст. 2 Закону України
«Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 р. НОМЕР_7 (який набрав чинності 11.03.2000р.) була призупинена дія частини другої статті 9 Закону України
“Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”
(2011-12) в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за
їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за
винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки
України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України,
Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який
зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).

До цього часу Закон України «Про деякі
заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 р. НОМЕР_7 не скасовий та не конституційним не визнавався, тому
суд вважає, що у позивача відсутнє право на отримання грошової компенсації
замість речового майна у розміру 3912,80грн за період після 10.03.2000року та до дня звільнення.

Посилання позивача на Постанову Кабінету
Міністрів України НОМЕР_8 від 28.10.04року суд не приймає до уваги, так як
відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону України, міжнародному договору згода на
обов'язковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту
суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

При розгляді справи
ІНФОРМАЦІЯ_1 (заява НОМЕР_9) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в
межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам
з державного бюджету, держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату
таких надбавок, вносячи зміни в законодавство.

Стосовно стягнення грошової компенсації
за період до 11.03.2000 року, у розміру 112,17грн., то суд дійшов висновку, що позовна вимога обгрунтована.

Конституційний Суд України у рішенні по
справі НОМЕР_10 за конституційним
зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення
частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі
законів та інших нормативно-правових актів)

від 9
лютого 1999 року зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та
інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип
закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий
акт, під час дії якого вони настали або мали місце. В Законі України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 р. НОМЕР_7
не зазначено, що його дія поширюється на правовідносини, що виникли до набрання
їм чинності. Навпаки у ч.3 Закону НОМЕР_11 вказано, що цей Закон набирає
чинності з дня його опублікування.

Відповідно до вищевикладеного, суд дійшов
висновку, що в частині позовних вимог щодо компенсації за речове майно у сумі
112грн.17коп. право на отримання якого
виникло до 10.03.2000р. вимоги законні та підлягають задоволенню.

На підставі Закону України
„Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів” від 17.02.2000 року НОМЕР_7,
ст..9 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей”, керуючись ст.
ст.9,17,18,94, 158,160, 163 КАС України,
суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_3 щодо
невиплати грошової компенсації ОСОБА_1 за не отримане речове майно до
11.03.2000р.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову
компенсацію за речове майно не отримане до 11.03.2000р. у сумі 112,17грн.

В
решті позову відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження постанови може бути подано протягом десяти днів з дня
її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарженя. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до Одеського адміністративного апеляційного суду.

Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова виготовлена у
повному обсязі 03 листопаду 2008 року.

Суддя Е.А.Іванов