Справа № 22-а-11803/08
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2008-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2008 року
м. Львів

Колегія
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

судді-доповідача - Носа С.П.,

суддів - Яворського І.О., Богаченка С.І.,

при секретарі - Петлеваній Н.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційною скаргою Приватного підприємця ОСОБА_1

на постанову Господарського суду Хмельницької області
від 23 липня 2008 року у справі № 16/298-НА

за адміністративним позовом Приватного підприємця ОСОБА_1

до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової
інспекції Хмельницької області

про скасування податкових повідомлень-рішень та рішень про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А:

ПП ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом
до Кам'янець-Подільської ОДПІ Хмельницької області, просив скасувати: податкове
повідомлення-рішення № /0 від 16.04.08 року, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності і незалежної професійної діяльності в розмірі
38973,30 грн.; рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №
від 16.04.2008 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції за
порушення вимог Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності» в сумі 72,24 грн.; податкове повідомлення-рішення № /0
від 16.04.2008 року, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 88069,50 грн. та рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій № від 16.04.2008 року, яким до позивача
застосовано штрафні санкції за порушення вимог Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в сумі 791067,50 грн.

Постановою Господарського суду Хмельницької області від 23 липня 2008 року
в позові відмовлено.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач ПП
ОСОБА_1, вважає її незаконною, просить постанову скасувати та прийняти нову,
якою позов задовольнити в повному обсязі, з підстав, викладених в апеляційній
скарзі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Щодо податкового
повідомлення-рішення № /0 від 16.04.08 року.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727/98
«Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» спрощена система оподаткування, обліку та звітності
запроваджується крім юридичних осіб для таких суб'єктів малого підприємництва
як фізичні особи, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей,
протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тисяч гривень.
Згідно з ст. 5 Указу у разі порушення вимог, установлених ст. 1 цього Указу,
платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування,
обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Як встановлено під час судового розгляду справи та підтверджується
матеріалами справи, обсяг реалізації товарів та послуг позивача за 2006 рік
склав 528646,00 грн., тобто перевищив граничний розмір виручки, який дозволяє
суб'єкту господарювання застосовувати спрощену систему обліку та звітності,
встановлену зазначеним Указом, тому позивач повинен був перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу), однак всупереч зазначеним нормам продовжував застосовувати
спрощену систему оподаткування. Виходячи із змісту ст. 5 даного Указу обов'язок
переходу з спрощеної на загальну систему оподаткування за наявності підстав для
цього покладено на платника податків.

Тому контролюючий орган дійшов правильного висновку про порушення ПП
ОСОБА_1 згідно вимог ст. ст. 13 та 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» та пп. а п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» і правомірно визначив позивачу податкове
зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності і незалежної професійної діяльності в розмірі 38973,30 грн.

Також
колегія суддів не приймає доводів позивача про те, що він не перевищив
граничного розміру встановленого ст. 1 вказаного вище Указу Президента України
обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік, який
дає право на застосування спрощеної системи оподаткування обліку і звітності
(єдиний податок) - 500 тисяч гривень, а тому мав право застосовувати таку
систему оподаткування, оскільки кошти в сумі 8000,00 грн. були повернуті ТзОВ
«Цунамі», а в сумі 22064,00 грн. - ПП ОСОБА_2, як безпідставно отримані, тому
обсяг виручки за 2006 рік склав 498582,00 грн. Так, згідно з ч. 3 ст. 1 Указу
Президента України від 03.07.1998 року № 727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» виручкою
від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично
отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та)
в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). Як
встановлено судом, за 2006 рік ПП ОСОБА_1 фактично отримав на розрахунковий
рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів,
робіт, послуг) 528646,00 грн. колегія суддів не приймає посилання позивача на
повернення ТзОВ «Цунамі» та ПП ОСОБА_2 відповідно 8000,00 грн. та 22064,00
грн., як зазначає позивач, безпідставно отриманих коштів, оскільки ним не надано
доказів безпідставності отримання цих коштів, на підставі чого вони отримані та
повернуті, не надав відповідних договорів, документів бухгалтерської звітності
тощо.

Щодо податкового
повідомлення-рішення від 16.04.2008 року № /0.

Відповідно
до пп. 2.3.1 Закону України «Про податок на додану вартість» особа підлягає
обов'язковій реєстрації як платник податку у разі, коли загальна сума від
здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням
локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню
згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок
зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців
сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Як зазначено вище, загальна сума від здійснення позивачем операцій з
поставки товарів (послуг) за 2006 рік становила 528646,00 грн., тому позивач у
2007 році повинен був зареєструватись в податковому органі як платник податку
на додану вартість, однак всупереч зазначеним нормам не зробив цього.

З наведених вище підстав, колегія суддів вважає безпідставними доводи
позивача про те, що він не був платником податку на додану вартість відповідно
до ст. 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого підприємництва».

Тому
колегія суддів вважає правильним висновок відповідача, з яким погодився суд
першої інстанції, про порушення позивачем вимог пп. б п. 2.1, пп. 2.3.1, п. п.
3.1, 4.1, пп. 7.3.1, п. 9.4 Закону України «Про податок на додану вартість» та
правомірним визначення позивачу
податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 88069,50
грн. (з врахуванням штрафних санкцій).

Щодо
рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 16.04.2008 року №
.

В період, що перевірявся (а саме 18.01.2007 року,
12.02.2007 року, 02.04.2007 року, 07.04.2007 року, 02.07.2007 року, 19.07.2007
року, 15.08.2007 року), позивач здійснював реалізацію товарів за готівкові
кошти без наявності торгового патенту, чим порушив вимоги ст. 1, п. п. 1, 2 ст.
3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».
Колегія суддів не приймає доводів позивача про те, що господарська діяльність,
які він здійснював не підлягала патентуванню, оскільки він застосовував
спрощену систему обліку та звітності (сплачував фіксований податок), оскільки,
як зазначено вище, у період, що перевірявся. ПП ОСОБА_1 повинен був перейти на
загальну систему оподаткування, обліку та звітності.

Тому відповідач правомірно застосовано до позивача
штрафні (фінансові) санкції в розміру 72,24 грн. за порушення вимог ст. 1, п.
п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності»

Щодо
рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від
16.04.2008 року.

У2007
році ПП ОСОБА_1 отримав готівку внаслідок реалізації ним товарів:

18.01.2007 року в сумі 20000,00 грн. від ПП ОСОБА_3;

12.02.2007 року в сумі 20000,00 грн. від ПП ОСОБА_4;

02.04.2007 року в сумі 24000,00 грн. від ПП ОСОБА_5;

07.04.2007 року в сумі 27594,00 грн. від ПП ОСОБА_5;

02.07.2007 року в сумі 6970,50 грн. від ПП ОСОБА_6;

19.07.2007 року в сумі 36201,50 грн. від ПП ОСОБА_7;

15.08.2007 року в сумі 23488,00 грн. від ПП ОСОБА_7

Відповідно
до вимог ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» повинен був проводити розрахункові операції на повну суму
покупки (надання послуги) через

зареєстровані,
опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи
реєстратори розрахункових операцій, однак всупереч даним нормам не зробив
цього. З наведених раніше підстав, а саме, що в 2007 році ПП ОСОБА_1 був
зобов'язаний перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності,
колегія суддів не приймає доводів останнього про те, що він не зобов'язаний
застосовувати реєстратор розрахункових операцій згідно з п. 6 ст. 9 даного
Закону.

Разом з
тим колегія суддів враховує, що штрафні (фінансові) санкції, застосовані до
позивача за вказане порушення, за своєю суттю є адміністративно-господарськими,
які за визначенням ч. 1 ст. 238 Господарського кодексу України можуть бути
застосовані до суб'єктів господарювання уповноваженими органами державної влади
або органами місцевого самоврядування за порушення встановлених законодавчими
актами правил здійснення господарської діяльності як заходи
організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення
правопорушення суб'єкта господарювання та припинення його наслідків. З огляду
на це, такі санкції органами державної податкової служби можуть застосовуватись
до суб'єктів господарювання протягом строків, визначених ст. 250 Господарського
кодексу України для застосування адміністративно-господарських санкцій, тобто
протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через рік з
дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення
господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Оскільки
зазначені штрафні санкції застосовані до позивача за порушення, вчинені в тому
числі 02.07.2007 року, 19.07.2007 року та 15.08.2007 року, а рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій прийняте 16.04.2008 року, тобто
після закінчення строку застосування таких санкцій, встановленого ст. 250
Господарського кодексу України, то в цій частині вказане рішення не відповідає
вимогам даної статті, що є підставою для його скасування в частині застосування
штрафних санкцій в сумі 333100,00 грн. В решті оскаржуване рішення є
правомірним.

За таких обставин оскаржувана постанова суду першої
інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України є
підставами для її скасування та прийняття нової постанови.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, п. 3 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 207,
254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1
задовольнити частково.

Постанову Господарського суду Хмельницької області від 23
липня 2008 року у справі № 16/298-НА скасувати та прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати
протиправним та скасувати рішення Кам'янець-Подільської об'єднаної державної
податкової інспекції Хмельницької області від 16.04.2008 року № про
застосування штрафних (фінансових) санкцій, в частині застосування штрафних
санкцій в сумі 333100 (триста тридцять три тисячі сто) грн. 00 коп.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Суддя-доповідач С.П.
Нос

Судді
І.О.
Яворський

С.І.
Богаченко