Справа № 2-а-1042/07
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2007-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-1042/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» листопада 2007 року м. Одеса

Одеський
окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменко К.С. при секретарі Деркач С. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
адміністративним позовом Прокурора Саранського району в інтересах держави в
особі Управління Пенсійного фонду України в Саранському районі Одеської області
до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі
248, 82 грн., -

ВСТАНОВИВ:

З
позовом до суду звернувся Прокурор Саранського району в інтересах держави в
особі Управління Пенсійного фонду України в Саранському районі Одеської області
до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі
248, 82 грн., які не були ним сплачені
ним у добровільному порядку.

В
судовому засіданні 15.11.2007 року представник прокуратури наполягав на
задоволенні позовних вимог, справа
розглядалась за відсутності представника позивача та відповідача, оскільки представник позивача в заяві (а.с.
47) заявив клопотання про розгляд справи без його участі, а відповідач був двічі належним чином
повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 43, 46), але в судове засідання не прибув, а тому за правилами ст. 128 КАС України справа розглядалась за
його відсутності за наявними доказами у справі.

Дослідивши
наявні в справі письмові докази суд доходить до висновку про можливість
задоволення позовних вимог з наступних підстав:

Позивач
на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» є місцевим підрозділом
центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст. 10 цього ж Закону здійснює повноваження
щодо нарахування, встановлення, перерахунку та виплати державних пенсій
громадянам, а також на підставі ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне страхування» здійснює повноваження щодо стягнення
в судовому порядку заборгованості платників збору по страховим внескам, пені та штрафним санкціям, а тому на підставі положень п.п.4 ч.1 ст. 17,
п.п.5 ч.4 ст. 50 КАС України може
звертатись до суду з приводу здійснення владних повноважень в порядку
адміністративного судочинства.

06.04.2004
року Савранською районною державною адміністрацією Одеської області
зареєстровано фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (а.с. 7). На підставі
свідоцтва та наданої картки про присвоєння ідентифікаційного коду ДРФО суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичну особу ОСОБА_1 було зареєстровано як
платником внесків до Пенсійного фонду України (а.с. 8).

Відповідно
до п.3 ч.1 ст. 11 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-XV (далі -
Закон № 1058) особами, які

підлягають
загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню є, зокрема,
фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний
податок, фіксований
сільськогосподарський податок, придбали
спеціальний торговий патент), та члени
сімей зазначених фізичних осіб, які беруть
участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Згідно з п.5 ч.1 ст. 14 та ч.1
ст. 15 Закону № 1058 зазначені суб'єкти господарювання є
страхувальниками та платниками страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування. Відповідно до п.4 та п.6 ч.2 ст. 17 Закону № 1058 страхувальник
зобов'язаний, зокрема, подавати звітність територіальним органам
Пенсійного фонду у строки, в порядку та
за формою, встановленими Пенсійним
фондом, та нараховувати обчислювати і
сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Згідно з
п.4 п.8 прикінцевих положень Закону № 1058,
до набрання чинності законом про спрямування частини страхових внесків
до Накопичувального фонду (крім підпункту 5,
який діє протягом строку,
визначеного Законом України «Про внесення змін до деяких законів
України, щодо оподаткування
сільськогосподарських підприємств та підтримки соціальних стандартів їх
працівників» від 24 червня 2004 року) фізичні особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, придбання
спеціального торгового патенту), та
члени сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого
способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом у фіксованому
розмірі. Частиною 5 ст. 45 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» від 23.12.2004р. № 2285-IV (далі -
Закон № 2285) на 2005 рік фіксований розмір страхових внесків на
загальнообов'язкове державне страхування для фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та членів сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, встановлено
у розмірі мінімального страхового внеску,
визначеного Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» на місяць на кожну особу. Відповідно до абз.8 ст. 1 Закону № 1058 мінімальний страховий
внесок - сума коштів, що визначається
розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір
страхового внеску, встановлених законом
на день отримання заробітної плати (доходу). Згідно з ч.1 ст. 83 Закону № 2285 розмір мінімальної
заробітної плати з 1 січня по 1 квітня 2005 року встановлено у розмірі 262
гривні на місяць. Відповідно до п.2 ч.1
ст. 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» від 26.06.1997р. № 400/97-ВР розмір страхового внеску, встановлений законом на період з 01.01.2005р.
до 30.03.2005р. складав 32% від об"єкту оподаткування - заробітної плати
(доходу). Таким чином, мінімальний
страховий внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а відповідно до ч.5 ст. 45 Закону № 2285 фіксований розмір
страхового внеску на загальнообов'язкове державне страхування для фізичних осіб
- суб'єктів підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), складає: 262 грн. х 32%= 83, 84 грн.

Фізична
особа - суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 обрав спрощену систему
оподаткування та є платником єдиного податку на умовах, визначених Указом Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998р. № 727/98 (а.с.
9). Згідно з абз.З п.п. 11.12 п.11 розділу 11 Інструкції про порядок обчислення
і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою
правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. № 21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України
16.01.2004р. за № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1), фізичні особи -суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали особливий
спосіб оподаткування

(фіксований
податок, єдиний податок) подають до
органу Пенсійного фонду до 1 квітня наступного за звітним роком річний звіт про
нараховані та сплачені суми фіксованого розміру страхових внесків за формою.

Законом
України «Про внесення змін та доповнень до Закону України «Про державний бюджет
України на 2005 рік»» від 25.03.2005 року № 2505-IV внесено зміни до
ст. 45 Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік» та
скасовано сплату суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами
сплати фіксованої ставки на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.
Враховуючи, що Закон № 2505-IV набув
чинності 31.03.2005р., розмір фіксованої
ставки страхових внесків повинен розраховуватись як добуток фіксованої ставки
на місяць та кількості днів до набуття чинності Закону № 2505-IV: (83,
84 х 30)/31=81, 14 грн (а.с. 13).

Отже, заборгованість відповідача - фізичної особи -
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 зі сплати страхових внесків на
обов'язкове державне пенсійне страхування за фіксованою ставкою складає: 83,
84+83, 84+81, 14=248, 82 грн. (а.с. 13).

Відповідно
до ст.
1 Закону України «Про вирішення питання,
щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови
оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з не перерозподілом Державним
казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, Фонду соціального
страхування на випадок безробіття протягом 2004 - 1 кварталу 2005 року» № 3583-IV від
16.03.2006р. (далі - Закон № 3583-IV), суми внесків до Пенсійного фонду
України, Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, Фонду
соціального страхування на випадок безробіття суб'єктів господарської
діяльності, які застосовують особливі
умови оподаткування, обліку та
звітності, які були сплачені ними в
складі податків згідно з чинним законодавством України протягом 2004 - 1
кварталу 2005 року, але не були
зараховані на їх особові рахунки в цих фондах у зв'язку з застосуванням
Державним казначейством України норм діючого на той час Закону України «Про
Державний бюджет України на 2005 рік» від 23 грудня 2004 року № 2285-IV, не вважати заборгованістю. Таким чином суд
вважає, що Закон № 3583-IV не
визнає заборгованістю лише суми внесків,
що були сплачені ними у складі податків та Закон № 3583-IV регулює
правовідносини у галузі заборгованості з внесків до Пенсійного фонду
України, що були сплачені ними лише у
складі податків.

Частина
внесків до Пенсійного фонду України у складі єдиного податку відповідно до
абз.7 п.2 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998р. № 727/98 складає лише 42 відсотки від суми
єдиного податку. Натомість, фіксована
ставка страхових внесків до Пенсійного фонду України в аналізований період
складає 83, 84 грн. Отже, Закон № 3583-IV не
регулює питання заборгованості частини внесків до Пенсійного фонду України
-різниці між фіксованою ставкою страхових внесків, та суми коштів, що мали б надійти у вигляді 42 відсотків від
єдиного податку (однак, згідно ст. 45 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік» від 23 грудня 2004 року № 2285-IV, не надійшли). Оскільки доказів сплати таких
внесків у повному обсязі відповідачем не надано, заборгованості відповідача складає 248, 82
грн.(а.с. 13).

З
зазначеного випливає, що Закон № 3583-IV,
прийнятий на виконання
ст. 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» від 23
грудня 2004 року № 2285-IV,
не звільняє (і не може звільняти) від обов'язку сплати
страхових внесків до Пенсійного фонду України,
а у сукупності зі ст. 45 Закону №
2285-IV
лише перерозподіляє ці внески, і
лише в частині сплаченої у складі єдиного податку. Ця позиція підтверджується і
ч.6 ст. 18 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV,
відповідно до якої законодавством не можуть

встановлюватися
пільги з нарахуванням та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Виходячи
з того, що відповідач не надав
заперечення суду на позовні вимоги, у
тому числі з приводу проведеного розрахунку заборгованості, а також не надав докази сплати суми боргу на
час розгляду справи, суд на підставі
ч.2 ст. 162 КАС України прийняти
постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з
відповідача на користь позивача суми боргу по страховим внескам на
загальнообов'язкове пенсійне страхування в розмірі 248, 82 грн. на підставі
положень 67 Конституції України, ст.
11, 14, 15, 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Судові витрати
розподілити у відповідності до вимог ст.
94 КАС України.

Керуючись ст.
ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.
Стягнути із Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,

Ідентифікаційний
код НОМЕР_1 (АДРЕСА_1) на користь Управління Пенсійного фонду України в
Саранському районі Одеської області, Код
(66200, Одеська
область, смт. Саврань, вулиця Пирогова 11) заборгованість по сплаті
страхових внесків на державне обов'язкове пенсійне страхування за період з 01.01.2005
року по 31.03.2005 року у сумі 248 грн. 82 коп.

Постанова
може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання постанови
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку
ч.5 ст. 186 КАС України.

Повний
текст постанови складений та підписаний суддею 23.11.2007 року.