Справа № 22-а-11341/08
Суддя: Колеснік Г.А.
Дата ухвалення: 2008-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції -
суддя Зайченко С.В..
/Центрально-Міський районний суд м. Горлівка / справа 2а-156/08
Доповідач -Г.А.Колеснік Категорія 50
донецький апеляційний
адміністративний суд
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2008р Справа
22-а-11341/08

Донецькій апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів : головуючого -
Колеснік Г.А. , суддів Ястребової Л.В., Ляшенко Д.В.
при секретарі Запорожцевій Г.В. ,

розглянувши справу
за позовом ОСОБА_1
до Центрально-Міського управління
праці та соціального захисту
населення Горлівської міської ради Донецької
області , головного управління державного казначейства України в
Донецькій області про визнання
неправомірною відмову провести
перерахунок матеріальної допомоги на оздоровлення і стягнення щорічної
допомоги на оздоровлення ,-

за апеляційною скаргою Центрально-Міського управління праці та соціального захисту населення
Горлівської міської ради на
постанову Центрально- Міського районного суду м.Горлівки Донецької області
від 27.08 .2008року ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом про стягнення з
управління праці та соціального захисту населення щорічної
допомоги на оздоровлення за
2003-2007роки , виходячи з
норм Закону України “Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” для
учасника 1 категорії ,
визнаний інвалідом 3 групи у розмірі 4 мінімальні зарплати. Просив стягнути недоплату в розмірі-
5783гр.

Постановою
Центрально-Міського
районного суду м.Горлівки
від 27.08.2008року позов задоволено
частково. Стягнуто допомога на оздоровлення за 2003- 2005 та 2007 роки
у розмірі 4473 грн.

Суд першої інстанції виходив
з того ,що Законом України “ Про
статус та соціальний
захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачена виплата
щорічної допомоги постраждалим 1 категорії у розмірі
4 мінімальних заробітних
плат.

Центрально-Міське управління
праці та соціального захисту
населення Горлівської міськради
Донецької області подало апеляційну
скаргу на рішення
місцевого суду , просить скасувати
рішення суду першої інстанції, як
незаконне, ухвалити нову постанову
і відмовити Ляпіну
В.О. у позові.

Обґрунтована скарга тим,
що судом першої інстанції порушені
норми матеріального права при вирішенні
позову. Згідно Закону “ Про статус
і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”
застосування норм цього Закону проводиться у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України № 836
від 26.07.1996року постраждалому 1 категорії інваліду 3 групи встановлена щорічна
матеріальна допомога на
оздоровлення у розмірі 21,50гр. Виходячи з цього розміру виплачується допомога
на оздоровлення у 2003-2007
роках. Це повністю відповідає нормам Конституції України , Закону “ Про державний бюджет на 2005 рік “ та Закону “Про бюджет на
2006 рік” , Закону “ Про
державний бюджет на
2007рік” а також Бюджетному
Кодексу ,згідно яким усі компенсації
і виплати проводяться з
бюджету тільки в межах бюджетних асигнувань.

У судове засідання
апеляційного суду сторони не
прибули. Повідомлені належним чином про розгляд справи. Відповідачі
надіслали заяви про розгляд
апеляції за їх
відсутністю.

Апеляційний адміністративний суд, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційні скарги,
вважає, що апеляційна скарга управління
праці і соціального захисту населення не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції
правильно встановлено, що
позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильської АЕС як постраждалий
1 категорії , інвалідом
3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи і
має право отримувати щорічно допомогу
на оздоровлення згідно
Закону “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи “ в розмірі 4
мінімальних заробітних плат.

Висновки суду першої
інстанції про розміри мінімальних
зарплат , які повинні бути виплачені позивачеві,
відповідають нормам Закону “Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи “
і судом правильно
нараховані суми щорічної допомоги
на оздоровлення , виходячи з мінімальної заробітної плати,
яка діяла на момент виплати
допомоги.

Судом зараховані суми, які позивач
отримав на оздоровлення у вказані роки.

Доводи управління праці та
соціального захисту населення про те,
матеріальна допомога виплачувалась
виходячи з фінансових можливостей
у державі та розмірів , які
встановлені постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996року , а з
2005 року розмір
допомоги був підвищений
Постановою Кабінету Міністрів України № 562
від 12.07.2005 року, не можуть бути взяти до уваги, як необґрунтовані.

Законом “Про державні соціальні стандарти та Державні соціальні гарантії”
передбачено, що мінімальний
розмір заробітної плати
визначається виключно Законами України. При цьому Закони , які
встановлювали мінімальні
заробітні плати , не містили обмежень щодо застосування норм статті
48 Закону “ Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Виходячи з принципу адміністративного судочинства -верховенства права та пріоритетності законів
над підзаконними нормативними
актами , яким є Постанова Кабінету Міністрів
України , при вирішення даного спору
треба застосовувати безпосередньо норму
ст.. 48 названого вище Закону
“Про статус і соціальний
захист громадян, які
постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” №
796-ХП.

Доводи апеляційної скарги про
те, що ст.. 62 Закону
“ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи” питання обчислення
розміру виплат віднесено до компетенції
Кабінету Міністрів є також
необгрунтованими, оскільки
Законом це не передбачено, і навпаки, Законом передбачено обов,язок Кабінету
Міністрів України здійснювати застосування цих норм Закону.

Слід врахувати, що Закони України про
щорічні державні бюджети ,
крім Закону “Про
державний бюджет на 2006 рік “
не містили будь-яких обмежень
щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної
плати з метою реалізації статті
48 Закону № 796-ХП.

Тому ,виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними
нормативними актами при вирішенні даного
спору, застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону № 796-ХП а не Постанови Кабінету Міністрів України.

Більш того, рішенням Конституційного
Суду України від 9.07.2007року положення
п.30ст.71 Закону України “ Про державний
бюджет України на 2007рік”, якими
зупинена дія Закону № 796 в частині виплат допомоги на оздоровлення, визнані неконституційними.

При таких обставинах судова
колегія вважає, що
судом першої інстанції повно і всебічно встановлені обставини справи
і рішення винесене з додержанням
норм матеріального права, підстав
для його скасування чи зміни не має .

Керуючись ст.ст. 198, 200 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Центрально-Міського
управління праці та соціального захисту населення Горлівської
міської ради Донецької
області - залишити
без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду
м.Горлівки від 27 серпня
2008 року про задоволення позову
Ляпіна Віктора Олексійовича
-залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
дня її проголошення але
може бути оскаржена протягом
місяця у касаційному порядку безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Колегія суддів
Г.А.Колеснік

Л.В.Ястребова

Д.В.Ляшенко

Копія вірна: суддя Г.А.Колеснік