Справа № 22-а-6798/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Харченко О.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 липня 2008
року Справа
№ 22-а-6798/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Василенко Л.А.,

суддів: Ханової Р.Ф.

Старосуда М.І.,

при
секретареві Чуріковій А.О.,

розглянула
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської міської ради на постанову Артемівського міськрайонного суду
Донецької області від 12 травня 2008р. у справі № 2-а-18/08 за позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради
Донецької області про стягнення заборгованості недоотриманої компенсації на
оздоровлення за 2000-2007 роки, і

В С Т А Н О В И Л А :

29.01.2003 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської
міської ради (далі - УПСЗН) про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за
2000-2007 роки, мотивуючи позовні вимоги тим, що він є ліквідатором наслідків
аварії 1 категорії, інвалідом 3 групи на Чорнобильській АЕС і має право на
отримання щорічної компенсації на
оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48
Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12
травня 2008р. позов ОСОБА_1 задоволено частково: з відповідача на користь
позивача стягнуто недоплачені суми на оздоровлення за 2000-2005, 2007 роки у
сумі 5973,00 грн., в частині стягнення недоотриманої компенсації на оздоровлення
за 2006 рік відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу,
просив постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні
позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального права, а саме: не враховано, що відповідач здійснював
виплати на оздоровлення у порядку, встановленому Постановою КМУ №
836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постановою КМУ від
12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Всі виплати, передбачені
Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі виплати щорічної допомоги на
оздоровлення, і які базуються на розмірі мінімальної заробітної плати,
виплачуються у розмірах, встановлених вказаними постановами Кабінету Міністрів
України.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце
апеляційного розгляду сповіщені належним чином.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на
обліку у відповідача як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції (надалі
ЧАЕС), категорія 1, має 3 групу інвалідності, у зв'язку з чим
користується правами та пільгами, передбаченими Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», йому передбачена щорічна допомога на оздоровлення інваліда 3 групи
в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. Суд першої інстанції дійшов до
висновку, що дії відповідача щодо відмови позивачеві у виплаті допомоги на
оздоровлення з урахуванням положень ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є незаконними і що на підставі вказаного Закону відповідач повинен
виплатити позивачеві щорічну допомогу на оздоровлення за 2000 - 2005, 2007
роки, здійснюючи розрахунок із суми мінімальної заробітної плати на момент
виплати, а саме, 5973,0 грн. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що дія
норми вищезазначеної статті на 2006 рік була зупинена ст. 77 Закону України
«Про державний бюджет України на 2006 рік» № 3235-ІV від 20.12.2005р., тому
виплата допомоги на оздоровлення УПСЗН позивачеві за 2006 р. в розмірі 90,0
грн. була правомірною.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали
справи, обговорила доводи апеляційної скарги і дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у спірний період
часу був віднесений до категорії 1, має 3 групу інвалідності що підтверджується
копією посвідченням НОМЕР_1 та довідкою НОМЕР_2 (а. с. 4, 8).

На підставі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення
особам, віднесеним до 3 групи інвалідності - чотири мінімальних заробітних
плати. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати
щорічної допомоги.

При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідач керувався
Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - Постанова № 836), якою розмір такої допомоги встановлений в
21,5 грн., з 2005 року - Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова № 562), якою
розмір такої допомоги встановлений в 90,0 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

На підставі пункту 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати
компенсації і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати -
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини
першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого,
шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними рішенням Конституційного
Суду України від № 6-рп від 09.07.2007 року.

Дія ч. 2 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на протязі 2003-2005 років
була чинною та підлягає застосуванню.

Отже, дії відповідача в частині
виплати позивачеві грошової допомоги на оздоровлення в сумі по 21,50грн. за 2003, 2004 роки та по 90грн. за
2005, 2007 роки суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними.

Проте, суд першої інстанції допустив помилку
щодо зобов'язання УПСЗН провести перерахунок щорічної одноразової допомоги на
оздоровлення за 2000-2002 роки. Ці позовні вимоги задоволенню не підлягають,
оскільки виплату щорічної допомоги на оздоровлення здійснюють органи
соціального захисту населення, але починаючи з жовтня 2003 року, відповідно до
п.2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів та здійснення заходів з
виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій
з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від
04.03.2002 року №256 (із змінами та доповненнями), а також згідно Закону
України №2638-Ш від 11.07.2001року. Тому в частині стягнення з відповідача щорічної
допомоги на оздоровлення за 2000-2002 роки необхідно відмовити.

Окрім того, суд першої інстанції допустив помилки при розрахунку
недоплаченої суми допомоги на оздоровлення за 2005 та 2007 роки, оскільки при
розрахунку невірно визначив розмір
мінімальної заробітної плати, який згідно ч. 7 ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», визначається на момент виплати допомоги. Розмір мінімальної
заробітної плати станом на 14.03.2005р. складав 262,0 грн., а не 310,0 грн., як
вказано у судовому рішенні першої інстанції, а на 17.01.2007р. -400,0 грн., а
не 420,0 грн..

Таким чином, розмір не донарахованої та невиплаченої допомоги на
оздоровлення за 2003 рік складає 798,5 грн. (мінімальна заробітна плата 205,00
грн. Х 4 - 21,5 грн.); розмір не донарахованої та невиплаченої допомоги на
оздоровлення за 2004 рік складає 926,5 грн. (мінімальна заробітна плата 237,00
грн. Х 4 - 21,5 грн.); розмір не донарахованої та невиплаченої допомоги на оздоровлення
за 2005 рік складає 1026,5 грн. (мінімальна заробітна плата 262,00 грн. Х 4 -
21,5 грн.); розмір не донарахованої та невиплаченої допомоги на оздоровлення за
2007 рік складає 1510,00 грн. (мінімальна заробітна плата 400,0 грн. Х 4 - 21,5
грн.). Всього на користь позивача підлягає стягненню за період 2003-2005, 2007
року - 4261,5 грн..

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив
норми матеріального права при розгляді спору, що привело до частково неправильного
вирішення справи, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню та
необхідно прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст.195-196, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, 205, ст.207 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці
та соціального захисту населення Артемівської міської ради задовольнити
частково.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 травня
2008р. у справі № 2-а-18/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області про
стягнення заборгованості недоотриманої компенсації на оздоровлення за 2000-2007
роки скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької області про стягнення заборгованості
недоотриманої компенсації на оздоровлення за 2000-2007 роки задовольнити
частково.

Визнати неправомірною відмову Управління праці та соціального захисту
населення Артемівської міської ради Донецької області в виплаті ОСОБА_1
щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних
плат за 2003-2005, 2007 роки.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Артемівської
міської ради Донецької області за рахунок державного бюджету України
недоплачені суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2003-205, 2007 роки: за
2003 р. - 798,5 грн., за 2004 р. - 926,5 грн., 2005р. - 1026,5 грн., за 2007 р.
- 1510,0 грн., а всього, в загальній сумі 4261,50 грн. (чотири тисячі двісті
шістдесят одну грн. 50 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: