Справа № 2а-465/07
Суддя: Бессараб Л.М.
Дата ухвалення: 2007-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

код суду 2702
справа №2а-465/2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
квітня 2007 року Гагарінський
районний суд

м. Севастополя

у
складі: головуючого судді Бессараб
Л.М.

при
секретарі Лавріщевої
О.Є.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Севастополі
адміністративний позов ОСОБА_1до 540

ЦВМГ ВМС ЗС України про
стягнення недосплаченої грошової надбавки за безперервну військову службу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
у лютому 2007 року звернувся до суду з позовом до 540 ЦВМГ ВМС ЗС України про
стягнення недосплаченої грошової надбавки за безперервну військову службу в
якому просив забов'язати військову частину провести доплату неоплачених йому
коштів.

Свої
позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що незважаючи на внесення в чинне
законодавство України змін щодо грошового забезпечення військовослужбовців
надбавка за безперервну військову службу у розмірі 10% грошового утримання з
05.05.2003 року, а з 15.12.2004 року у розмірі 30%, передбачена Указом
президента України № 389 від 05.05.2003 року „Про надбавки військовослужбовцям
Збройних Сил України, Міністерства Внутрішніх Справ України, Адміністрації
Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України
за безперервну службу", на отримання якої він мав право, оскільки
прослужив у Збройних Силах. Відповідно понад 5 календарних років відповідно, з
метою економії грошових коштів йому нараховувалась та виплачувалась в
заниженому розмірі, внаслідок чого були порушені його права так як він не мав
жодних дисциплінарних стягнень та добросовісно проходив військову службу.

В
судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив суд
задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні не був
присутній, представив заяву з прохання розглянути справу за його відсутністю,
позовні вимоги визнає.

Вислухавши
сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим та
підлягаючим повному задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач походить військову службу у Збройних Силах України, де
прослужив більш 5 календарних років, що підтверджується наданим суду витягом з послужного списку позивача,
в зв'язку з чим останній мав право на отримання надбавки за безперервну службу
згідно Указу президента України №389 від 05.05.2003 року „Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за безперервну службу" в розмірі 10% грошового
утримання з 05.05.2003 року, а з 15.12.2004 року у розмірі 30%.

Судом не
встановлено жодних підстав до зменшені розміру надбавки для позивача, оскільки
він добросовісно проходив військову службу, не притягувався до
відповідальності, до нього не застосовувались жодні дисциплінарні стягнення.

В період
з січня 2003 року по оснуй час зазначена надбавка 540 ЦВМГ ВМС ЗС України
виплачувалась в заниженому розмірі відповідно до довідки 48 комендатури охорони
та обслужування ВМС ЗС України
в якій сказано, що надбавка не виплачувалась в зв'яку з відсутністю коштів, що
суперечить вимогам ст.ст.2 та 9 закону України „Про соціальний та правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей"

За таких
обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню,
оскільки ст.ст.2 та 9 Закону України „Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей" передбачено, що ніхто не має права
обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах та свободах
визначених законодавством України, і Держава гарантує матеріальне та інше
забезпечення військовослужбовців у розмірах, що стимулюють заінтересованість
громадян України у військовій службі, а право позивача на отримання надбавки за
безперервну службу у розмірі 10% визначене п.1 Указу Президента України №389
від 05.05.2003 року „Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної
служби України та Управління державної охорони України за безперервну
службу", в зв'язку з чим різниця між фактично виплаченою надбавкою за
безперервну службу та надбавкою, на отримання якої мав позивач, підлягає
стягненню на його користь. Відповідно до наказу міністра оборони України №308
від 30.07.2004 року щомісячна надбавка за безперервну службу в збройних силах
України в повному обсязі виплачувалась тільки військовослужбовцям структурних
підрозділів центрального апарату Міністерства оборони України, Генеральному
штабу Збройних сил України, що є порушенням прав позивача, який добросовісно
проходив військову службу і не мав дисциплінарних стягнень.

В
зв'язку з цим суд вважає, що вказаний наказ Міністра оборони України та
будь-які інші розпорядження Міністра Оборони не можуть бути підставою до не
виплати позивачеві надбавки у розмірі визначеному Указам Президента України №
389 від 05.05.2003 року. Оскільки даним Указом Президента

України Міністру
Оборони України надано право визначати лише порядок і умови виплати надбавок, а
не розмір. Крім того, відсутність коштів та бюджетних асигнувань ніяким чином
не вплинуло на встановлення максимального розміру надбавки військовослужбовцям
Міністерства Оборони України та військовослужбовцям Генерального штабу Збройних
сил України . За таких обставин Міністр Оборони України мав би, зважаючи на
відсутність коштів, встановити нижчий розмір надбавок і в Міністерстві оборони
і в Генеральному штабі Збройних сил України. Заниження розміру надбавки іншим
військовослужбовцям в порушенням ст. 24 Конституції України відповідно до якої
громадяни мають рівні конституціїни права і свободи та с рівними перед
законом. Не може бути привілегії чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри.
Політичних, релігійних та інших переконань, статі, етичного та соціального
походження, майнового стану, місця проживання та іншими ознаками.

Крім
того, посилання відповідача про отримання телеграми тимчасово виконуючого
обов'язки Міністра оборони України від 16 січня 2004 року, не може бути
прийнятий судом, оскільки дана телеграма не зареєстрована як нормативно-правовой документ
відповідно до вимог Указу президента України про затвердження положень про
Міністерство оборони України і генерального штабу Збройних сил України від 21
серпня 1997 року, згідно якого: нормативно-правові акти Міністерства підлягають
державної реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно
до постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 01.11.1996 року „Про
застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" Верховний суд
вказав, що оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8 має найвищу
юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії. Суди при розгляді конкретних
справ мають оцінювати замість будь-якого закону чи іншого нормативно-правового
акту з точки зору його відповідності Конституції і усіх необхідних випадках
застосовувати конституцію як акт прямої дії. Разом з тим суд може на підставі
ст.124 Конституції України визнати такими. Що не відповідають Конституції -
акти органів державної виконавчої влади: міністерства, відомства, місцевих
державних адміністрацій. Судові рішення мають грунтуватись на Конституції, а
також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Оскільки наказ Міністра
Оборони України №308 віл 30.07.2004 року напряму суперечить Конституції
України, оскільки обмежує права одних військовослужбовців і встановлює переваги
іншим, суд вважає за необхідним застосувати Конституцію України, оскільки вона
має вищу юридичну силу.

На
підставі висловленого, керуючись ст..ст. 159-163 КАС України, ст.ст. 2, 9
закону України „Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей", п.1 Указу Президента України №389 від 05.05.2003 року „Про
надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та
Управління державної охорони України за безперервну службу", ст. 124
Конституції України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги
задовольнити..

Стягнути
з 540 ЦВМГ ВМС ЗС України
на користь ОСОБА_1в рахунок недосплаченої надбавки за безперервну службу в
розмірі 503 грн (п'ятсот три грн.) грн. 88 коп.

Стягнути
з 540 ЦВМГ ВМС ЗС
України державне мито в дохід держави в сумі 51 гривні.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку через Гагарінський районний суд м.
Севастополя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 186 КАС
України.