Справа № 22-а-3490/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Кошкош О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем
України

27 травня 2008 року Справа
№ 22-а-3490/08

Колегія суддів Донецького апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Василенко Л.А.

суддів: Сіваченка І.В.

Дяченко С.П.,

при секретареві Скопинській А.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача
Дем'яненка
Я.В.

розглянула апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2007 року у справі №
2-а-7557/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в
Київському районі м. Донецька про визнання рішення № 121/2 від 13.07.2007 року
недісним, і

В С Т А Н О В
И Л А :

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2007 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України в Київському районі м.Донецька про визнання рішення №
121/2 від 13.07.2007 року недісним відмовлено.

На постанову
суду представником позивача подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що судом
неповно з'ясовані
обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

Представник
позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник
відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної
скарги, просив постанову суду залишити без змін.

Колегія суддів
заслухала суддю-доповідача, пояснення сторін, вивчила доводи апеляційної
скарги, перевірила їх матеріалами справи і вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої
та апеляційної інстанцій встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду України в
Київському районі м.Донецька проведена
позапланова перевірка правильності обчислення і сплати страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
до Пенсійного фонду
України та з питань достовірності
надання відомостей про фізичних осіб, щодо персоніфікованого обліку суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 у зв'язку з ліквідацією.

За результатами вказаної перевірки
складений акт № 188 від 11.07.2007 року про
порушення п.6 ч.2 ст.17 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року, порушення п.п.8.3 п.8 «Порядку формування та подання
органам ПФУ відомостей про застраховану особу, що використовуються в
системі загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування», порушення п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від
04.06.1998 року № 794.

На підставі акту перевірки 11.07.2007 року УПФУ в Київському районі м. Донецька прийнято рішення
№121/2 про застосування фінансових санкцій за донарахування органом
Пенсійного фонду України або страхувальником сум не обчислених та несплачених
страхових внесків, яким застосовані фінансові санкції у сумі 5965,06 грн.

Проблемним питанням даного спору є обов'язковість сплати
внесків, передбачених Законом №1058-ІV від 09.07.2003 року
платниками єдиного податку, які згідно п.6 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва», не є платниками
визначених наведеним пунктом податків і зборів (обов'язкових платежів), у тому
числі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Позивач повинен здійснювати
нарахування та сплату внесків відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Указ Президента України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» №727/98 від
03.07.1998 року являє собою нормативний акт, який поширює свою дію на податкові
правовідносини. Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування».

Статтею 6 Указу Президента України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» №727/98 від
03.07.1998 року встановлено пільги для осіб, які обрали спрощену систему
оподаткування, зокрема, звільнення від сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування.

З 1 січня 2004 року набрав чинності
Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
№1058-IV від 09.07.2003 року, яким визначаються
принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів
Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків
роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування накопичувального пенсійного фонду та фінансування за
рахунок його коштів - видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій
або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

При цьому, статтею 5 цього Закону визначено, що сферою
дії Закону є регулювання відносин, що виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів може поширюватись на ці відносини лише у випадках,
передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим
Законом визначаються: принципи та структура системи

загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному
страхуванню; платники страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок
нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості
за цими внесками, та інші.

Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV від
09.07.2003 року загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню
підлягають: зокрема, у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та
інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний
торговий патент) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших
умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених
підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами
цивільно-правового характеру.

Статтею 15 вказаногоj Закону
встановлено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є
страхувальники, зазначені в ст. 14 цього Закону.

Згідно пункту 1 статті 14 Закону №1058-IV від
09.07.2003 року страхувальниками, зокрема, - є роботодавці: фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які
обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий
патент), які використовують працю фізичних осіб
на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених
законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб,
зазначених у пунктах 1, 10, 15 ст. 11 цього Закону.

Пунктом 6 частини 2 статті 17
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
до обов'язків страхувальника віднесено обов'язок нараховувати, обчислювати і
сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Згідно з ч.І ст. 19 Закону №1058-IV від
09.07.2003 року страхові внески до
солідарної системи нараховуються для роботодавця - на суми фактичних витрат на оплату
праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату
основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних
виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з
нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про
оплату праці», виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру,
що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на
суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за
рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Згідно з п.6 ст. 19 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхові внески
нараховуються на суми, зазначені в частинах першій та другій цієї статті,
незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та
використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично
виплачені після їх нарахування до сплати.

Приписами ст. 18 Закону №1058-IV від
09.07.2003 року визначено, що страхові
внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій
території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не
включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що
складають систему оподаткування, на ці внески не поширюється податкове
законодавство. Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та
сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Ставки, механізм справляння та
пільги щодо сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування
встановлені Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування», яким, як і Законом України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не встановлено такої
пільги як звільнення від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування для суб'єктів підприємницької діяльності, які перейшли на спрощену
систему оподаткування.

Отже, обов'язок сплачувати страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не зумовлюється відповідним
статусом платника податку суб'єкта підприємницької діяльності.

Указ Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» № 727/98 регулює питання оподаткування суб'єктів малого
підприємництва.

За приписами ст. 18 п.6 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,
законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати
страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Пунктом 15 Розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що до приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

З огляду на викладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що положення ст. 6 Указу
Президента № 727/98, стосовно звільнення малого підприємництва, які
сплачують єдиний податок, від сплати збору на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, суперечать закону Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» і застосуванню не підлягають і актом перевірки правомірно донарахована сума
внесків на суму 5965,06 грн.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі виявлення своєчасно
не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням
пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею
20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою
статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати
страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Позивачем не додано до матеріалів справи доказів
своєчасності нарахування та сплати внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, як це вимагається Законом
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів на підставі викладеного, вважає, що судом
першої інстанції повно з'ясовані
обставини справи, дана правильна правова оцінка і постанова ухвалена з
дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись
статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
залишити без задоволення.

Постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2007 року у справі №
2-а-7557/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в
Київському районі м. Донецька про визнання рішення № 121/2 від 13.07.2007 року
недісним залишити без змін .

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: