Справа № 22-а-15706/08
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя 1-ї інстанції Рябуха В.Ф.
Суддя-доповідач Ляшенко Д.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

11 грудня 2008 року м.Донецьк

справа № 22-а-15706/08

Донецький апеляційний адміністративний суд
у складі:

головуючого судді

Ляшенка Д.В.

суддів: при
секретарі за участю: представника позивачів представника відповідача

Колеснік Г.А.,
Горбенко К.П. Агейченковій К.О. Шейко
В.П. Криуленко В.П.

розглянувши
у відкритому апеляційні скарги

судовому
засіданні представника
ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на
постанову

Марківського
районного суду Луганської області

від

10 вересня 2008
року

по справі

№ 2 «А»-45/08

за позовом

ОСОБА_1,
ОСОБА_2

до про

Сичанської
сільської Ради Марківського району неправомірні дії Сичанської сільської Ради
та скасування рішення сільської Ради № 15/3 від 24.03.2008 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2008
року позивачі звернулися до суду з позовом про неправомірні дії Сичанської
сільської Ради та скасування рішення сесії Сичанської сільської ради від 24.03.2008
року «Про виділення громадянам земельних ділянок розміром до 2 га для ведення
особистого селянського господарства із земель сільської ради», яким позивачам
виділено 0,26 га та зобов'язання Сичанську сільську раду прийняти нове рішення
з врахуванням діючого законодавства України та виділити земельну ділянку для
ведення особистого селянського господарства із земель сільської ради розміром 2
га кожному.

В обґрунтування
позову зазначили, що на засідання сесії вони не були запрошені та повідомлені
про дату і час проведення сесії, з рішенням були ознайомлені усно, в порушення
вимог ч. 1 ст. 121 ЗК, їм виділено для ведення особистого селянського
господарства земельні ділянки по 0,26 га замість 2 га.

Постановою суду
1 інстанції у задоволенні позову було відмовлено, оскільки доводи позивачів про
неправомірні дії Сичанської сільської Ради стосовно порушення їх прав в відмові
надання земельної ділянки 2 га не знайшло підтвердження в судовому засіданні.

В апеляційній
скарзі представник позивачів просив скасувати постанову суду, як таку, що не
відповідає чинному законодавству, посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають
фактичним обставинам та не ґрунтуються на вимогах матеріального закону.

В судовому засіданні представник позивачів просив скаргу задовольнити, а
представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши
доповідача, позивача та її представника, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 142 ч.1 Конституції України ч.3,5 ст.16 Закону України “Про місцеве
самоврядування в Україні” матеріальною
і фінансовою основою
місцевого самоврядування є рухоме
і нерухоме майно,
доходи місцевих бюджетів, інші
кошти, земля, природні ресурси, що
є у власності територіальних громад сіл, селищ,
міст, районів у містах, а також об'єкти
їхньої спільної власності, що перебувають
в управлінні районних і обласних
рад.

Від імені
та в інтересах територіальних громад
права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 12 ч.1
п. а,б,в Земельного кодексу України
встановлено, що до повноважень
сільських, селищних, міських
рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ,
міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян
та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних
ділянок у користування
із земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу, а згідно ст. 26 ч.1 п. 34 Закону України “Про
місцеве самоврядування в Україні” виключно
на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються такі питання.

Як вбачається
із матеріалів справи позивачі звернулися до голови Сичанської сільської ради із
заявою про виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського
господарства в межах населеного пункту
села Городище. (а.с. 60, 61)

Приписами п. 12
Перехідних положень Земельного кодексу України зазначено, що до розмежування
земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження
землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених
пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

На
чотирнадцятій сесії п'ятого скликання Сичанської міської ради Марківського району Луганської області
24.03.2008 року прийняте рішення № 15/3 «Про виділення громадянам земельних
ділянок, розміром до двох гектарів для ведення особистого селянського
господарства із земель сільської Ради», яким встановлений єдиний розмір
земельної ділянки 0,26 га в межах населеного пункту, в якому проживають
громадяни, що звертаються до Сільської ради з урахуванням розміру земель
сільської ради по селах Караван-Солодкий, Городище та Крейдяне, що складає
195,7 га та постійного складу населення цих сіл - 737 чоловік.

Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу
України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. За частинами 1, 2, 6, 7 статті 319 Цивільного
кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на
власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону, держава не втручається у здійснення власником права
власності, діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника
може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у
випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 321 Цивільного кодексу України встановила, що право власності є
непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений
у його здійсненні, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у
його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове
відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом,
та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків,
встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу, а саме: у разі
стихійного лиха, аварії, епідемії, епізоотії та за інших надзвичайних обставин,
в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Спірна земельна ділянка є власністю
територіальної громади, а тому суд вважає неможливим зобов”язати відповідача,
який здійснює права суб'єкта комунальної власності виділити позивачам земельну
ділянку для ведення особистого селянського господарства із земель сільської
ради розміром 2 га, тобто зобов”язати власника розпорядитися своєю власністю не
на свій розсуд.

З урахуванням
викладеного, колегія суддів вважає, що рішення Сичанської сільської ради
прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений
Конституцією та законами України, безсторонньо, добросовісно розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед законом, з дотриманням необхідного балансу
між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За таких
обставин судова колегія вважає що судом
першої інстанції надана правильна правова оцінка спірним правовідносинам та
постанова прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_2, ОСОБА_1 на постанову Марківського районного суду
Луганської області від 10 вересня 2008 року у справі № 2 «А»-45/08 - залишити
без задоволення.

Постанову Марківськогорайонного
суду Луганської області від 10 вересня 2008 року у справі № 2 «А»-45/08 за
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Сичанської сільської ради про визнання неправомірними дій
Сичанської міської ради Марківського району Луганської області та скасування
рішення № 15/3 від 24.03.2008 року -
залишити без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:
Д.В. Ляшенко

Судді:
Г.А. Колеснік

К.П.
Горбенко