Справа № 22-а-10146/08
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Соболєва
І.П. Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 вересня 2008
року справа №
22-а-10146/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі за участі позивача представника
позивача представника відповідача

Дяченко С.П., Нікуліна О.А. Денисенко
К.С. ОСОБА_1 ОСОБА_2 Волошина Є.В.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Авдіївської міської ради Донецької області

на постанову

Авдіївського міського суду Донецької
області

від

25 червня 2008 року

по справі

№ 2-а-28/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення Авдіївської міської ради Донецької області

про

стягнення недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення, -

В С Т А Н О В
И Л
А :

16.02.2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Постановою Авдіївського міського суду
Донецької області від 25.06.2008 року позов ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Авдіївської міської ради
Донецької області «про стягнення недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення
за 2003-2005 роки було задоволено.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
атомній електростанції 1 категорії і є інвалідом 2 групи та перебуває на обліку
у відповідача, при цьому розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати
становив:

у 2003 році - 185 гривень;

у 2004 році - 237 гривень;

у 2005 році - 310 гривень.

В порушення зазначених норм
відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі позивачеві не нарахована і
не сплачена. Фактично нараховано та сплачено (а.с.32):

- за 2003 рік - 26 грн. 70 коп.;

- за 2004 рік - 26 грн. 70 коп.;

- за 2005 рік - 120 грн.

Таким
чином, суд першої інстанції вирішив, що позивач щорічно повинен був отримати
від відповідача разову грошову допомогу у таких розмірах:

за 2003 рік -
925 гривень;

за 2004 рік -
1185 гривень;

за 2005 рік - 1550 гривень.

Тобто
судом було встановлено, що фактично за період 2003-2005 роки відповідачем було
недоплачено позивачеві сума щорічної разової допомоги у розмірі 3486 грн. 60
коп.

Не
погодившись з таким рішенням, Управління праці та
соціального захисту населення Авдіївської міської ради Донецької області
подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись
на неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме, він
здійснював виплати, керуючись Постановами КМУ № 836 від 26.07.1996 р. “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

В
судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги
та просив її задовольнити, проти чого заперечували позивач та його представник.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за необхідне її частково задовольнити, а судове
рішення змінити.

Суд апеляційної інстанції при
розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії і є інвалідом 2 групи.

Відповідно
до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 2 групи
у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

За 2003-2004
роки Управління виплатило щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі по 26,70
грн., установлені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №
836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (далі - постанова №836), за 2005 рік - 120
грн., встановлені Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” (далі - постанова №562).

Відповідно
до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними
постановами № 836 та № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір
щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено
конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, учасникам
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 2 групи - 26,70
гривень та 120 гривень (за грошовою реформою 1996 року).

З
моменту прийняття постанови № 836 встановлені нею розміри щорічної допомоги на
оздоровлення залишалися незмінними на 2003-2005 роки, у той час як Верховною
Радою України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати,
щорічно затверджувався державний бюджет.

Тому,
оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному
будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного
спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України про
встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003- 2005 роки, а не
постанови № 836 та № 562.

Таким чином, дії відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги
на оздоровлення у розмірі 26,70 грн. та 120 гривень в 2003-2005 суд першої
інстанції обґрунтовано визнав неправомірними та недоплата позивачеві належної
щорічної допомоги на оздоровлення за 2003-2005 роки склала 3486,60 гривень, які
й підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.

Згідно
частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Проте суд першої інстанції
допустився помилки і, в порушення ст. 94 КАС України, поклав на суб'єкт владних
повноважень судові витрати в розмірі 51 гривні. В цій частині постанова суду
підлягає зміні.

В іншій частині
постанова місцевого суду сторонами не оскаржена, тому апеляційному перегляду не
підлягає і має бути залишена без змін.

В повному обсязі постанова складена
30.09.2008 року.

Керуючись
ст.ст. 195-196, п.п. 1,2 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 201, ч.2 ст. 205, ст. 206,
ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Авдіївської міської ради Донецької області - задовольнити
частково.

Змінити
постанову Авдіївського міського суду Донецької
області від 25 червня 2008 року у справі № 2-а-28/08 за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Авдіївської міської ради
Донецької області «про стягнення недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення», виключивши з неї абзац 4 щодо стягнення з місцевого бюджету Авдіївської міської ради Донецької
області на користь держави судового збору у розмірі 51 гривні

В іншій частині
постанову суду залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту складення її в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: