Справа № 22-а-13136/08
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий в 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач - Ястребова Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

13 листопада 2008 року
справа № 22-а-13136/08

зал судового засідання у
приміщенні суду за адресою: м. Донецьк,
бульвар Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Ястребової Л.В.

суддів: Шаптала Н.К., Ляшенка
Д.В.

при секретарі судового засідання Агейченковій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційні скарги

Управління праці та соціального захисту населення
Ровенківської місько ради Луганської
області

на постанову

Луганського окружного адміністративного суду

від

14 серпня 2008 року

у адміністративній справі

№ 2а-9640/08

за позовом

ОСОБА_1

до про

Управління праці та соціального захисту населення
Ровенківської міської ради Луганської області Головного управління державного
казначейства України в Донецькій області
визнання незаконними дії про перерахунок та стягнення недоотриманої суми
щорічної разової допомоги до 5 травня інваліду ЧАЕС та стягнення моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду
від 14 серпня 2008 року в справі № 2а-9640/08 позов ОСОБА_1 задоволено
частково, внаслідок чого

- визнані неправомірними дії
управління праці та соціального захисту населення Ровенківської міської ради
Луганської області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 недонарахованої і
недоотриманої разової грошової до 5 травня за 2007 рік із розрахунку вісім мінімальних пенсій за віком;

- зобов'язано
управління праці та соціального захисту населення Ровенківської міської ради
Луганської області донарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоотриману
суму щорічної разової допомоги за 2007 рік.

В решті позовних
вимог відмволено.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, позивач та відповідач-Управління праці та соціального захисту
населення Ровенківської міської ради Луганської області подали апеляційні
скарги, в якій просять постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове
рішення, яким позивач просить задовольнити його позовні вимоги, а відповідач
у задоволенні позову відмовити.

Сторони
у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду
були повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила.

ОСОБА_1є ветераном-інвалідом війни
П групи з 11.05.2005 року, до цього інвалід Ш групи, і у відповідності до ст. 13 Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на
отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня, як інвалід П групи у розмірі
8 мінімальних пенсій за віком.

Фактично позивач отримав від відповідача у 2003 році - 100 грн.; 2004 році
130 грн.; 2005 році - 270 грн., 2006 році - 330 грн.; у 2007 році - 360 грн.,
при цьому відповідач керувався положеннями та статтями Закону України “Про
державний бюджет України на відповідний рік”.

Відповідно до ст. 2 КАСУ, завданням адміністративного судочинства є захист
прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах
щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для
їх

життєзабезпечення,
сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Відповідно до ст. 13 цього Закону, щорічно до 5 травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам 1 групи - десять
мінімальних пенсій за віком; П групи - вісім мінімальних пенсій за віком; Ш
групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Абзацом 1 ст. 17 цього Закону встановлено, що фінансування витрат,
пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів
державного та місцевих бюджетів.

Згідно абз. 1 ст. 17-1, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5
травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють
органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або
через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам
- за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх
проживання чи одержання грошового утримання.

Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач є органом владних
повноважень, на якого чинним законодавством покладений обов'язок по здійсненню
виплат, передбачених Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, в тому числі разової грошової допомоги.

Колегія суддів вважає неправомірним довід заявника скарги щодо
правомірності застосування у 2007 році розміру таких виплат, встановленому п.
29 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, відповідно до
якого у 2007 році виплата щорічної разової допомоги
відповідно до закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” здійснюється у таких розмірах: інвалідам
I групи -
450 гривень, інвалідам II групи -
360 гривень, інвалідам
III групи - 300
гривень, оскільки положення зазначеної норми Закону - визнані неконституційним рішенням Конституційного
Суду України у справі № 6-рп від 09.07.2007 року.

Посилання відповідача на порушення предметної підсудності також є
неправомірним.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті
окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких
однією зі сторін є орган державної влади.

За приписами ч. 5 ст. 18 КАС України у разі невизначеності предметної
підсудності адміністративної справи така справа розглядається місцевим
адміністративним судом за вибором позивача.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачами у справі виступають
Управління праці та соціального захисту населення Ровенківської міської ради
Луганської області та Головне управління державного казначейства України у
Луганській області. Позивач наполягав на розгляді справи Луганським окружним адміністративним
судом, тому колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо
підсудності вказаної справи окружному суду.

Колегія
суддів зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв доводи заявника
скарги - Управління скарги праці та соціального захисту населення Ровенківської
міської ради Луганської області щодо пропущення позивачем строку для звернення
з позовом до суду, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для захисту
прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який , якщо не
встановлено інше обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Ст. 100 КАС України
передбачено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на
цьому наполягає одна із сторін. Із матеріалів справи вбачається , що позивачу
за період з 2003 по 2007 рік щорічно сплачувалася разова грошова допомога на
загальну суму 1190 грн. Тобто з цього моменту він повинен був дізнатися про
порушення свого права. До УПСЗН Ровенківської міської ради Луганської області
позивач звернувся тільки у 2007 році, доказів щодо поважних причин пропуску
строку позивач не надав.

Що стосується посилань
позивача на залишення судом першої інстанції без повного розгляду його вимог
щодо компенсації моральної шкоди, колегія суддів погоджує висновок суду першої
інстанції щодо необгрунтованості цих вимог, оскільки відповідачі є бюджетними
організаціями, соціальні виплати, в тому числі інвалідам війни, здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету, крім того, позивачем не доведено вини
відповідачів у заподіянні моральної шкоди.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 2, ст. 71, ст. 160,
ст. 167, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206,
ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги ОСОБА_1,
Управління праці та соціального захисту населення в місті
Сєвєродонецьку Луганської області -
залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного суду Луганської області 14 серпня 2008 року
у справі № 2а-9640/08 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий суддя:

Судді

З оригіналом згідно:

Суддя-доповідач
Л.В. Ястребова