Справа № 2а-263/07
Суддя: Денишенко Т.О.
Дата ухвалення: 2007-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-263/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2007 року м. Вінниця

Староміський
районний суд м. Вінниці в складі головуючої судді Денишенко Т.О., при секретарі
Пащенко К.І., з
участю позивачки ОСОБА_1, представника відповідача - управління праці і
соціального захисту населення в Староміському районі м. Вінниці Дзигун О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в приміщенні суду, в
залі судових засідань № 5 адміністративну справу № 2а-263/07 за позовом

ОСОБА_1 до управління праці і

соціального
захисту населення в Староміському районі м. Вінниці ради про визнання протиправ­ною
бездіяльності відповідача, стягнення недо­плачених сум разової щорічної
грошової допомоги за 2005-2007 роки в сумі 5095,30 гривень,

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2007 року до Староміського
районного суду м. Вінниці надій­ шов адміністративний позор ОСОБА_1 до
управління праці і соціального захисту населення в Староміському районі м.
Вінниці про визнання дій відповідача неправомірними, стягнення сум недоплачених
коштів разової щорічної грошової допомоги за 2005-2007 роки в сумі 5095,30
гривень як члену сім'ї померлого ветерана війни ( а. с. 1 ).

Короткий
зміст позовних вимог наступний. Позивачка є членом сім'ї померлого інваліда
війни 1-ої групи, в зв'язку з чим до 5 Травня їй повин­на надаватися разова
щорічна грошова допомога в розмірі 5-ти мінімаль­них пенсій за віком. Не
дивлячись на це, в 2004 році ОСОБА_1. отрима­ла таку допомогу в сумі 65,00
гривень, в 2005 та 2006 роках такої грошо­вої допомоги їй було виплачено по
130,00 гривень, в 2007 році - 150,00 гривень. Оскільки мінімальна пенсія за
віком у 2005 році становила 332,00 гривні, у 2006 році - 359,00 гривень, у 2007
році - 410,06 гривень, то разо­ва щорічна грошова допомога за цей час була
виплачена позивачці не в повному обсязі. Розміри виплат повинні були б
складати: у 2005 році -

1660,00 грн., у 2006 році -
1795,00 грн., у 2007
році -2050,30 грн. без вра­хування
уже здійснених
виплат. Загальний розмір недоплаченої щорічної грошової допомоги ОСОБА_1.
складає 5095,30 гривень. Вважаючи свої права порушеними, позивачка ОСОБА_1.
звернулася до суду з даним по­

зовом.

Представник відповідача - управління праці та соціального захисту на­селення
в Староміському районі м. Вінниці Дзигун О.Л., яка діє по належ­но оформленому
і посвідченому дорученню ( а.
с 17 ), позовних вимог не визнала.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1. позов підтримала за об­ставин,
викладених у ньому, та зазначила, що оспорювані виплати здійс­нюють органи
праці та соціального захисту населення. Позивачка просить суд позов
задовольнити в повному обсязі, оскільки зменшення сум належ­них виплат згідно
Рішення Конституційного Суду України, інших Законів України є незаконним.
Пільги ветеранів війни не можуть бути звужені чи зменшені. Відповідач допустив
неправомірні дії, недоплативши передба­чені Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» суми разових виплат до Дня
Перемоги.

В судовому засіданні представник відповідача - управління праці і соці­ального
захисту населення в Староміському районі м. Вінниці Дзигун О.Л. позов не
визнала та пояснила, що в компетенцію управління входить ті­льки здійснення
виплат допомоги ветеранам, а не визначення розмірів цих виплат. Всі виплати
здійснюються в межах бюджетних асигнувань, вста­новлених кошторисом. Виплата
даної допомоги здійснюється на підставі чинного законодавства України, зокрема
Конституції України, і вважати дії відповідачів неправомірними немає підстав.
Представник Дзигун О.Л. просить суд застосувати у вирішенні цього спору ст. 99
КАС України, від­мовити в позові ОСОБА_1 в повному обсязі. Суду надано письмо
викладені заперечення на позов, що
приєднані до матеріалів справи ( а. с. 18).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи №
2а-263/07 та проаналізувавши докази, наявні в ній і добуті в ході судового
розгляду справи по суті в їх сукупності, суд приходить до висно­вку, що в
позові належить відмовити.

Крім пояснень осіб, які беруть участь у справі, судом також досліджена
законодавча та нормативно-правова база, що регулює питання виплати ра­зової
щорічної грошової допомоги ветеранам війни, членам їх сімей і при­рівняним до
них категоріям громадян.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1. згідно безтермінового посвідчен­ня серії НОМЕР_1, виданого 24.07.1997
року управління праці та соці­ального захисту населення Староміської районної
ради м. Вінниці, дійсно­го на всій території України, є членом сім'ї померлого
ветерана війни і має право на пільги встановлені для цієї категорії громадян -
членів сімей

померлих
ветеранів війни ( а. с. 3 ). Згідно Законів України про Державні бюджети
України на 2005-2006 роки їй виплачено передбачені ними суми щорічних разових
грошових допомог до 5 Травня, що доводиться довід­кою виконавчого комітету
Старомгської районної ради м. Вінниці від 24. 05.2007 року № 998, виданою на
підставі даних управління праці і соці­ального захисту населення в
Староміському районі м. Вінниці ( а. с. 2 ), та довідкою. Головного управління
праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради від 09.07.2007
року № 01-08-М-1375 ( а. с.14 ).

Відповідно
до ст.ст. 92, 96 Конституції України виключно Законом встановлюється Державний
бюджет України, що затверджується щорічно і підлягає обов'язковому виконанню на
всій території України. Статтею 95 Конституції України встановлено, що виключно
Законом України про Де­ржавний бюджет України визначаються будь-які видатки
держави на за­гальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих
видатків. Згід­но з ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні
бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються
лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України.

Положення ст. 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік»,
ст. 30 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2006 рік», якими установлено розміри щорічної разової
грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» чинні, в Конституційному Суді України на предмет
конституційності не розглядалися, тому не втратили своєї законної сили і під­
лягали виконанню на всій території України. Розгляд питання законності розмірів
таких виплат до 5 Травня в 2007 році мав місце в липні цього ро­ку, тому
неможливо стверджувати про неправильність виплат станом на

травень 2007 року. Рішення прийнято в липні 2007 року, положення ста­тей,
визнаних неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Ко­нституційним
Судом України цього Рішення. Тобто, зворотної дії прийня­те Рішення не має.

Посилання
позивача у позовній заяві до суду на Рішення Конституцій­ного Суду України від
01.12.2004 року № 20-рп/2004 в обґрунтування за­явлених вимог є безпідставним.
Цим Рішенням визнано неконституційним положення ст. 44 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2004 рік» і. тільки. Аналогію закону або права до даних
правовідносин за­стосовувати неприпустимо.

Суд
приходить до висновку про законність та підставність застосування у вирішенні
цього спору ст. 99 КАС України, який набрав чинності з 01 вересня 2005 року,
оскільки поважних причин пропущення строку звер­нення до суду позивачка не
навела. Її доводи поважності причин пропуску звернення до суду полягають в
тому, що вона похилого віку, стан здоров'я

вом своєчасно.
Суд не може прийняти такі доводи як поважні. Всі факто­ри, зазначені позивачкою
існували і продовжують існувати, але на даний час вона знайшла мождивість
пред'явити даний позов. Крім цього доказів хворобливого стану, який би
перешкоджав зверненню в суд протягом трьох років, чи можливості надання
доручення на ведення справи в суді, позивачкою не надано. Незнання законодавчих
актів не є поважною при­чиною пропуску строку для звернення в суд.

Для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлено річний строк. Вимагаючи стягнення недопла­чених коштів за 2005-2007
роки, ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом лише 31.05.2007 року ( а. с. 1 ), що
унеможливлює позитивне вирішення його вимоги, оскільки згідно ч.1 ст. 100 КАС
України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для
відмови у задово­ленні адміністративного позову за умови, якщо цьому наполягає
одна із сторін. Саме така ситуація має місце в даній справі ( а. с. 18,
зворот). Крім цього, позов ОСОБА_1 є безпідставним по суті.

За
викладених обставин суд приходить до висновку, що законних під­став для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача у спра­ві, який діяв на
підставі законів України про Державні бюджети України на певний рік, в межах
своїх повноважень та у визначений Конституцією України і її Законами спосіб,
немає.

Керуючись
ст.ст. 92, 95, 96, 152 Конституції України, Бюджетним ко­дексом України,
Законами України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», «Про Державний
бюджет України на 2006 рік», «Про Держав­ний бюджет України на 2007 рік»,
ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У позові
ОСОБА_1 до управління праці і соціального захисту населення в Староміському
районі м. Вінниці про визнання проти­правною бездіяльності відповідачів,
стягнення недоплачених сум разової щорічної грошової допомоги за 2005-2007 роки
в сумі 5095,30 гривень -відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана протягом десяти днів
з дня її проголошення. Апеляційна скарга на поста­нову суду може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеля­ційна скарга подаються до Київського
апеляційного адміністративного су­ду через Староміський районний суд м.
Вінниці.