Справа № 22а-15150/08
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2008-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

у 1 інстанції - Головіна Т.М.
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем
України

17 грудня 2008 року справа
№ 22-а-15150/08

Донецький
апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді

Геращенка
І.В.

суддів

Арабей
Т.Г., Малашкевича С.А..

розглянувши
в порядку апеляційну скаргу

письмового
провадження Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської районної у м. Луганську ради

на постанову

Артемівського
районного суду м. Луганська

від

16
жовтня 2008 року

у адміністративній
справі

№
2-а-309/08

за позовом

ОСОБА_1

до третя особа
на стороні відповідача

Управління
праці та соціального захисту населення Артемівської районної у м. Луганську
ради Головне управління Державного казначейства України у Луганській області

про

визнання
дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за
2003-2005, 2007, 2008 роки, -

В С Т А Н О
В И В :

ОСОБА_1. звернувся до суду з
позовом (з урахуванням уточнень) до Управління праці та соціального захисту
населення Артемівської районної у м. Луганську ради, третя особа на стороні
відповідача Головне управління Державного казначейства України у Луганській
області про визнання дій неправомірними та стягнення недоплачених сум на
оздоровлення за 2003-2005, 2007, 2008 роки, виходячи із розміру мінімальної
заробітної плати на день фактичної виплати.

Постановою
Артемівського районного суду м. Луганська від 16 жовтня 2008 року позов
ОСОБА_1. було задоволено, дії відповідача щодо нарахування позивачу допомоги на
оздоровлення визнані неправомірними, з Управління праці та соціального захисту
населення Артемівської районної у м. Луганську ради на користь позивача
стягнуто зазначений вид заборгованості за зазначений термін у загальній сумі
7924 грн. 90 коп.

Не
погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального та процесуального права, а саме: без
урахування розміру цього виду допомоги, встановленого постановою КМУ № 836 від
26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та постановою КМУ від 12.07.2005 року № 562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Всі виплати, передбачені Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у тому числі виплати щорічної допомоги на оздоровлення, і які
базуються на розмірі мінімальної заробітної плати, виплачується у розмірах,
встановлених вказаними постановами КМУ.

До
апеляційної скарги заявою від 20.11.2008 року № 06-06/1981 приєдналося Головне
управління Державного казначейства України у Луганській області.

Суд першої інстанції при
розгляді справи встановив, що позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення Артемівської районної у м. Луганську ради як
особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній
електростанції (надалі ЧАЕС), категорія
1, має 2 групу інвалідності, у зв'язку з чим користується правами та пільгами,
передбаченими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яким передбачена щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам 2 групи в розмірі 5 мінімальних заробітних
плат, при цьому розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати становив:
з 1 січня 2003 році - 185 грн., з 1 грудня 2003 року - 237 грн., з 1 січня 2004
року - 205 грн., з 1 вересня 2004 року - 237 грн., з 1 січня 2005 року - 262
грн., з 1 квітня 2005 року - 290 грн., з 1 липня 2005 року - 310 грн., з 1
вересня 2005 року - 332 грн., з 1 січня 2006 року - 350 грн., з 1 липня 2006
року - 375 грн., з 1 грудня 2006 року - 400 грн., з 1 квітня 2007 року - 420
грн., з 1 липня 2007 року - 440 грн. та з 1 жовтня 2007 року - 460 грн., з 1
січня 2008 року - 515 грн., з 1 квітня 2008 року - 525 грн., з 1 жовтня 2008
року - 545 грн., з 1 грудня 2008 року -
605 грн.

В порушення зазначених норм
відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі позивачеві не нарахована і
не сплачена. Фактично нараховано та сплачено за 2003-2005 роки - 26 грн. 70
коп. за кожний рік, за 2007, 2008 роки - 120 грн. за кожний рік.

Таким чином, суд першої
інстанції вирішив, що фактично за 2003-2005, 2007, 2008 роки відповідачем було
недоплачено позивачеві сума щорічної разової допомоги у розмірі 7924 грн. 90
коп.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при
розгляді справи встановив, що ОСОБА_1. є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, (категорія 1), що
підтверджується копією дублікату посвідчення серії А № НОМЕР_1 від 31.07.1997
року, наявною у матеріалах справи.

Позивач має 2 групу інвалідності
за захворінням, яке пов'язане з участю у ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою МСЕК сер. НОМЕР_2, наявною у
матеріалах справи.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена
щорічна допомога на оздоровлення особам, які є інвалідами 2 групи - 5
мінімальні заробітні плати.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається на
момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення Управління
керувалося постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(далі - постанова № 836), якою розмір такої допомоги встановлений для інвалідів
2 групи в 26,70 грн., а з 2005 року - постановою Кабінету Міністрів України №
562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - постанова № 562), якою
розмір зазначеної допомоги інвалідам 2 групи встановлений в 120 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними постановами №№ 836,
562 всупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як
величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної
Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги
в твердій грошовій сумі й, зокрема, для інвалідів 2 групи - 26,70 грн. та з
2005 року - 120 грн.

Виходячи із
загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при
вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та
Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003,
2004, 2005, 2007, 2008 роки, а не постанови №№
836, 562, згідно частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції України, суд застосовує правовий акт,
який має вищу юридичну силу у відповідності до пункту 2 Указу Президента
України «Про Єдиний державний реєстр нормативних актів» від 27.06.1996 року (зі
змінами) стосовно преюдиції нормативних актів.

Конституція
- Основний Закон України і має найвищу юридичну силу, а тому колегія суддів
приходить до висновку, що у зазначеній ситуації, суд першої інстанції вірно
застосував конституційні положення щодо пільг, компенсацій і гарантій, які
Держава надає громадянам.

Таким чином, дії відповідача в
частині виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 26,70
гривень за 2003, 2004, 2005 роки та у розмірі 120 грн. за 2007, 2008 роки, суд
першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 4
березня 2002 року № 256, якою затверджений Порядок фінансування видатків
місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету,
головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних
управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів
місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких
належить питання праці та соціального захисту населення (далі - головні
розпорядники коштів). Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів
місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно
до ст. 48 спеціального Закону та приписів п.п. 1-3 Порядку використання коштів Державного
бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 936 від
20.09.2005 року у управління праці та соціального захисту населення з'явився
обов'язок щодо реалізації механізму фінансування видатків
місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення щодо, зокрема, пільг громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тому, звернення з позовними
вимогами до Управління праці та соціального захисту населення щодо стягнення
щорічної допомоги є обґрунтованим.

Враховуючи
зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки суду не
спростовуються, а тому постанова підлягає залишенню без змін.

Керуючись
ст.ст. 195-197, п. 1 ч. 1 ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И
В :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Артемівської районної
у м. Луганську ради на постанову Артемівського районного суду м. Луганська від
16 жовтня 2008 року у справі № 2-а-309/08 - залишити без задоволення.

Постанову
Артемівського районного суду м. Луганська від 16 жовтня 2008 року у справі №
2-а-309/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Артемівської районної у м. Луганську ради, третя особа на стороні
відповідача Головне управління Державного казначейства України у Луганській
області про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення за 2003-2005, 2007, 2008 роки - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця
з моменту проголошення, а в разі складання і проголошення вступної та
резолютивної частин, з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:
І.В. Геращенко

Судді: Т.Г.
Арабей

С.А. Малашкевич