Справа № 22-а-9511/08
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2008-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

30 вересня 2008 року справа №
22-а-9511/08

зал судового засідання у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Ханова Р.Ф.,

суддів: Василенко Л.А., Старосуд
М.І.

при секретарі судового засідання

Чуриковій Я.О.

за участю представників:

від позивача:

Бондар О.Л. - за дов. від 01.04.2008 р. №
14349/10/10-013

від відповідача:

не з′явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Державної
податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька

на постанову Донецького окружного адміністративного
суду

від по
адміністративній справі

3 липня 2008 року № 2-а-11530/08 (суддя Юрченко В.П.)

за позовом

Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі
м.Донецька

до

фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1

про

стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду від 3 липня 2008 року по справі
№2-а-11530/08 відмовлено у задоволенні позову Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі міста Донецька до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
про стягнення з неї податкового боргу у сумі 2831 грн.

В
апеляційній скарзі Державна податкова інспекція у Ворошиловському районі
м.Донецька просить скасувати постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач
під час апеляційного розгляду справи проти доводів апеляційної скарги
заперечує, вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, ухвалена
судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі
повного і всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши
доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, встановила наступне.

Відповідачем
1 лютого 2007 року була надано до Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м.Донецька декларацію про доходи, одержані з 1 січня по
31 грудня 2006 року. У Розділі 1.2. Декларації зазначено, що у 2006 році сума
одержаного доходу за наслідками одержання спадщини у вигляді грошових
заощаджень у сумі 21777,53 грн., при цьому відповідачем не здійснено розрахунок
та сплату податку з доходів фізичних осіб. (арк. справи 6-7).

2 квітня
2007 року позивачем здійснено розрахунок суми податку з доходів фізичних осіб
та направлено відповідачу податкове повідомлення № /0 про сплату
нарахованої суми податку у сумі 2831 грн.
(арк. справи 8 - 9).

Відповідно
до вимог статей 5, 6 Закону України «Про порядок погашення зобов′язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» зазначена
сума є узгодженим податковим зобов′язанням та до теперішнього часу до
бюджету не перерахована і підлягає стягненню з відповідача на користь місцевого
бюджету.

Позивачем було виставлені та направлені
податкові вимоги: перша - від 9 липня 2007 року № 1/1223 і друга - від 17
серпня 2007 року № 2/1415, сплату податкового боргу у сумі 2831,08 гривень.
(арк. справи 3 - 4).

З урахуванням викладеного, колегія суддів
погоджує висновок суду першої інстанції з
таких підстав. Як вказувалось вище, ОСОБА_1,
як фізичною особою, отримано спадщину, тобто вона є власником спадкового майна. Позивач позов пред'являє до
суб'єкту підприємницької діяльності - ОСОБА_1, вказуючи, що суб′єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 та фізична особа ОСОБА_1 це одна і та ж особа та має однаковий
ідентифікаційний номер. Суд першої інстанції вірно вважає це помилковим
ствердженням.

Відповідно до глави 4 підрозділу 1 Цивільного
кодексу України, - фізична особа це людина як
учасник цивільних відносин. Цією ж главою визначені загальні положення про фізичну особу. Главою 5 цього підрозділу
визначено статус фізичної особи - підприємця.
Відповідно до статті 51 цього Кодексу - до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові
акти, що регулюють підприємницьку діяльність
юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом, або не випливає із суті відносин.

Так права та обов′язки
фізичної особи, як людини не можуть регулюватись тими нормативно - правовими актами, що регулюють права та
обов'язки суб′єкта підприємницької діяльності. Діяльність суб′єкта
підприємницької діяльності є господарською діяльністю.

Колегія судів також
вважає, що позивачем при здійснені розрахунку суми податку з доходів фізичних осіб на підставі поданої відповідачем Декларації
про доходи за 2006 рік невірно застосовані норми Закону
України „Про податок з доходів фізичних осіб" та не враховано норми Законів України „Про державні гарантії
відновлення заощаджень громадян України" та „Про державний
внутрішній борг України".

У
відповідності до п.п. 4.3.23 п.4.3. ст. 4 Закону України „Про податок з доходів
фізичних осіб" сума виплат
громадянам України (їх спадкоємцям) грошових заощаджень і грошових внесків, вкладених до 2 січня 1992 року в
установи Ощадного банку СРСР чи в установи державного
страхування СРСР або у папери цільової державної позики, емітованої на території колишнього СРСР, погашення яких
не відбулося до складу загального місячного або
річного оподатковуваного доходу платника податку не включаються і не підлягають відображенню в річній
податковій декларації.

Вищенаведене
є цілком зрозумілим, оскільки у відповідності до ст.3 Закону України „Про
державний внутрішній борг України" до складу боргових зобов'язань Уряду
України включається також частина боргових зобов'язань Уряду колишнього Союзу РСР, прийнята на себе Україною, що відповідає
сумі, яка на 1 жовтня 1996 року становить 131, 96
гривень.

У
відповідності до Закону України „Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України" Держава
зобов'язується забезпечити збереження та відновлення
реальної вартості заощаджень громадян і гарантує їх компенсацію у встановленому порядку.

Статтею 5 вказаного
закону встановлено, що Установи Ощадного банку України на підставі цього Закону протягом грудня 1996 року - березня
1997 року проводять одноразову індексацію
вкладів громадян. На проіндексовані суми, що знаходяться на позабалансовому рахунку Ощадного банку України,
вкладнику видається ощадна книжка.

На виконання статті 5
Закону України „Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України" установами Ощадбанку
України проведено одноразову індексацію вкладів
громадян і на проіндексовані суми, що обліковуються на позабалансовому рахунку Ощадбанку, видали вкладникам
ощадні книжки, на підставі яких виникає право на
отримання компенсаційних сум в майбутньому у разі перерахування
коштів на кореспондентський рахунок Ощадбанку з Державного бюджету України.

За своєю суттю,
компенсаційний рахунок - це фактично оформлення права на отримання компенсації
заощаджень громадян за певних умов. Однією з таких умов є фінансові можливості держави. Отже, на позабалансовому
рахунку матеріально проіндексованої суми не
існує, існує лише запис про розмір проіндексованої суми грошових коштів.

Таким чином, враховуючи
норми статей 5, 6 Закону України „Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України", а також
той факт, що суми грошових коштів, які
зафіксовані в ощадних книжках, виписаних Відкритим акціонерним товариством „Державний
ощадний банк України" матеріально не існують, суми на
компенсаційних рахунках за №91551 до
отримання коштів з Державного бюджету України реальної вартості не
мають, тому вкладами не являються.

Такої думки додержується і Європейський суд з
прав людини, який в остаточному рішенні від 2
липня 2002 року по справі за заявою ОСОБА_2 та інших проти України зазначив, що кошти, які відповідають
проіндексованій вартості вкладів належать
до коштів Державного казначейства України, які держава виділяє на певних умовах.

З урахуванням
вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що органи податкової служби при здійсненні розрахунку суми податку з
доходів фізичних осіб на підставі поданої відповідачем
Декларації про доходи за 2006 рік повинні враховувати вимоги п.п.4.3.23 п.4.3. ст.4 Закону України „Про податок з
доходів фізичних осіб", ст.ст.5, 6 Закону
України „Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України",
що не було здійснено Державною податковою інспекцією у
Ворошиловському районі м.Донецька.

Статтею
9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при
вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України, вирішує справи на підставі
Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у
разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має
вищу юридичну силу.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 1 листопада
1996 року визначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові
акти будь-якого державного чи іншого органу підлягають оцінці на відповідність
як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що
нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи
суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці
правовідносини.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись
статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі міста Донецтька
на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 3 липня 2008 року
по справі № 2-а-11530/08 залишити без задоволення.

Постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 3 липня 2008 року по справі №
2-а-11530/08 залишити без змін.

Вступна
та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у
судовому засіданні 30 вересня 2008 року. Ухвала у повному обсязі
складена у нарадчій кімнаті 30 вересня 2008 року.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий:
Р.Ф. Ханова

Судді:
Л.А. Василенко

М.І.
Старосуд

З оригіналом згідно:

Суддя
Р.Ф.Ханова