Справа № 22-а-2652/08
Суддя: Бараненко І.І.
Дата ухвалення: 2008-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2008 року
місто Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Бараненка І.І.,

суддів: Коваля М.П.,

Маслія В.І.,

при секретарі судового засідання - Калініній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу представника Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва на постанову Господарського суду міста Києва
від 27 квітня 2007 року в адміністративній справі №46/463-А за позовом Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Солом'янському
районі міста Києва про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

У вересні 2004 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з
позовною заявою, у якій посилаючись на положення Закону України «Про податок на
додану вартість», інші норми права, просив визнати недійсними податкові
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі
міста Києва від 24.11.2005р. за №№000341705/1, /1, /1.

Постановою Господарського суду міста Києва від 27 квітня 2007 року позов
задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, а також на неповне з'ясування обставин
справи, просить скасувати постанову Господарського суду міста Києва від 27 квітня 2007 року і прийняти
нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини справи, зміст судового
рішення і апеляційної скарги, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання та, перевіривши доводи апеляції наявними в матеріалах справи письмовими доказами,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у
Солом'янському районі міста Києва була проведена перевірка згідно плану
контрольно-перевірочної роботи на вересень 2005 року за період одержання
доходів з 03.02.2004р. по 30.06.2005р., про що суб'єкту господарювання-фізичній
особі ОСОБА_1. було надіслано повідомлення про початок перевірки №
6405/1/17-328 від 04.08.2005р.

За результатами перевірки був складений Акт №17-306/405 від 12.09.2005
року.

У вказаному Акті відповідач прийшов до висновку про порушення СПД фізичної
особи - п.п.7.2.1, п.п.7.2.4 п.7.2, 7.4.5 п.7.4, п.п.7.7.2 п.7.7. п.п.7.8.2
п.7.8, п.п.7.9.2 п.7.9 ст.7 Закону України «Про податок на додану
вартість», ст.1 Закону України «Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності», п.1 ст.3 Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг».

Перевіркою встановлено, що податкові
накладні, отримані від СПД-фізичної особи ОСОБА_2, які віднесені до податкового
кредиту II кварталу 2004 року, не відповідають вимогам п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7
Закону України «Про податок на додану вартість», а саме в податкових накладних
від 11.05.2004р. та від 01.06.2004р. не зазначено порядкового номеру та
зазначені наступні рядки податкових накладних з нульовими показниками: всього по розділу І; всього по розділах І +11 (
+-) IV; загальна сума з ПДВ.

Крім того, до податкового кредиту III кварталу 2004 року та жовтня 2004
року віднесена закупка товару від ПП ВТФ
«Діти та екологія». Згідно бази «АІС-ОР» даному підприємству
23.12.2003р. анульовано свідоцтво платника податку на додану вартість за №
36323355 від 30.11.1999р. Направлено запит до ДШ у Святошинському р-ні м. Києва
щодо реєстрації вищезазначеного підприємства. Згідно отриманої відповіді
рішенням Господарського суду м. Києва № 35/510 від 03.02.2005р. припинено
державну реєстрацію ПП ВТФ «Діти та екологія». В податкових накладних відсутні
підписи осіб, які склали податкові накладні. В квитанціях до прибуткового
касового ордеру відсутні підписи головного бухгалтера та касира, існують лише
печатки підприємства. В податкових накладних
наступні графи зазначені з нульовими показниками: всього по розділу І; всього
по розділах І +11 ( +-) IV; податок на додану вартість; загальна сума з
ПДВ не відповідає обсягам продажу, зазначеним в податковій декларації.

Також встановлено, що позивач в II та III кварталах 2004 року звітував до
ДПІ з поквартальною подачею декларацій з ПДВ без попередньої подачі заяви про
вибір податкового (звітного ) періоду.

Крім того, перевіркою встановлено, що позивач здійснює оптову торгівлю
частково через розрахунковий рахунок, частково за готівку без придбання
торгового патенту, що є порушенням ст. 1 Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької діяльності» і тягне застосування штрафних санкцій
за здійснення діяльності без придбання торгового
патенту у сумі 3426,88 грн.

З таким висновком суд першої інстанції обґрунтоване не погодився виходячи з
наступного.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного періоду складається із сум податків,
сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових
витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що
підлягають амортизації.

Підпунктом 7.5.1 п.7.5 ст.7 вказаного Закону передбачено, що датою виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;
або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Згідно з п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7
вказаного Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового
кредиту такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 не дозволяється включення до податкового
кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом
прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує
перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Таким чином, підприємство несе фінансову відповідальність лише у разі
відсутності податкових накладних на момент проведення перевірки.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що оскільки, податковий кредит було сформовано на підставі
податкових накладних, виписаних ПП ВТФ «Діти та екологія» та ПП ОСОБА_2, він
складається із сум, сплачених в ціні придбання товарів (робіт, послуг),
позивачем дотримано передбачених Законом України
«Про податок на додану вартість» вимог і заявлені суми податкового кредиту є обґрунтованими
і правомірними.

Покупець товару не сплачує при придбанні товару податок
до бюджету, він його сплачує у складі ціни за товар. Крім того, позивач не може нести відповідальність за всі підприємства в ланцюгу в
процесі здійснення господарської діяльності. Зазначеного також не передбачено
чинним законодавством України.

Невиконання контрагентами обов'язку по сплаті податку до бюджету тягне
відповідальність та негативні наслідки
саме щодо цієї особи, а не позивача, оскільки у відповідності до ст.61
Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний
характер.

З огляду на норми п.п.7.2.6. ст.7 Закону України «Про податок на додану
вартість» при порушеннях в заповненні податкової накладної, що стались без вини
платника податків, підставою для включення сум до податкового кредиту є дані
про цивільно-правові операції, встановлені податковим органом під час
перевірки.

Таким чином, фактичне виконання господарський операцій підтверджене
наданими позивачем документами та не спростоване в ході перевірки. Якщо
віднесення сум до складу податкового кредиту відбувається на підставі належним
чином оформлених розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість
ведення яких передбачена правилами ведення податкового обліку, дії платника
податку є правомірними.

Згідно ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» свідоцтво про
реєстрацію особи в якості платника ПДВ діє до дати його анулювання.

На момент видачі на адресу позивача податкових накладних ТОВ ПП ВТФ «Діти
та екологія» було зареєстровано ДПЇ у Солом'янському районі м. Києва у
встановленому законодавстві порядку в якості платника ПДВ, про що мало
відповідне свідоцтво, а отже, мало право складати податкові накладні у
відповідності до вимог п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість».

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що відповідача про відсутність у ПП ВТФ «Діти та екологія»
права на складення податкових накладних під час здійснення господарських
операцій в 2004 році, безпідставний і необґрунтований.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та відповідні їм
правовідносини і правильно застосував до спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права, а
наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що господарський суд міста Києва правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а
постанову суду - без змін.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, Київський апеляційний адміністративний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі
міста Києва залишити без задоволення, а постанову Господарського суду міста
Києва від 27 квітня 2007 року в адміністративній справі №46/463-А - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може
бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з дня складення цієї ухвали у повному обсязі.

Головуючий
__________________
І.Бараненко

Судді: __________________ М.Коваль

__________________
В.Маслій

ДАНУ УХВАЛУ СКЛАДЕНО У ПОВНОМУ
ОБСЯЗІ 20 ЖОВТНЯ 2008 РОКУ