Справа № 22-а-6944/08
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2008-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 22-а-6944/08
Головуючий у І інстанції - Колдіна О.О.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого -
судді Межевича М.В., суддів Бабенка К.А. та Глущенко Я.Б., при секретарі
Кравченко Т.М., за участю позивача, його адвоката - ОСОБА_1 та представника
відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві
справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації на постанову
Голосіївського районного суду м. Києва від 13 вересня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання дій
В С Т А Н О В И Л А:
року ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом, який під час розгляду справи доповнив, та просив стягнути з
відповідача недоплачені суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за
2002-2006 роки, посилаючись на те, що він отримав допомогу на оздоровлення в
значно нижчому розмірі, ніж це передбачено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Голосіївського районного суду Київської області від 13 вересня 2007 року
заявлений позов задоволено: визнано дії Управління праці та соціального захисту
населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації щодо
відмови у перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення протиправними та зобов'язано
відповідача сплатити на користь позивача 4943, 50 грн.
з вищезазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення
про відмову в задоволенні позову. При цьому відповідачем звернуто увагу на не
застосування судом першої інстанції при вирішенні спору по суті річного строку
звернення до адміністративного суду.
суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.
Згідно зі ст.198 ч.1 п. 3 та ст. 202
КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції
та приймає нову постанову, якщо встановить порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або
Судом першої
інстанції встановлено, що вимоги
позивача про стягнення
допомоги на оздоровлення за 2002-2006 роки підлягають задоволенню.
висновком суду не погоджується судова колегія.
Судом
встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, а також інвалідом III групи.
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується інвалідам III групи в розмірі
4 мінімальних заробітних плат.
зазначена допомога була виплачена позивачу у 2002 році у сумі 165 грн., у 2003
році-185 грн., у 2004 році - 237 грн., у 2005 році - 310 грн., у 2006 році -
400 грн., тобто у розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України
№ 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постановою Кабінету Міністрів України №
562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Судова колегія
погоджується з висновками суду першої інстанції, що допомога позивачу за 2002-2005 роки
повинна була бути нарахована виходячи з її розміру, встановленого Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», а
не постановами Кабінету Міністрів України.
відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної
влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.
з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства
України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України,
закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт,
який має вищу юридичну силу.
за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними
актами, суд дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру допомоги на
оздоровлення позивачеві застосуванню підлягають норми Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
з тим, судом першої інстанції не було враховано, що питання подання скарги на
рішення, дії або бездіяльність органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових осіб врегульовано положеннями глави 31-А
ЦПК України 1963 року. Стаття 248-5 цього Кодексу передбачає, що скаргу може
бути подано в суд у двомісячний строк, обчислюваний з дня, коли особі стало відомо або їй повинно було стати відомо про
порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, позивачем
без поважних причин пропущено строк на звернення до суду з даним позовом за
2002.

На момент, коли
позивач дізнався про порушення свого права в 2003 році, 2004 році та 2005 році
- строк позовної давності був
встановлений Цивільним кодексом України і складав три роки. Кодекс
адміністративного судочинства України,
який передбачає річний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів,
набув чинності 01.09.2005 року, тобто після того, коли у позивача виникло права
на звернення до суду за вказані періоди. А тому застосування до вимог про
стягнення допомоги на оздоровлення за 2004-2005 роки річного строку позовної
давності фактично свідчитиме про застосування правила зворотьної дії у часі
норми процесуального закону. Проте надання новим правилам процесу зворотьної
дії порушує право позивача на доступ до суду, передбачене ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Верховною Радою
України 17.07.1997 року.

Що ж стосується
вимог про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 рік, то, на думку
колегії суддів, відповідач правомірно керувався п. 37 ст. 77 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006 рік», яким було зупинено на 2006 рік дію
ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині виплати компенсацій і допомог в
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Вирішуючи
питання про те, положення якого Закону підлягають застосуванню для вирішення
спірних правовідносин, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до
ст. 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої
влади в Україні.

Конституція
України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому
числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України,
який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову
юридичну силу.

Водночас
Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3
жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України
зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас
врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які
за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі
акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт,
який діяв у часі раніше».

Відповідно до ч.
3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на території України.

Відтак, виходячи
з наведених положень Конституції України та рішення Конституційного Суду
України, а також враховуючи, що вищезазначеним Законом України «Про Державний
бюджет України на 2006 рік» фактично
змінено положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який діяв у часі раніше,
пріоритетними в даному випадку є
положення статей Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік».

Таким чином,
судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та
процесуального права та дійшов до не правильного висновку про задоволення
позову, що є підстановкою для скасування постанови Голосіївського районного
суду м. Києва від 13 вересня 2007 року та постановлення нової постанови, якою в
задоволенні позову з вище зазначених причин, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.
160, 195, 196, 198, 200, 201, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія
суддів

П О С Т А Н О В
И Л А :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної
у м. Києві державної адміністрації задовольнити.

Постанову
Голосіївського районного суду м. Києва від 13 вересня 2007 року скасувати.

Прийняти нову
постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління праці та
соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної
адміністрації про визнання дій протиправними.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді:

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Справа: № 22-а-6944/08
Головуючий у І інстанції - Колдіна О.О.

Суддя-доповідач: Межевич М.В.

П О С Т А Н О В
А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та
резолютивна частини)

13 жовтня 2008
року м.
Київ

Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого - судді
Межевича М.В., суддів Бабенка К.А. та Глущенко Я.Б., при секретарі Кравченко
Т.М., за участю позивача, його адвоката - ОСОБА_1 та представника відповідача:
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за
апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації на постанову
Голосіївського районного суду м. Києва від 13 вересня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання дій
протиправними.

Керуючись ст.ст.
160, 195, 196, 198, 200, 201, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія
суддів

П О С Т А Н О В
И Л А :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної
у м. Києві державної адміністрації задовольнити.

Постанову
Голосіївського районного суду м. Києва від 13 вересня 2007 року скасувати.

Прийняти нову
постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління праці та
соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної
адміністрації про визнання дій протиправними.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: