Справа № 22-а-2691/08
Суддя: Бараненко І.І.
Дата ухвалення: 2008-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П о с т а н о в а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2008 року
місто Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Бараненка І.І.,

суддів: Зайцева М.П.,

Коваля М.П.,

при секретарі судового засідання - Калініній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду
міста Вінниці від 20 червня 2007 року в адміністративній справі №2-а-58/07 за
позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у
Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій
області про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду міста
Вінниці з позовною заявою, у якій, посилаючись на порушення відповідачами
положень Конституції України, Законів України «Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», інших норм права, просив задовольнити зазначені позовні вимоги.

Постановою Ленінського районного суду міста Вінниці від 20 червня 2007 року
у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин
положення Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», Постанови
Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних
коштів державного бюджету» та інших нормативних актів, та на їх підставі дійшов
висновку про необґрунтованість позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову Ленінського
районного суду міста Вінниці від 20 червня 2007 року і задовольнити позовні
вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини справи, зміст судового рішення і
апеляційної скарги, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання та,
перевіривши доводи апеляції наявними в матеріалах справи письмовими доказами,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником бойових дій і
відповідно і має право на пільги, встановлені законодавством України для
ветеранів війни - учасників бойових дій.

Позивачу було проведено підвищення розміру пенсії відповідно до ст.12
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
однак розмір підвищення пенсії (в сумі 19,91 грн. з 01.10.2003 року до
31.12.2005 року) здійснено згідно п.п.«е» п.2 постанови Кабінету Міністрів
України від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» зі змінами внесеними
постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2003р. №1350 «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» нормативні акти органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни,
передбачені цим Законом, є недійсними.

Також ст.22 Конституції України гарантує, що конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною
цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою
діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним
обов'язком держави.

Згідно ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну
силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", учасникам бойових дій пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії підвищуються в розмірі 150 процентів мінімальної
пенсії за віком.

Однак, після прийняття Закону України «Про внесення змін до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.12 викладена
в новій редакції, яка набрала чинності з 01.07.2006р. Згідно з зазначеної норми
цієї статті Закону учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії,
підвищуються в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях
їх соціального захисту», фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію
цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Законом України «Про підвищення мінімального розміру пенсії» від
15.07.1999р. з 1 вересня 1999 року було встановлено мінімальний розмір пенсії
за віком - 24 гривні 90 копійок. Встановлено, що цей розмір не застосовується
для визначення розмірів соціальних пенсій (за віком), надбавок та інших доплат
до пенсій.

Відповідно до п.п.«е» п.2 постанови Кабінету Міністрів України від
03.01.2002р. №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат
окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету», встановлено, що виходячи з розміру 19,91 грн.
провадиться розрахунок підвищення, передбачених Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» під час призначення
перерахунку пенсій відповідно до закону України «Про пенсійне забезпечення,
Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»
та зазначених п.п.«а» п.1.

Так, Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», чітко визначає пільгу позивача щодо підвищення його пенсії в розмірі
150% мінімальної пенсії за віком до 1 липня 2006 року, а з цього періоду в
розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Адміністративні суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень перевіряють чи прийняті (вчинені) вони, зокрема,
на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України (ч.3 ст.2 КАС України).

У зв'язку з тим, що будь-яких обмежень в застосуванні зазначеного розміру
мінімальної пенсії за віком, цей Закон не встановлює, колегія суддів вважає, що
дії відповідачів по встановленню позивачу підвищення розміру пенсії виходячи з
суми 19,91 грн., встановленої постановою Кабінету Міністрів України №1 від
03.01.2002р., суперечить нормам Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», яким встановлено розмір мінімальної пенсії за
віком на рівні прожиткового мінімуму.

Таким чином, висновки суду першої інстанції суперечать вимогам ст.ст.8, 22,
55 Конституції України, ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 пропущення строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умовою
на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач наполягав на відмові у
задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропущенням позивачем річного строку для
звернення до адміністративного суду, а тому колегія суддів вважає за можливе
задовольнити позовні вимоги, починаючи з 9 жовтня 2005 року.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202 КАС України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або питання.

Беручи до уваги те, що при вирішенні справи суд першої інстанції порушив
зазначені вище норми матеріального та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи в частині відмови у задоволенні позовних вимог,
починаючи з 9 жовтня 2005 року, постанову Ленінського районного суду міста
Вінниці від 20 червня 2007 року належить скасувати в цій частині вирішення
позовних вимог і прийняти нове судове рішення, яким зобов'язати Головне
управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок
підвищення пенсії ОСОБА_1, як учаснику бойових дій, з 9 жовтня 2005 року по 1 липня 2006 року - в розмірі
150% мінімальної пенсії за віком, а з 1 липня 2006 року - в розмірі
25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.160, 171, 198, 200, 202, 207,
КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову Ленінського районного суду міста Вінниці від 20 червня 2007 року в
частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Головного
управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок
підвищення пенсії ОСОБА_1, і прийняти в цій же частині позовних вимог нову
постанову, а саме:

- Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій
області здійснити перерахунок підвищення пенсії ОСОБА_1, як учаснику бойових
дій, з 9 жовтня 2005 року по 1 липня 2006 року в розмірі 150% мінімальної
пенсії за віком, а з 1 липня 2006 року - 25 відсотків прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В решті апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Ленінського
районного суду міста Вінниці від 20 червня
2007 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення
цієї постанови у повному обсязі.

Головуючий
__________________
І.Бараненко

Судді: __________________ М.Зайцев

__________________
М.Коваль

ДАНУ ПОСТАНОВУ СКЛАДЕНО У ПОВНОМУ
ОБСЯЗІ 24 ЖОВТНЯ 2008 РОКУ