Справа № 22а-5603/08
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2008-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-5603/08
Головуючий суддя у суді 1-ої
категорія статобліку - 47
інстанції - Ковальчук С.Я.
доповідач - Семененко Я.В.
справа №2а-88/08
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Семененка Я.В.

суддів - Баранник
Н.П., Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання - Галоян О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління праці та соціального
захисту населення Гайворонської районної державної адміністрації

на постанову Гайваронського районного суду Кіровоградської
області від 11 березня 2008 року у справі № 2а-88/08 за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення
Гайворонської районної державної адміністрації про поновлення строку на
звернення до суду, про визнання дій неправомірними та про стягнення
недоплаченої разової щорічної допомоги учасникам бойових дій-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2008 року Гончарук
Михайло Петрович звернувся до суду з
позовом, в якому просив поновити строк на звернення до суду, стягнути з
управління праці та соціального захисту населення Гайворонської районної
державної адміністрації недоплачену одноразову щорічну грошову допомогу як
учаснику бойових дій за 2004, 2005, 2006, 2007
роки у розмірі 5047,25 грн. В обґрунтування
позовних вимог позивач посилався на те, що він є учасником бойових дій, а тому,
згідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ, має право на отримання
щорічної одноразової грошової допомоги в п'яти мінімальних пенсій за віком, яка
повинна бути виплачена до 05 травня. Відповідач виплату вказаної допомоги за
2004 рік здійснив у розмірі 120,00грн., у 2005 році - 250грн., у 2006 році -
250 грн., у 2007 році - 280 грн., а всього виплачено за чотири роки 900грн., що
є порушенням вимог вказаного Закону. Посилаючись на неправомірність дій
відповідача, позивач просив його позов задовольнити.

Постановою Гайваронського районного суду Кіровоградської області від 11
березня 2008 року позовні вимоги задоволено, а саме стягнуто з відповідача на
користь ОСОБА_1 недоплачена за 2004-2007роки щорічна грошова допомога як
учаснику бойових дій у розмірі 5047,25 грн..

Не
погодившись з рішенням суду, управління праці та соціального захисту населення
Гайворонської районної державної адміністрації звернулося з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову
постанову, якою у задоволені позову відмовити. Доводи апеляційної скарги мотивовані
тим, що відповідач діяв відповідно до вимог законодавства, яким встановлено
граничні виплати особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що
спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування норм
законодавства, які регулюють порядок та розміри виплат щорічної допомоги
особам, які мають статус інвалідів війни. Тобто, позивачем порушено питання
щодо правомірності дій відповідача, який в даних правовідносинах, при
нарахуванні ним та виплаті щорічної грошової допомоги, є суб'єктом владних
повноважень.

Так, позивач вказуючи на неправомірність дій відповідача,
посилався на те, що розмір сум, які підлягають до сплати, повинні розраховуватися
у відповідності до ст..12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» № 3551-XII.

Управління праці та соціального захисту населення
Гайворонської РДА наполягало на тому, що граничні розміри виплат, встановлюються
Законами України про Державний бюджет України на відповідні роки та Постановами КМУ.

З такими доводами відповідача колегія суддів не
погоджується з наступних підстав.

Так, колегією суддів встановлено, що позивач має статус
учасника бойових дій, що підтверджено
відповідним посвідченням, виданого Гайворонським райвіськоматом
Кіровоградської області (а. с.6) і відповідно має пільги, встановлені Законом № 3551-XII.

Спору між сторонами щодо наявності у позивача права на
отримання щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, не
існує.

Згідно статті 12 Закону № 3551-ХІІ учасникам бойових дій
виплачується щорічна разова грошова допомога до 5-го травня в розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до преамбули Закону № 3551-ХІІ цей Закон
визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов
для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення
до них.

Тобто, Закон України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» є спеціальним законом, що регулює
правовідносини, в тому числі і щодо соціальних виплат у вигляді щорічної
разової грошової допомоги особам, яким встановлені спеціальні статуси,
обумовлені цим законом. Законом, в редакції до 28.12.2007р., не передбачалась можливість
регулювати та змінювати розміри встановлених виплат іншими законами та
нормативно-правовими актами.

З цих підстав колегія суддів не приймає до уваги доводи
відповідача про те, що виплати особам, повинні здійснюватися в межах бюджетного
фінансування та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Право позивача на отримання щорічної грошової допомоги у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком не залежить від наявності чи
відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане державою
і закріплено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Оскільки
таке право декларовано державою, то відповідно держава, через створені нею
органи, в даному випадку органи соціального захисту населення, і несе обов'язок
по своєчасній та повній виплаті допомоги саме у розмірах, які нею ж визначені
та закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського суду з прав людини, яка
відповідно до ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те,
що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх обов'язків ( справа «Кечко проти України», рішення
від 08.11.2005р.).

В своїх Рішеннях Конституційний Суд України неодноразово
зазначав, що відповідно до Конституції України, Бюджетного Кодексу України
закон про Державний бюджет України має особливий предмет регулювання, відмінний
від інших законів України, тому цим законом не можуть вноситися зміни,
зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове)
правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України. (Рішення
Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002
, від 17 березня 2004 року N 7-рп/2004
, від 11 жовтня 2005 року N 8-рп/2005
, від 09 липня 2007 року N 6-рп/2007).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те,
що позивач має право на отримання щорічної грошової допомоги у розмірах
встановлених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а оскільки відповідачем вказане право не визнається, то
має і право на стягнення не отриманої частини такої грошової допомоги з
відповідача.

Колегія суддів вважає необґрунтованими
посилання відповідача відносно того, що вони не є належним відповідачем,
оскільки відповідно до ст.. 17-1 Закону №3551-XII саме органи праці та
соціального захисту населення здійснюють виплати щорічної разової грошової
допомоги.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції
правомірно не застосовано до заявлених позовних вимог строки позовної давності,
оскільки відповідач не наполягав на відмові у задоволенні позову саме з цих
підстав, а відтак суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст..100 КАС
України, був позбавлений можливості вирішити це питання.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржене
судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального
права, тому передбачених статтею 202 Кодексу адміністративного судочинства
України і підстав для його скасування та ухвалення нового судового рішення не
вбачається.

Враховуючи
викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198 ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Гайворонської районної державної адміністрації Кіровоградської
області залишити без задоволення, а постанову Гайворонського
районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2008 року у справі №
2-а-88/2008 залишити без змін.

Ухвала суду набирає чинності з моменту її проголошення та
може бути оскаржена у місячний строк до Вищого адміністративного суду України в
порядку передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 05.12.2008р.)

Головуючий:
Я.В.
Семененко

Судді: Н.П.Баранник

О.В.
Юхименко