Справа № 22а-5481/08
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2008-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-5481/08
Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку - 49
інстанції - Пархоменко Н.В.
( Справа №
П О С Т А Н О В А

Іменем УКРАЇНИ

23 липня
2008р.
м. Дніпропетровськ

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у
складі колегії

головуючий
суддя Юхименко О.В.,

суддя Стежко В.А.,

суддя Семененко Я.В.,

при
секретарі Кочковій А.В.,

за
участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1;

відповідача: Єрмолаєв Ю.А., довіреність
від 01.02.2008р. № 216-20-15/286;

розглянувши
у відкритому судовому засіданні

апеляційну
скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи

ОСОБА_1,

на
постанову
господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2008р.

у справі
№ А20/5-08

за
позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи

ОСОБА_1,

АДРЕСА_1;

до
відповідача Державного Департаменту з питань
банкрутства

Міністерства економіки України,

вул. П. Любченка,
15, м. Київ, 03150;

про скасування Акта та стягнення
шкоди,

встановили: Суб'єктом
підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 подано позов до Державного
Департаменту з питань банкрутства Міністерства економіки України про
зобов'язання (з урахуванням уточнення вимог) виконати Розпорядження Державного
комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва № 76 від
11.09.2007р. та скасувати наказ № 35 від 24.05.2007р. «Про анулювання ліцензії
на право провадження господарської діяльності арбітражних керуючих», та
стягнення 4.753,34 грн. збитків і 1.700,00 грн. моральної шкоди.

Господарський суд Дніпропетровської області своєю постановою від
13.03.2008р. в адміністративній справі № А20/5-08 у позові відмовив.

Рішення суду мотивоване тим, що Розпорядження Державного комітету України з
питань регуляторної політики та підприємництва № 76 від 11.09.2007р. «Про
усунення порушень законодавства у сфері ліцензування Державним департаментом з
питань банкрутства» не носить обов'язкового характеру його виконання.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі Суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_1, Позивач,
вказує на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

(Див. на звороті)

З огляду на приписи статті 7 Закону України «Про ліцензування певних видів
господарської діяльності» від 1 червня 2000 року N 1775-III, рішення
експертно-апеляційної ради мають характер експертних висновків і є
обов'язковими для розгляду спеціально уповноваженим органом з питань
ліцензування.

Державний департамент з питань банкрутства був зобов'язаний або виконати
Розпорядження № 76, або оскаржити його до суду.

Просить постанову господарського суду Дніпропетровської області від
13.03.2008р. у справі № А20/5-08 скасувати та ухвалити нове рішення. Позов
задовольнити. Скасувати наказ № 35 від 24.05.2007р. «Про анулювання ліцензії на
право провадження господарської діяльності арбітражних керуючих». Стягнути з
Державного департаменту з питань банкрутства Міністерства економіки України
4.753,34 грн. збитків і 1.700,00 грн. моральної шкоди.

Державний департамент з питань банкрутства, Відповідач, скаргу оспорив. У
запереченнях на апеляційну скаргу вказує на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Рішення експертно-апеляційної ради від 30.08.2007р. було прийнято за
формальними ознаками, з недотриманням встановлених Законом строків (двадцять
робочих днів з дня реєстрації Держпідприємництвом відповідної скарги), що є
порушенням частини 9 статті 7 Закону України «Про ліцензування певних видів
господарської діяльності» від 1 червня 2000 року N 1775-III.

Отже, Розпорядження Держпідприємництва від 11.09.2007р. № 76, на підставі
вказаного рішення видане з порушенням законодавства, що виключає обов'язковість
його виконання.

Наказ Державного департаменту з питань банкрутства від 24.05.2007р. № 35
стосовно анулювання ліцензії ОСОБА_1 узгоджується з вимогами чинного
законодавства, є вірним по суті, а тому не може бути скасованим.

Просить постанову господарського суду Дніпропетровської області від
13.03.2008р. у справі № А20/5-08 залишити без змін. Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1 - без задоволення.

В засіданні, відкритому 11.06.2008р. оголошувалася перерва до 23.07.2008р.
об 11-50.

Судовий розгляд адміністративної справи здійснювався з повним фіксуванням
судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Оберіг».

Сутність спору: Державним
департаментом з питань банкрутства 24.05.2007р. видано Наказ № 35 Про
анулювання ліцензії на право провадження господарської діяльності арбітражних
керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), яким
анульована ліцензія НОМЕР_1 на право провадження господарської діяльності,
видана ОСОБА_1 13.06.2005р. Міністерством економіки та з питань європейської
інтеграції.

Наказ № 35 було прийнято на підставі Акта Дніпропетровського обласного
управління з питань банкрутства «Про відмову ліцензіата в проведенні перевірки»
дотримання ліцензійних умов» від 07.05.2007р.

Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва
11.09.2007р. видав Розпорядження № 76 Про усунення порушень законодавства у
сфері ліцензування Державним департаментом з питань банкрутства Міністерства
економіки України, яким запропонував скасувати як такий, що був прийнятий з
порушенням вимог законодавства у сфері ліцензування Наказ № 35 від 24.05.2007р.

Розпорядження № 76 було прийнято на підставі Рішення експертно-апеляційної
ради при Державному комітеті України з питань регуляторної політики та
підприємництва від 30.08.2007р. № 419.

Згідно до листа Державного департаменту з питань банкрутства №
216-50-13/2801 від 24.09.2007р. «Щодо розпорядження Держкомпідприємництва від
11.09.2007р. № 76», не погодився з Розпорядженням та послався на ті підстави,
що Рішення експертно-апеляційної ради від 30.08.2007р. було прийнято за
формальними ознаками, з недотриманням встановлених Законом строків (двадцять
робочих днів з дня реєстрації Держпідприємництвом відповідної скарги), що є
порушенням частини 9 статті 7 Закону України «Про ліцензування певних видів
господарської діяльності» від 1 червня 2000 року N 1775-III.

Відповідно, Розпорядження Держпідприємництва від 11.09.2007р. № 76, на
підставі вказаного рішення видане з порушенням законодавства, що виключає
обов'язковість його виконання.

Зобов'язання виконати Розпорядження Державного комітету України з питань
регуляторної політики та підприємництва № 76 від 11.09.2007р. та скасувати
наказ № 35 від 24.05.2007р. «Про анулювання ліцензії на право провадження
господарської діяльності арбітражних керуючих», а також стягнення 4.753,34 грн.
збитків і 1.700,00 грн. моральної шкоди, були предметом судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального і процесуального права при винесені оскарженої
постанови, знаходить апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_1 такою, що підлягає задоволенню частково.

Згідно до статті 7 Закону України «Про ліцензування певних видів
господарської діяльності» від 1 червня 2000 року N 1775-III рішення
експертно-апеляційної ради мають характер експертних висновків і є
обов'язковими для розгляду спеціально уповноваженим органом з питань
ліцензування. <…> Рішення експертно-апеляційної ради з питань звернень
(апеляцій) є підставою для видання спеціально уповноваженим органом з питань
ліцензування розпорядження про усунення порушень законодавства у сфері
ліцензування, допущених органом ліцензування.

За загальновідомим визначенням «розпорядженням» є документ, що містить
вимогу.

З огляду на приписи статті 20 цього Закону орган ліцензування, який одержав
розпорядження про усунення порушень законодавства у сфері ліцензування,
зобов'язаний в установлений у розпорядженні строк подати спеціально
уповноваженому органу з питань ліцензування інформацію про усунення виявлених
порушень.

Отже, господарський суд Дніпропетровської області дійшов помилкового
висновку про те, що Розпорядження Державного комітету України з питань
регуляторної політики та підприємництва № 76 від 11.09.2007р. «Про усунення
порушень законодавства у сфері ліцензування Державним департаментом з питань
банкрутства» не носить обов'язкового характеру його виконання.

Зазначені обставини були предметом
судового дослідження і в господарській справі № Б26/112/02 про банкрутство ВАТ
«Племптахозавод «Христофорівський» (постанова Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 15.11.2007р., а. с. 10-11), і ці факти не підлягають
доведенню в силу ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст.
1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом» від 14 травня 1992 року N 2343-XII, в редакції Закону N 784-XIV від
30.06.1999р. (2343-12) та ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у
разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих
його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи
окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; <…>

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист
прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне позов СПД ОСОБА_1
задовольнити частково. Скасувати наказ № 35 від 24.05.2007р. «Про анулювання
ліцензії на право провадження господарської діяльності арбітражних керуючих».

Щодо стягнення 4.753,34 грн.
збитків.

Свої вимоги заявник апеляційної скарги обґрунтовує тим, що неправомірними
діями Відповідача завдано матеріальної шкоди, яка виражається в не оплаті
послуг арбітражного керуючого за час безпідставного припинення його
повноважень.

У відповідності з п. 12 ст. 3-1, п. 3 ст. 27 Закону України «Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14
травня 1992 року N 2343-XII оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх
повноважень не може бути меншою двох мінімальних заробітних плат, але
виплачується у розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому
господарським судом.

Доказів останнього Позивачем суду не надавалось.

Щодо стягнення 1.700,00 грн. моральної шкоди.

Те, що заявник апеляційної скарги був вкрай знервований неправомірними
діями Відповідача, дізнавшись про анулювання ліцензії, має відношення для нього
як фізичної особи.

А втрата престижу його як фахівця та суб'єкта підприємницької діяльності, є
тільки припущенням, не доведеним належними засобами доказування.

Та позов не містить в собі обґрунтованого розрахунку суми, необхідної для
поновлення ділової репутації.

У задоволенні позову про стягнення 4.753,34 грн. збитків і 1.700,00 грн.
моральної шкоди слід відмовити.

Невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

У відповідності з п. п. 3, 6 статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи
адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить
нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. <…> Якщо
адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

В силу
п. 3 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства, до набрання чинності
законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору:

1)
судовий збір при зверненні до адміністративного суду сплачується у порядку,
встановленому законодавством для державного мита;

2)
розмір судового збору визначається відповідно до підпункту "б" пункту
1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито",
крім випадків, встановлених підпунктом 3 цього пункту;

3)
розмір судового збору щодо майнових вимог про стягнення грошових коштів
становить один відсоток від розміру таких вимог, але не більше 1700 гривень.

Згідно з
пп. "б" пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України
"Про державне мито" від 21 січня 1993 року N 7-93, ставка державного
мита встановлена в таких розмірах:

0,2
неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. ( 3,40 грн.)

Таким
чином, поверненню з державного бюджету на користь Позивача підлягають 3,40
грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 94, 162, 195, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст.
202 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області
від 13.03.2008р. у справі № А20/5-08
скасувати частково та ухвалити нове рішення.

Позов Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати наказ Державного департаменту з питань банкрутства № 35 від
24.05.2007р. «Про анулювання ліцензії на право провадження господарської
діяльності арбітражних керуючих».

У задоволенні позову про стягнення 4.753,34 грн. збитків і 1.700,00 грн.
моральної шкоди відмовити.

Повернути з Державного бюджету України, на користь Позивача, - 3,40 грн.
(три грн. 40 коп.) судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками
перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення
постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення постанови в повному обсязі.

Постанову складено у повному обсязі 11.08.2008р.

Головуючий суддя
О.В.Юхименко

Суддя
В.А.Стежко

Суддя
Я.В.Семененко