Справа № 22-а-9896/08
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя першої інстанції - Ісаєнко Ю.А.
Суддя-доповідач: Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

03 жовтня 2008
року справа
№ 22-а-9896/08

зал судового засідання у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді:
Гаврищук Т.Г.

суддів: Сухарька М.Г.

Білак С.В.

при секретарі судового засідання

Безруковій В.М.

за участю представників:

від позивача:

Тишлєк Є.Г. - голова правління Терещенко О.І. -
довіреність від 01.10.08р.

від відповідача:

Петров А.Г. - довіреність від 01.07.08р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі
м. Донецька

на постанову Донецького окружного адміністративного
суду

від по
адміністративній справі

14 липня 2008 року № 2-а-12264/08 (суддя Ісаєнко Ю.А.)

за позовом

Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі
м. Донецька

до

Кредитної спілки
«Добробуд»

про

визнання діяльності неправомірною, стягнення коштів,
одержаних без встановлених законом підстав у сумі 585,13грн.

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду від 14 липня 2008 року по справі №
2-а-12264/08 у задоволенні позову Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька до Кредитної спілки «Добробуд» про визнання діяльності неправомірною,
стягнення коштів, одержаних без встановлених законом підстав у сумі 585,13грн.
відмовлено.

В апеляційній скарзі та під час
апеляційного розгляду справи Державна податкова інспекції у Ворошиловському
районі м. Донецька просить скасувати постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в
письмових запереченнях та під час апеляційного розгляду справи проти доводів
апеляційної скарги заперечував, вважає, що постанова суду є законною та
обґрунтованою, ухвалена судом відповідно до норм матеріального та
процесуального права на підставі повного і всебічного з'ясування обставин в
адміністративній справі.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, встановила
наступне.

Позивачем була проведена виїзна планова
документальна перевірка відповідача з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2006р. по 30.06.2007р., за
результатами якої складений акт №2119-22-0-23769772 від 02.11.2007 року, яким
встановлено, що через відділення кредитної спілки «Добробут» у м. Горлівка було здійснено надання
фінансових послуг у вигляді видачі кредиту за договором № 1/06С від 22.03.06р. з каси відділення
згідно видаткового касового ордеру № 1 від 22.03.06р. Проценти по кредиту за
період з 22.03.06р. по 21.03.07р. (строк дії договору) становлять 585,13грн.

Позивач вважає,
що діяльність з надання фінансових послуг через відокремлений підрозділ у м.
Горлівка була здійснена відповідачем з порушенням вимог ч. 5 ст. 95 ЦК України,
ч.2 ст.58 ГК України, ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців, п.1 ст. 7 Закону України «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», п. 14 р.4
Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг
України», «Положення про внесення інформації про кредитні спілки до Державного
реєстру фінансових установ», а саме без внесення інформації про підрозділ до
Державного реєстру фінансових установ та отримання Довідки про внесення
інформації про відокремлений підрозділ кредитної спілки до цього Реєстру.

Податковий орган
вважає, що відповідач одержав кошти у вигляді процентів в сумі 585,13грн. за
договором № 1/06 С без встановлених законом підстав, вчинені з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави, а тому повинні бути стягнуті в доход
держави відповідно до п.11 ст.10 Закону України «Про Державну податкову службу
в України».

Відповідно до
вимог ч.5 ст. 95 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.58 Господарського кодексу
України, ч.2 ст.28 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» відокремлені
підрозділи юридичної особи не підлягають державної реєстрації, але відомості
про такі підрозділи включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців.

Дані про
створення відділення кредитної спілки «Добробут» у м. Горлівка були внесені до
Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців
07.02.2006 року, про що свідчить Довідка № 101-883 з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій (ЄДРПОУ).
Тобто, на дату укладання спірного кредитного договору відомості про відділення у м. Горлівка були
внесені до Єдиного державного реєстру.

Статтею 7 Закону
України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових
послуг» встановлено, що особа набуває статусу фінансової установи після
внесення про неї запису до відповідного
державного реєстру фінансових установ.

Відповідний
запис про кредитну спілку «Добробут» внесено до Державного реєстру фінансових
установ. Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг їй видано
Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи Серія КС № 69, реєстраційний номер
14100111, дата видачі 30.03.2004 року.

Відділення кредитної спілки «Добробут» у м.
Горлівка не є юридичною особою, і не може окремо, самостійно від головного
підприємства - кредитної спілки, набувати статус фінансової установи.

З договору
кредиту № 1/06С від 22.03.06р. на надання фінансових послуг ОСОБА_1 вбачається,
що він був укладений безпосередньо кредитною спілкою «Добробут», а не
відділенням у м. Горлівка.

З урахуванням
викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо
безпідставності висновку податкового органу про порушення відповідачем вимог ч.
5 ст. 95 ЦК України, ч.2 ст.58 ГК України, ст. 28 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, п.1 ст. 7 Закону
України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових
послуг».

З матеріалів
справи вбачається, що на день укладання договору № 1/06С від 22.03.2006р.
відповідач був учасником ринку фінансових послуг і відповідно до законодавства
мав право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг. Кредитна спілка
«Добродут» створена у відповідності з вимогами розділу 2 Закону України «Про
кредитні спілки» від 20 грудня 2001 року, її включено до ЄДРПОУ, що свідчить про набуття спілкою статусу
фінансової установи.

Колегія суддів
погоджує висновок суду першої інстанції про те, що дії відповідача стосовно
надання кредиту громадянину ОСОБА_1 по договору №1/06 С від 22.03.06р.
відповідає вимогам закону. Кредитний договір укладений на умовах, визначених
Законом України «Про кредитні спілки» від 20 грудня 2001 року, зміст цього
договору відповідає вимогам ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків фінансових послуг», кредит надано члену кредитної
спілки, про що свідчить виписка з протоколу про прийом громадянина ОСОБА_1 в
члени кредитної спілки, яка міститься в матеріалах справи.

Колегія судів
вважає, що позивач не довів тих обставин, що прибуток у вигляді процентів за
кредитним договором був отриманий відповідачем без встановлених законом
підстав.

Позивач, як на
підставу своїх вимог, посилається також на ст. 207 ГК України, за приписами
якої господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено
учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із
сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним
повністю або в частині.

Статтею
208 цього кодексу встановлено, що якщо господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що вчинено з метою,
яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру
в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави
за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі
виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход
держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У
разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено
другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного
стягується за рішенням суду в доход держави.

Колегія суддів
погоджує висновок суду першої інстанції про те, що в даному випадку позивачем
не доведений умисел на укладення відповідачем угоди з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і суспільства.

Частиною 1 ст.
208 ГК України передбачено застосування санкцій лише судом. Це правило
відповідає нормі ст. 41 Конституції України, згідно з якою конфіскація майна може
бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку,
встановлених законом.

Колегія судів
погоджує висновок суду першої інстанції про те, що оскільки санкції,
передбачені цією частиною, є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в
доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі
санкції у відповідності до ч.1 ст.238 Господарського Кодексу України є
адміністративно-господарськими, а тому
для їх застосування позивачем пропущений
встановлений ст.250 цього Кодексу строк.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька на постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 14 липня 2008 року по справі №
2-а-12264/08 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 14 липня 2008 року по справі № 2-а-12264/08 залишити
без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали
прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 03 жовтня 2008
року. Ухвала у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 07 жовтня 2008
року.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:
Гаврищук Т.Г.

Судді:
Сухарьок
М.Г.

Білак С.В.