Справа № 22-а-6883/08
Суддя: Бараненко І.І.
Дата ухвалення: 2008-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2008 року
місто Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого
судді - Бараненка І.І.,

суддів: Коваля М.П.,

Маслія
В.І.,

при секретарі судового засідання -
Калініній Л.М.,

за участю: представника відповідача
- Дишлюк Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області на постанову
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2007 року
в адміністративній справі №2-а-3535/07 за позовом ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_2до Управління Пенсійного фонду України у місті
Білій Церкві Київської області про визнання бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У травні 2007 року ОСОБА_1звернувся
до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним
позовом, у якому, посилаючись на положення ст.46 Конституції України, ст.6
Закону України «Про прожитковий мінімум на 2004 рік», інші норми права, просив
зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської
області вчинити дії по перерахунку раніше призначеної пенсії з 27.01.2005р. в
частині обчислення її розміру відповідно до прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність і проіндексувати виплату.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2007 року позовні вимоги
задоволено.

Приймаючи рішення суд застосував до
спірних правовідносин ст.ст.8, 46 Конституції України, ст.ст.36, 37 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та дійшов
висновку про обґрунтованість позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, просить скасувати постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2007 року і прийняти нове
судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача про
обставини справи, пояснення представника відповідача та, перевіривши доводи
апеляції наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні
права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

У відношенні до даного спору має місце застосування
відповідачем норм постанови КМУ №1215 - підзаконного нормативного акта, яка
звужує з 2005 року (оскільки була актуальною, прийнятною і правомірною з дати
свого прийняття до кінця 2004 року і могла бути застосованою до страхових
випадків, що мали місце до кінця 2004 року) гарантоване дитині право на
отримання пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Про хибність позиції апелянта
свідчить і той факт, що з січня 2008 року позивачу нараховується пенсія у
розмірі, не нижчому за прожитковий мінімум для осіб, що втратили
працездатність. Зазначене здійснюється у зв'язку з прийняттям Закону України «Про
Державний бюджет на 2008 рік», який прийнятий після численних судових справ,
якими відновлювалися права осіб, що отримували пенсії у розмірі, нижчому за
прожитковий мінімум.

Наведені мотиви апеляційної скарги не спростовують
висновок суду першої інстанції про те, що не мав місце факт звуження
відповідачем гарантованого державою права на отримання пенсії у визначеному
Конституцією України розмірі.

Зокрема, суд у відповідності до діючих, як процесуальних,
так і матеріальних норм правомірно вказав у оспорюваній постанові на те, що
постанова КМУ від 18.09.2004р. №1215 є прийнятною саме для страхових випадків,
що мали місце у 2004 році, і ніяким чином не обмежує право осіб, яким
призначена пенсія у зв'язку з втратою годувальника після 2004 року, отримувати
її у гарантованому Конституцією України розмірі прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, що встановлений на відповідний період, коли
настав страховий випадок, з подальшим її збільшенням відповідно до збільшення
розміру прожиткового мінімуму для вказаних осіб.

Крім цього, суд першої інстанції не порушив (всупереч
твердженням апелянта) п.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» №1058-ІУ, оскільки пенсія у зв'язку з втратою
годувальника є тією пенсією, що передбачена саме вказаним Законом. Тому, і ці
доводи скарги мають бути спростовані.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області правильно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального
права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду -
без змін.

На підставі викладеного та,
керуючись ст.ст.160, 198, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний
суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області залишити без
задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області
від 10 серпня 2007 року в адміністративній справі №2-а-3535/07 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі.

Головуючий підпис І.Бараненко

Судді: підпис М.Коваль

підпис В.Маслій

ДАНУ УХВАЛУ СКЛАДЕНО У ПОВНОМУ ОБСЯЗІ 17 ВЕРЕСНЯ 2008 РОКУ