Справа № 2-а-10130/08
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2008-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01
вересня 2008 р. Справа
№ 2-а-10130/08

Вінницький
окружний адміністративний суд в складі

головуючого
судді Загороднюка Андрія Григоровича,

при секретарі
судового засідання: Подолян Наталії
Вікторівні

за участю представників сторін:

позивача :
не з'явився

відповідача
: Шпіклірного А.Х., Юрєвського В.Ю.

розглянувши
матеріали справи

за
позовом: ОСОБА_1

до:
управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької
області, управління праці та соціального захисту населення Томашпільської
районної державної адміністрації

про:
стягнення з УПФ України у Томашпільському районі 6892,30 грн., з управління
праці та соціального захисту населення Томашпільської РДА 5165,00 грн.

ВСТАНОВИВ
:

До
Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною
заявою до управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі
Вінницької області, управління праці та соціального захисту населення
Томашпільської районної державної адміністрації з вищезазначеними позовними
вимогами.

Заявлені
позивачем вимоги мотивовані тим, що з листопада 2000 р. по даний час перебуває
на обліку в управління ПФУ у Томашпільському районі, УПСЗН Томашпільської РДА
та отримує пенсію, як потерпіла від Чорнобильської катастрофи І категорії.

Відповідно
до ч.1 ст. 37 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” громадянам, які проживають у
зоні посиленого радіологічного контролю (зона 4), виплачується щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 30 % від
мінімальної заробітної плати. Фактично, позивачу така допомога надавалась в
розмірі 5,20 грн. з розрахунку на місяць.

Таким чином,
на думку позивача, за період з 01.11.2000 р. по даний час заборгованість по
виплаті їй щомісячної грошової допомоги, у зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства,
складає 6892,30 грн.

Відповідно до
ч.4 ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” щорічна допомога на
оздоровлення інвалідам другої групи виплачується в розмірі п'ятьох мінімальних
заробітних плат. Протягом 2005-2007 р.
УПСЗН Томашпільської РДА грошову допомогу на оздоровлення виплачено в сумі 360
грн. На думку позивача, УПСЗН Томашпільської РДА недоплатило їй 5165,00 грн.
допомоги на оздоровлення.

Позивач в
судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду за вх. 8742 від 28.08.2008
р. надіслала письмову заяву про розгляд справи без її участі та підтримання
позовних вимог в повному обсязі.

Представники
відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечували, просили суд відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог.

Письмові
заперечення УПФУ у Томашпільському районі, які надійшли на адресу суду за вх. №
8877 від 01.09.2008 р. аргументовані наступним: відповідно до ст. 37 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, громадянам, які проживають у зоні посиленого
радіологічного контролю (зона 4), виплачується щомісячна грошова допомога у
зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства в розмірі 30 % від мінімальної заробітної
плати. Перелік населених пунктів, жителям яких виплачується щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням продуктів харчування місцевого виробництва і
особистих підсобних господарств, затверджений постановою Кабінету Міністрів
УРСР про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про
порядок введення в дію законів Української РСР “Про правовий режим території,
що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи” та
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, до якого Вінницька область не входить. Таким чином,
позивач не має права на отримання відповідної допомоги. Відповідно до ст. 39 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” позивачу виплачується підвищення до пенсії в розмірі
5, 20 грн.

Представник
УПСЗН у Томашпільському районі зазначив, що згідно постанови Кабінету Міністрів
України “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”позивачу протягом 2005-2007 років
нараховувалась і виплачувалась відповідна допомога в розмірі 120 грн. Підстав
для збільшення розміру цієї допомоги позивачці немає. Крім того, зазначив, що
позивачем пропущено встановлений ст. 99 КАС України строк звернення до суду,
оскільки допомогу за 2007 рік позивач отримала 06.03.2007 р., а тому у
задоволенні позову на підставі ст. 100 КАС України повинно бути відмовлено.

Заслухавши
пояснення представників відповідачів, оцінивши та дослідивши надані суду докази
у справі, судом встановлено наступне.

Позивач є потерпілою від
Чорнобильської катастрофи І категорії, а також являється інвалідом 2 групи (інвалідність
пов'язана з наслідками аварії на ЧАЕС).

Відповідно до ст. 37 Закону України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” громадянам,
які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Перелік населених
пунктів, жителям яких виплачується щомісячна грошова допомога, затверджується
Кабінетом Міністрів України.

Редакцією ст. 37 вказаного Закону,
яка була чинна на початок періоду за який позивачка просить здійснити
перерахунок (2000 - 2008 роки), передбачалось, що громадянам, які
проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю, виплачується
щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в
розмірі 30 процентів від мінімальної заробітної плати. При цьому також
зазначалось, що перелік населених пунктів, жителям яких виплачується щомісячна
грошова допомога, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Як в попередніх, так і діючих
редакціях Закону передбачено, що перелік населених пунктів, жителям яких
виплачується щомісячна грошова допомога, затверджується Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів УРСР №
106 від 23.07.1991 р. затверджено перелік населених пунктів, жителям яких з 01.04.1991 р. виплачується щомісячна грошова допомога у
зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і
особистих підсобних господарств (додаток N 2). До вказаного додатку № 2
населені пункти Вінницької області, у тому числі смт. Вапнярка (Томашпільський
район Вінницької області) не включено.

Під час судового засідання
встановлено, що сума, на яку посилається позивач в розмірі 5,20 грн. є доплатою
до пенсії, яка встановлена відповідно до ст. 39 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996
р. "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача щодо зобов'язання відповідачів проводити виплату
щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва і особистих підсобних господарств та стягнення
недоплаченої її частини не підлягають задоволенню.

Статтею 48 Закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” передбачено компенсацію учасникам ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи,
та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою. В діючій редакції ст. 48 вказаного Закону зазначено,
що щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів
України № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачено розмір щорічної
допомоги на оздоровлення інвалідам I і II групи - 120 грн.

Управління праці та соціального
захисту населення Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької
області, керуючись зазначеною постановою Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 р. протягом 2005 - 2007 років, виплачувало позивачу щорічно допомогу
на оздоровлення у розмірі 120 грн. Згідно наданою відповідачем інформації, за
2007 рік позивачка отримала щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 120 грн.
- 06.03.2007 року.

Дослідивши
надані сторонами докази суд вважає, що вимоги позивача за 2005 -2007 роки щодо
зобов'язання відповідачів проводити виплату щомісячної грошової допомоги на
оздоровлення та стягнення недоплаченої її частини не підлягають задоволенню з
підстав пропущення строку звернення до суду в порядку адміністративного
судочинства.

Частиною 2
статті 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Як встановлено
під час судового розгляду справи, позивач отримала щорічну допомогу за 2005 рік
- у 2005 році, за 2006 рік - у 2006 році, за 2007 рік 06.03.2007 р., а до суду
звернулась в липні 2008 року, тобто більше ніж через рік.

Кодекс
адміністративного судочинства України набрав чинності з 1 вересня 2005
року. До набрання чинності зазначеного
Кодексу судовий захист порушених
органами влади прав здійснювався у порядку, передбаченому Главою 31-А ЦПК
України (1963 р.), статтею 248-5 якої передбачено двомісячний строк звернення
до суду.

Частиною 1
ст. 100 КАС України передбачено, що пропущення
строку звернення до адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає
одна із сторін, у даному випадку - управління праці та соціального захисту
населення Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області.
Позивач не надала суду доказів поважності причин пропуску встановленого строку
звернення до суду.

Відповідно до
ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 2
ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини,
що виникають у державі.

Відповідно до
ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи
в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.
ст. 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, а суд згідно ст.
86 зазначеного кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Керуючись
ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 99, 100, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ
:

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі
Вінницької області, управління праці та соціального захисту населення
Томашпільської районної державної адміністрації
про стягнення з УПФ України у Томашпільському районі 6892,30 грн., з
управління праці та соціального захисту населення Томашпільської РДА 5165,00
грн. відмовити в повному обсязі.

Відповідно до
ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.
160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до
ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим
Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після
закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено:
05.09.08

Суддя /підпис/ Загороднюк
Андрій Григорович

Копія вірна :

Суддя :

Секретар :