Справа № 2а-113/08
Суддя: Маринчук М.П.
Дата ухвалення: 2008-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2«а»-113-2008 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2008 року
Уманський міськрайонний суд
Черкаської області

в складі: головуючого - судді Маринчука М.П.

при
секретарі
Дехканбаєвій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умань
цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
Фонду України в Уманському району в Черкаській області про поновлення
пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та стягнення
недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», -

УСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась в суд із зазначеним позовом до відповідача,
вказуючи на те, що вона народилася 1940 року і тому, відповідно до Закону
України «Про соціальний захист дітей війни», є дитиною війни.

Вказує, що згідно ст.6 цього Закону,
який набрав чинності з 1.01.2006р., їй з цього часу повинна виплачуватись
щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за
віком. Однак, така допомога у 2006-2007 роках їй не виплачувалась, так як
Законом України «Про бюджет України на 2006 рік», статті 77, 110 та Законом
України «Про бюджет України на 2007 рік», стаття 71, пункт 12 призупинено дію
ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на ці роки.

Зазначає, що рішенням
Конституційного Суду України вказані статті Закону України про бюджет на 2006
та 2007 роки визнано неконституційними, а тому вона має право на виплату
соціальної допомоги за ці роки, яка, за її розрахунками складає 2733 грн.30
коп.

Просить також поновити пропущений
нею строк звернення до адміністративного суду, так як, на думку позивачки, цей
строк вона пропустила по тій причині, що про факт порушення її права їй стало
відомо лише після висвітлення зазначених подій у пресі після рішення
Конституційного Суду України від 9.07.2007 р., яким визнано положення окремих
статей Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», що стосується
соціальних гарантій громадян, неконституційними.

У судовому засіданні позивачка
підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позов не
визнав, вказавши, що відповідно до ст.ст. 99, 100 КАС України позивачка
пропустила річний строк для звернення до адміністративного суду, так як позовна
заява до суду подана в серпні 2008 року, а бюджет на 2007 рік приймався у
грудні 2006 року і про його зміст було відомо через засоби масової інформації,
а тому наполягає на відмові у задоволенні позову.

Представник відповідача пояснив, що
Пенсійний Фонд України діє на підставі Положення про Пенсійний Фонд України,
затвердженого постановою КМУ від 24.10.2007р. №1261 і відповідно до п.15 цього
Положення здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені його
територіальні управління.

Зазначив, що відповідно до своїх
повноважень Пенсійний Фонд України забезпечує ефективне використання коштів, що
перебувають в його управлінні, а реалізація нормативних приписів і пенсійних
програм здійснюються шляхом фінансування пенсійних виплат за рахунок чітко
визначених прибутковою частиною бюджету Пенсійного Фонду джерел відповідно до
конкретних напрямів витратної частини бюджету Пенсійного Фонду України, який
щорічно затверджується КМУ, і що п.9 Положення про Пенсійний Фонд України
вказує на вичерпний перелік напрямів використання коштів Пенсійного Фонду
України, які використовуються винятково за призначенням і вилученню не
підлягають.

Аргументує, що оскільки Законом
України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансування виплат
за цим Законом проводиться із Державного бюджету України (ст.7), а не із
бюджету Пенсійного Фонду України, тому будь-яких порушень закону з боку
відповідача не вбачається і, крім того, в ст.6 цього Закону не вказано яким
саме органом та за рахунок яких коштів і джерел та в якому порядку здійснюється
призначення і виплата пенсій.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши
матеріали справи суд вважає, що у позові необхідно відмовити виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України
для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ст.100 КАС України пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Закон України «Про соціальний захист
дітей війни» №2195-ІV прийнятий 18 листопада 2004 року і набрав чинності з 1
січня 2006 року і про те, що такий закон діє, позивачка знала про що вказує у
своєму позові.

Прийняття і дія цього Закону ніяким
чином не пов'язувались із прийняттям чи не прийняттям закону про бюджет,
оскільки це є спеціальний закон про соціальні гарантії громадян і його невиконання не позбавляло позивачки
права і можливостей звернутись до суду за захистом своїх прав у визначені
законом строки, пов'язуючи вимоги лише з дією Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Суд вважає, що строк звернення до
суду позивачка пропустила без поважних причин і підстав для його поновлення не
вбачає.

Відповідач наполягає на відмові у
задоволенні позову з підстав пропущення строку звернення до адміністративного
суду.

Вислухавши сторони процесу,
дослідивши матеріали справи суд вважає, що у позові необхідно відмовити з підстав
пропущення строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 102, 159-163 КАС
України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позову з підстав пропущення строку звернення до суду.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного адміністративного суду, про що може бути подано
протягом десяти днів з дня її проголошення заяву про апеляційне оскарження, а
апеляційну скаргу - протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Головуючий -
підпис

Копія вірна

Суддя:

Секретар: