Справа № 2-а-6052/08
Суддя: Закаблук О.В.
Дата ухвалення: 2008-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-6052/2008 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2008 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Закаблук О.В.,

при секретарі Балацькій Н.С.,

відповідачів -
Ружанського О.Б., ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 3 м.Біла Церква справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Головного Управління в Київській області Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій, про визнання
дій неправомірними, зобов"язання перерахування та виплати грошового
забезпечення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з названим
позовом, мотивуючи тим, що виконують службові обов»язки по охороні зони
відчудження, де діє режим безумовного ( обов»язкового) відселення населення,
перебувають на грошовому забезпеченні у відповідача, яке здійснюється з
порушенням вимог діючого законодавства: ст.39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»(закону № 796-12), яка передбачає доплату до заробітної плати в
розмірі 3-х мінімальних заробітних плат, доплати у 9 кратному розмірі доплати
для громадян, які працюють в зоні
безумовного(обов»язкового) відселення згідно постанови Кабінету Міністрів
України № 137 від 29.01.2003 року»Про доплати і компенсації особам, які
працюють в зоні відчудження і зоні безумовного(обов»язкового) відселення після
повного відселення та 50% премії за основні результати господарської
діяльності, що нараховується від тарифної ставки(посадового окладу) з
урахуванням доплат.Просили стягнути з відповідачів невиплачену
частину грошового забезпечення за постійну роботу в зоні відчудження.

Під час судового розгляду справи представник позивачів за довіреностями
ОСОБА_4змінив та підтримав позовні вимоги, просив визнати дії відповідача по
неповній виплаті грошового забезпечення позивачів нечинними та зобов»язати
відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення згідно діючого законодавства: ОСОБА_1 за
період з 01.01.2003 року по 29.02.2008 року, ОСОБА_2. за період з 01.01.2003
року по 31.12.2005 року, ОСОБА_3. за період з 01.01.2003 року по 01.12.2007
року.

Представник відповідачів за довіреністю ОСОБА_6 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та суду
показав, що позивачі дійсно проходили
службу у відповідачів, ОСОБА_1. і в даний час проходить службу на посаді старшого
респіраторника 16-ДПЧ, ОСОБА_3. проходив службу
і був звільнений 01.12.2007
року, ОСОБА_5. на посаді водія 16-ДПЧ і
був звільнений зі служби 24.11.2007 року. Вимоги позивачів щодо зобов»язання
перерахунку та виплати грошового забезпечення в значно більших розмірах ніж
передбачено законодавством, нічим не обгрунтовано, так як позивачі помиляються
стосовно вимог закону щодо порядку нарахування свого грошового забезпечення,
посилаються на вимоги законодавства, які до них застосовані бути не можуть, а
саме, вимоги щодо нарахування позивачам премії за основні
результати господарської діяльності в розмірі 50% від тарифної стаки з
урахуванням доплат заявлені позивачами помилково, так як відповідачі
не проводить господарської діяльності, а згідно класифікації видів
економічної діяльності проводять діяльність
щодо безпеки населення в надзвичайних ситуаціях, діяльність з пожежної охорони.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», який діяв до внесення змін Законом № 107-У1 від 28.12.2007 року,
тобто в період, за який проводилось нарахування грошового забезпечення
позивачам, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення,
проводиться доплата в прорядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів
України, громадянам, які працюють у зоні відчудження, а також у зоні
безумовного(обов»язкового) відселення після повного відселення жителів, за
рішенням адміністрації зони відчудження встановлюється доплата згідно з
положенням, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.40 названого закону оплата
праці вільннонайманих, які несуть службу на територіях радіоактивного
забруднення, до яких відносяться і позивачі, оплата праці проводиться згідно
ст.39 Закону за всі календарні дні роботи на підставі довідки, яка надається
військовою частиною.

Крім цього, заробітна плата працівникам, які працюють в зоні відчудження
виплачується в межах сумм укладених договорів за рахунок об»єктів, керуючись
кошторисом про грошове утримання Чорнобильського районного управління та
воєнізованих пожежних частин № 16,20,6, який складався на підставі розрахунків
в які закладено основне грошове утримання( посадовий оклад, звання, надбавка за
вислугу років) та додаткові види грошового утримання в залежності від фактичного
фінансування та за рішенням керівника.

Застосування мінімальної
заробітної плати згідно закону не може бути визначена як розрахункова одиниця,
як на це посилаються позивачі, розмір доплати громадянам, які працюють на
територіях радіоактивного забруднення було зафіксовано Постановою Кабінету
Міністрів від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постановою КМ України від
29.01.2003 року № 137 «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні
відчудження і зоні безумовного (обов»язкового) відселення після повного
відселення жителів», якою визначено, що відповідно до ст..ст.39 і 56 Закону…у
період з 01.01.2003 року по 01.01.2006 року особам, які постійно працюють у зоні
відчудження доплата проводиться у 9 кратному
розмірі доплати, встановленої для громадян, які працюють у зоні
безумовного (обов»язкового) відселення.
В подальшому було прийнято Постанову КМ України № 571 від 27 квітня 2006 року
із змінами, внесеними Постановою від 4 квітня 2007 року № 610 де встановлено
розмір доплати у 20 кратному розмірі доплати.

Відповідно до вимог ст.ст.62,67 Закону роз»яснення порядку застосування
цього Закону проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Мінстрів України,
рішення якого є обов»язковими для виконання міністерствами та іншими органами
державної влади, конкретні прозміри всіх доплат, пенсій і компенсацій
підвищуються КМ України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати, тобто відповідач, на протязі періодів нарахування
грошового забезпечення позивачів діяв суто в межах наданих йому повноважень та
керуючись положеннями про порядок нарахування і виплати грошового забезпечення
позивачам, його дії є правомірними, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення, як заявлені
безпідставно.

Аналогічні заперечення щодо позову в судовому засіданні наддала
представник відповідачів за дорученням ОСОБА_7 яка суду показала, що вимоги позивачів заявлені всупереч Законодавству,
до задоволення не підлягають з підстав, які викладені в письмових запереченнях
відповідача, які приєднані до справи.

Заслухавши представників сторін, оглянувши та дослідивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підлягають до
задоволення по таким підставам.

Як встановлено в судовому засіданні, не заперечується сторонами, позивач
ОСОБА_1. в даний час проходить службу на посаді старшого респіраторника
16-ДПЧ, ОСОБА_3. проходив службу і був
звільнений 01.12.2007 року, ОСОБА_5. проходив службу на посаді водія
16-ДПЧ і був звільнений зі служби 24.11.2007 року. За час проходження служби
позивачам виплачувалось грошове забезпечення в розмірах, які встановлюються
Законом, а саме, з врахуванням вимог ст. 39. Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-12 зі змінами і
доповненнями, відповідно до змісту якої доплата громадянам, які працюють на
територіях радіоактивного забруднення провадиться в таких розмірах:- у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; (Стаття 39 із
змінами, внесеними згідно із Законом N 2532-12 від 01.07.92, в редакції Закону
N 230/96-ВР від 06.06.96) з врахуванням положення ст.62 названого Закону, де
зазначено, що роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у
порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими
для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої
влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами
господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм
власності.(Стаття 62 в редакції Закону N 230/96-ВР від 06.06.96).

На роз»яснення застосування вимог ст.39 Закону, реалізуючи роз»яснення
ст.62 Закону згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №
836 «Про компенсаційні виплати осоьбам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» було зафіксовано розмір доплати громадянам, які
працюють на територіях радіоактитвного забруднення: у зоні
безумовного(обов»язкового) відселення після повного відселення жителів в
1320крб., після чого Постановою КМ
Укрпаїни від 29.01.2003 року № 137 «Про доплати і компенсації особам, які
працюють у зоні відчудження і зоні безумовного (обов»язкового) відселення після
повного відселення жителів» в період з 1 січня 2003 року до 1 січня 2006 року
було передбачено доплату у 9 кратному розмірі доплати, яка встановлена для
громадян, які працюють в названій зоні, тобто суд вважає що вказана кратність
доплати повинна розраховуватись з врахуванням положень та розміру доплати
згідно Постанови КМ № 836 від 26.07.1996 року, яка приймалась також Кабінетом
Міністрів України для реалізації вимог Закону та згідно Постанови КМ України №
571 від 27 квітня 2006 року «Про доплати і компенсації» із змінами, внесеними
постановою від 4 квітня 2007 року № 610, де встановлено кратність у 20 кратному
розмірі доплат.

Всі вказані постанови приймались
Кабінетом Міністрів України з метою реалізації положень ст. 39 Закону для
розрахунку доплати в розмірі 3-х мінімальних заробітних плат, проведення доплат
згідно положень названого Закону і Постанов проводилось грошове забезпечення
позивачів, тобто відповідачі діяли в межах наданих їм законом повноважень щодо
нарахування та виплати грошового забезпечення та доплат позивачам, правомірно.

Вимоги позивачів щодо зобов»язання
відповідачів здійснити перерахунок грошового забезпечення позивачів з
врахуванням розміру мінімальної заробітної плати, яка встановлювалась Законами
України «Про державний бюджет України», які приймались Верховною Радою
України на відповідний період та з
врахуванням кратності, які встановлювались Постановами КМ України суперечать
вимогам ст.62 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо порядку реалізації та роз»яснення
вимог Закону, тобто суд вважає, що з врахуванням того, що Закони України «Про
державний бюджет України» та «Про статус і соціальний захсит громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є законами рівної
приоритетності для застосування при вирішенні спору, застосування розміру
мінімальної заробітної плати для визначення розміру доплати для
реалізації положень ст.39 Закону повинно здійснюватись згідно вимог ст.62
Закону та з врахуванням кратності в порядку, який визначався і визначається
Кабунетом Міністрів України, а тому в задоволенні позовних вимог слід
відмовити.

Крім цього, суд вважає безпідставними
вимоги позивачів щодо здійснення перерахунку грошового забезпечення позивачів з
врахуванням 50% премії згідно Постанови
КМ України№ 137 від 29.01.2003 року, так як відповідно до вимог ч.1 п.2
названої Постанови премія виплачується за основні результати господарської
діяльності, тоді як ДПЧ-16 м.Чорнобиль,
де проходять

( проходили) службу позивачі, не
проводить господарської діяльності, що вбачається з довідки № 4370 з єдиного
державного реєстру підприємтсв та організацій України відповідача.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене,
суд прийшов до висновку щодо безпідставності
вимог позивачів щодо зобов»язання відповідача провести перерахунок та
виплату грошового забезпечення
відповідачами, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Позивачі звільнені від сплати судового
збору.

На підставі наведенного, керуючись
ст.ст. 39,62,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами і доповненнями,
Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», Постановами КМ України від 29.01.2003 року № 137 та № 571
від 27.04.2006 року «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні
відчудження і зоні безумовного (обов»язкового) відселення після повного
відселення жителів», ст.ст.
6, 17, 99, 100, 158-163, 167, 185, 186 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Головного Управління в Київській області Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій, про визнання
дій неправомірними, зобов"язання перерахування та виплати грошового забезпечення,-
відмовити.

Судові витрати віднести на
рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський
міськрайонний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня
проголошення постанови.

Суддя:
Закаблук О.В.