Справа № 22а-428/07
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2007-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2007
року Судова колегія Одеського апеляційного

адміністративного суду у складі:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Бітова А.І. та Милосердного
М.М.,

при секретарі - Усенко С.М.,

за участю позивача ОСОБА_1, представників відповідача Трушкової І.С. та Остапенко Л.М., представника
третьої особи Рубінса А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну
справу за апеляційною скаргою начальника
Южноукраїнської об'єднаної Державної податкової інспекції (правонаступника
Державної податкової інспекції у м. Южноукраїнську) на постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20
квітня 2007 року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Южноукраїнську
про визнання неправомірними податкових вимог,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Южноукраїнську про визнання
неправомірними податкових вимог № 1/19 від 09 серпня 2006 року та 2/94 від 29
вересня 2006 року про сплату 1622 грн. 78 коп..

В обґрунтування позову зазначалося, що 02 липня 2003 року позивач
звільнився з ВП «Южно-Українська атомна електростанція» ДП НАЕК «Енергоатом» у
зв'язку з виходом на пенсію відповідно до списку № 1
виробництв, робіт, професій, посад і показників з загальним трудовим стажем 35 років, з яких 25 років працював на ВП
«Южно-Українська АЕС». При виході на пенсію ВП «Южно-Українська АЕС» виплатила
йому одноразову допомогу.

Після виходу на пенсію, позивач за вимогою ДПІ у м. Южноукраїнську заповнив
податкову декларацію, після чого отримав податкові
вимоги про сплату 1622 грн. 78 коп..

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20
квітня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено. Визнано неправомірними податкові вимоги Державної податкової інспекції у м. Южноукраїнську № 1/19 від 09
серпня 2006 року та № 2/94 від 29 вересня 2006 року
щодо 1622 грн. 78 коп. боргу податку з доходів найманих працівників, а також віднесення активів, включаючи грошові кошти, рухоме і
нерухоме майно та цінні папери у податкову
заставу. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1
З грн. 40 коп. судового збору.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, начальник Южноукраїнської ОДПІ в апеляційній скарзі зазначає, що
після звільнення позивача у зв'язку з виходом на пенсію,
останньому було виплачено одноразову допомогу. У 2004 році позивач
подав до ДШ декларацію про доходи, отримані в 2003 році. Згідно наданої

__________________________________________________________________________

Головуючий І інстанції суддя Бобровський І.М. Справа №22а-428/2007 р.

Доповідач суддя Золотніков О.С. Категорія № 29

2

декларації
фахівцями податкової інспекції був зроблений річний перерахунок прибуткового податку за 2003-й рік, за результатами якого ОСОБА_1 направлено
податкове повідомлення від 27 травня 2004
року визначення податкового зобов'язання на суму 1622 грн. 78 коп.. Зазначене податкове повідомлення оскаржено не було, у зв'язку
з чим є чинним, однак позивачем вказана сума
сплачена не була. 09 серпня 2006 року на адресу позивача було направлено першу, а 29 вересня 2006 року - другу податкові вимоги про
сплату 1622 грн. 78 коп.. Дії ДПІ повністю
засновані на діючому законодавстві. На думку апелянта, при вирішенні справи
судом першої інстанції неправильно застосовано матеріальний закон, у зв'язку з чим ставиться питання про скасування
постановленого судового рішення та прийняття
нової постанови із відмовою у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи представників відповідача в підтримку апеляційної скарги, позивача, який вважав за необхідне
залишити постановлене судове рішення без змін, розглянувши
матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів надходить до висновку про необхідність її
задоволення.

Судом встановлено, що наказом № 112-к від 03 жовтня 1978 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до ВП «Южно-Українська АЕС». Наказом
№ 695-ос від 02 липня 2003 року позивача звільнено з роботи за
власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію.

У серпні 2003 року, після звільнення ОСОБА_1 з роботи у зв'язку з виходом
на пенсію, ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» позивачу нараховано та
виплачено одноразову виплату в розмірі 15280 грн.,
з якої підприємством утриманий прибутковий податок в розмірі 3302
грн. 65 коп., який перераховано до місцевого бюджету.

У 2004 році позивач подав декларацію про доходи, одержані з 1 січня по 31
грудня 2003 року, за результатами якої було
зроблено перерахунок прибуткового податку за 2003-й рік.

За результатами перерахунку ОСОБА_1 направлене податкове повідомлення № /0 від 27 травня 2004 року визначення
податкового зобов'язання з прибуткового податку
фізичних осіб на суму 1622 грн. 78 коп., яке було ним отримано 09 червня 2004 року.

У зв'язку з непогашенням позивачем податкової заборгованості, 09 серпня
2006 року відповідачем направлено ОСОБА_1 податкову вимогу № 1/19.

29 вересня 2006 року відповідачем направлено позивачу другу податкову
вимогу № 2/94, в якій вказано, що станом на 29 вересня 2006 року сума
податкового боргу за податком з доходів найманих працівників становить 1622 грн. 78
коп..

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на ст. 10 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян», відповідно до якої підприємства, установи і організації
усіх форм власності, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності
зобов'язані перераховувати до бюджету суми нарахованого і утриманого прибуткового податку за минулий місяць. Не утримані або утримані
не повністю суми прибуткового податку з
громадян, що звільнилися, сплачуються підприємствами, установами і організаціями та фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності за рахунок власних коштів.

Проте, з висновками суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 погодитися не можна.

Як встановлено матеріалами справи, за результатами перерахунку ДПІ
прибуткового податку позивача за 2003-й рік, ОСОБА_1 направлено податкове
повідомлення № /0 від 27 травня 2004 року визначення податкового зобов'язання
з прибуткового податку фізичних осіб на суму 1622
грн. 78 коп., яке було ним отримано 09 червня 2004 року. Податкове повідомлення № /0 від 27 травня 2004 року не було
оскаржено позивачем в адміністративному чи
судовому порядку, у зв'язку з чим є чинним.

Відповідно до п. п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетом та державними цільовими
фондами»

3

зазначена в податковому
повідомленні сума податкового зобов'язання з прибуткового податку підлягала сплаті позивачем в 30-ти денний термін від дня отримання
повідомлення.

Оскільки ОСОБА_1 у встановлені строки не було сплачено суму податкового зобов'язання, ДПІ у м. Южноукраїнську на підставі п. 6.1
та п. п. 6.2.1 та 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 зазначеного Закону було обгрунтовано
надіслано на адресу позивача податкові вимоги № 1/19 від 09 серпня 2006 року та № 2/94 від 29 вересня 2006 року на суму
1622 грн. 78 коп..

Із врахуванням чинності податкового повідомлення № /0 від 27 травня
2004 року, дії відповідача по направленню позивачу
податкових вимог повністю відповідають наведеним вище
положенням Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими
фондами», а тому є правомірними.

Таким чином, правильно встановивши обставини справи, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постановлене
судове рішення на підставі пункту 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195,
196,198,202,205,207, 254 КАС України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу начальника Южноукраїнської об'єднаної Державної податкової
інспекції задовольнити.

Постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20
квітня 2007 року скасувати. Прийняти нову постанову, якою відмовити
ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України протягом
одного місяця з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.