Справа № 2а-64/07
Суддя: Кофанов А.В.
Дата ухвалення: 2007-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2a-64/2007
, Повний текст постанови, складений 11.09.2007 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Вільнянськ
07 вересня 2007 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючий суддя -Кофанов А.В., при
секретарі - Лазечна Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вільнянської міжрайонної державної податкової інспекції про
скасування податкового повідомлення, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним
позовом до Вільнянської МДПІ, в якому
просить скасувати як незаконне податкове повідомлення-рішення НОМЕР_1 від 25.05.2007 року щодо стягнення з неї
суми податку з доходів фізичних осіб у розмірі 3793 гривні 01 копійка.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2. підтримали заявлений позов та просять його задовольнити.

Як зазначив позивач ОСОБА_1 у
позовній заяві та пояснив у судовому засіданні її представник, вона у ІНФОРМАЦІЯ_1 від померлого
чоловіка ОСОБА_3. отримала спадщину у вигляді земельної частки (паю) на землях ІНФОРМАЦІЯ_2 площею
8,07 умовних кадастрових гектарів, вартістю
29177 гривень; після цього, 08.05.2007 року позивачу надійшло податкове повідомлення про сплату
податку з доходів фізичних осіб з отриманої спадщини у розмірі 3793,01 гривень;
при оскарженні цього рішення Вільнянська МДПІ роз'яснила їй, що отримана нею спадщина у вигляді сертифікату на земельну
частку (пай) відповідно до положень
пп."в" п.13.1 ст.13 Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб", є об'єктом комерційної
власності, а тому підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною п.7.1 ст.7 зазначеного Закону, яка становить 13 %. Позивач
вважає, що сертифікат на земельну частку (пай) не може розглядатися як
об'єкт комерційної власності і взагалі не може вважатися об'єктом оподаткування за Законом України
"Про податок з доходів фізичних осіб", а тому вважає податкове повідомлення незаконним та
просить його скасувати.

Представник відповідача ОСОБА_4
позов не визнала у повному обсязі; не заперечуючи проти обставин отримання ОСОБА_1 спадщини від
померлого чоловіка ОСОБА_3., представник
відповідача заперечує проти незаконності податкового повідомлення; суть
заперечень полягає у тому, що:

·
згідно п.1.8 ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку
підприємств", під корпоративним правом розуміється "право власності
на статутний фонд (капітал) юридичної особи або його частку (пай), включаючи
права на управління, отримання відповідної частки прибутку такої юридичної
особи, а також активів у разі її ліквідації відповідно до чинного законодавства..."; таким
чином, за думкою представника відповідача, право на земельну частку (пай) є корпоративним правом;

·
сам сертифікат на земельну частку (пай) є цінним папером, оскільки за
своїми ознаками відповідає визначенню
"цінний папір", що міститься, зокрема, у ст.З Закону України
"Про цінні папери та фондову біржу"; представник позивача зазначив у
судовому засіданні, що сертифікат
на земельну частку (пай) слід вважати одним з видів приватизаційного цінного папера, тобто цінних паперів, які
посвідчують право власника на безоплатне одержання в процесі приватизації частки майна державних
підприємств, державного житлового фонду, земельного
фонду;

2

відповідно до
пп."в" п.13.1 ст.13 Закону України "Про оподаткування доходів фізичних осіб", цінний папір та корпоративне
право при оподаткуванні доходу, отриманого платником податку внаслідок
прийняття ним у спадщину коштів, майна, майнових чи немайнових прав, розглядаються
як об'єкт комерційної власності, а тому підлягають оподаткуванню за ставкою 13 % відповідно до п.7.1 ст.7 та абз.2
пп."в" п. 13.2.1 ст.13 Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб".

Суд, заслухавши пояснення сторін, та
дослідивши надані йому докази, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі у
зв'язку із наступним.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 24.03.2006 року (а.с.5), позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею свого чоловіка
ОСОБА_3., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року; до складу спадщини увійшло право на земельну частку (пай) у землі,
яка перебуває у колективній власності ІНФОРМАЦІЯ_2 Тернівської сільської
ради Вільнянського району Запорізької
області, розміром 8,07 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала
спадкодавцю на підставі Сертифікату на земельну частку (пай) серії РН НОМЕР_2,
виданого Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької
області.

Факт перебування позивача ОСОБА_1 у
зареєстрованому шлюбі із спадкодавцем ОСОБА_3 також підтверджено відміткою
органів реєстрації актів цивільного стану у паспорті позивача, який був
оглянутий у судовому засіданні, і представником відповідача не заперечується.

Відповідно до п.13.1 ст.13 Закону України
"Про податок з доходів фізичних осіб", при оподаткуванні доходу,
отриманого платником податку внаслідок прийняття ним у спадщину коштів, майна, майнових чи немайнових прав, "об'єкти
спадщини платника податку поділяються з метою оподаткування на:

а) об'єкт нерухомого майна;

б) об'єкт рухомого майна, зокрема:
предмет антикваріату або витвір мистецтва;

природне дорогоцінне каміння чи
дорогоцінний метал, прикраса з використанням дорогоцінних

металів та/або природного
дорогоцінного каміння; будь-який транспортний засіб та приладдя

до нього; інші види рухомого майна;

в) об'єкт
комерційної власності, а саме - цінний папір (крім депозитного (ощадного),

іпотечного сертифіката);
корпоративне право; власність на об'єкт бізнесу як такий, тобто

власність на цілісний майновий
комплекс; інтелектуальна (промислова) власність або право на

отримання доходу за нею;

г) суми
страхового відшкодування (страхових виплат) за страховими договорами,

укладеними спадкодавцем, а також
суми, що зберігаються на пенсійному рахунку спадкодавця

згідно з договором недержавного
пенсійного забезпечення, пенсійного вкладу;

д) кошти,
а саме готівкові кошти або кошти, що зберігаються на рахунках спадкодавця,

відкритих у банках та небанківських
фінансових установах, у тому числі депозитні (ощадні),

іпотечні сертифікати, сертифікати фонду операцій з
нерухомістю".

Таким чином, закон дає вичерпний перелік майна, яке слід
вважати об'єктом комерційної власності, і розширеному тлумаченню він не
підлягає.

Суд не може погодитись з доводами
представника відповідача про те, що сертифікат на земельну частку (пай) слід розглядати як цінний папір.

Так, відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного
Кодексу України, "сертифікати на право
на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації
ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства",
тобто є документом, які лише надають право вимоги майна.

Більш того, виходячи зі змісту
ст.ст.177, 194 Цивільного Кодексу України, документ може бути визнаний цінним папером тільки у тому
випадку, коли він має ознаки об'єкту цивільних прав, тобто сам по собі являє матеріальне чи
нематеріальне благо; сертифікат на

3

земельну частку (пай) не можна
розцінювати як об'єкт цивільних прав, таким об'єктом є сама земельна частка (пай), а сертифікат лише
посвідчує наявність у громадянина такого права і не є об'єктом цивільного обороту.

Суд не приймає до уваги і посилання
представника відповідача на те, що сертифікат на земельну частку (пай) є приватизаційним цінним
папером, оскільки, виходячи зі змісту ст.3 Закону України "Про цінні папери та фондову біржу", такі папери
застосовуються при приватизації державного майна, а не при розпаюванні майна
колективних сільськогосподарських підприємств.

Суд також прийшов до висновку, що
сертифікат на земельну частку (пай) не можна розглядати і як корпоративне право.

Так, відповідно до п.1.8 ст.1 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
під корпоративним правом розуміється "право власності на статутний фонд (капітал) юридичної особи або його частку (пай),
включаючи права на управління, отримання відповідної частки прибутку
такої юридичної особи, а також активів у разі її ліквідації відповідно до
чинного законодавства..."

Згідно ч.1 ст.167 Господарського Кодексу України,
"корпоративні права - це права особи,
частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації,
що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською
організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації
та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також
інші правомочності, передбачені законом та статутними документами".

Таким чином, права на частку майна юридичної особи можуть
вважатися корпоративними тільки за умови,
що діюче законодавство чи статут пов'язують із ними права на участь в управлінні цією юридичною особою. Між
тим акти законодавства України не передбачають
наявності у власників земельних часток (паїв) яких-небудь прав на участь в управлінні майном колективного
сільськогосподарського підприємства, на землях якого ці паї розташовані;
відповідні положення ст.ст.5, 22-25 Закону України "Про
сільськогосподарське колективне
підприємство", якими врегульовані засади членства у такому підприємстві та
управління його діяльністю, ніяким чином не пов'язують права його членів
на участь в управлінні КСП та наявністю у них прав на земельну частку (пай).

Аналіз відповідних положень п.13.1
ст.13 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" дозволяє зробити висновок, що
земельну частку (пай) не можна віднести до інших об'єктів комерційної власності (власність на
об'єкт бізнесу; інтелектуальна (промислова) власність або право на отримання доходу за нею), а
також на об'єкти спадщини, зазначені у пп."г" і "д" зазначеної норми закону.
Земельну частку (пай) не можна відносити і до об'єктів нерухомого майна (пп."а"), оскільки,
відповідно до п.1.10 ст.1 зазначеного Закону, такими об'єктами є "об'єкти
майна, які розташовуються на землі і не можуть бути переміщені в інше місце без втрати їх якісних або
функціональних характеристик (властивостей), а також земля". Слід вважати, що для цілей
оподаткування спадщини відповідно до Закону України "Про податок з доходів фізичних
осіб" земельну частку (пай) слід розглядати як об'єкт рухомого майна (пп."б" п.13.1 ст.13 Закону), оскільки
згідно із пп.1.18 ст.1 Закону, таким майном вважається "майно, відмінне
від нерухомого".

Суд також враховує, що згідно із пп.
1.20.4 п.1.20 ст.1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", дружина особи вважається членом її сім'ї
першого ступеня споріднення.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що оподаткування отриманого позивачем доходу внаслідок прийняття нею
у спадщину земельної частки (паю) після смерті чоловіка ОСОБА_3. має здійснюватися відповідно до абз.1
пп."а" п. 13.2.1 ст.13 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (в
редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), який встановлює: "Об'єкти
спадщини оподатковуються: ...при отриманні спадщини членами сім'ї першого ступеня
споріднення: а) за нульовою ставкою до: вартості

4

власності, визначеної у підпунктах
"а",
"б",
"д" пункту 13.1
цієї статті, що

успадковується іншим членом
подружжя спадкодавця". Дії відповідача, який нарахував

податок за іншою ставкою і надіслав
позивачу податкове повідомлення про його сплату, слід вважати незаконними.

У зв'язку із вищенаведеним суд
вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.2, 4, 8-10, 70, 86, 159-163 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Вільнянської міжрайонної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення -
задовольнити повністю.

Скасувати як незаконне податкове
повідомлення Вільнянської міжрайонної державної податкової інспекції від 25.05.2007 року за НОМЕР_1
щодо визначення до сплати ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб на суму 3793 гривні 01 копійку.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у розмірі 8 (вісім)
гривень 50 копійок на сплату судового збору (державного мита).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області; протягом двадцяти днів після
подачі заяви про апеляційне оскарження у тому ж порядку має бути подана
апеляційна скарга.