Справа № 22а-1694/08
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2008-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТР ОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22а - 1694/08
Головуючий суддя у 1-ій інстанції -
Картофлицький Г.Ф. (справа № 2а-52/07)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
жовтня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Поплавського В.Ю. (доповідач),

суддів -
Кожана М.П., Сафронової С.В.,

при секретарі -
Кочковій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Виконавчого комітету
Бердянської міської ради Запорізької області

на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької
області від 08 серпня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету Бердянської міської ради Запорізької області, третя особа: ОСОБА_2 про
визнання рішення Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької
області частково недійсним, -

в с т а н о в и л а :

В вересні 2007 року позивач
звернувся до суду з позовом до
Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області та просив
визнати недійсним п. 1.106 рішення відповідача від 03 листопада 2005 року №659
«Про визнання рішень виконкому втратившими силу». В обґрунтування позову посилався на те, що
рішення відповідача не відповідає вимогам існуючого земельного законодавства,
зокрема ст.ст. 143, 144, 211 ЗК України, де зазначено, що примусове право
припинення прав на земельну ділянку здійснюється в судовому порядку.

Постановою Бердянського
міськрайонного суду Запорізької області від 08 серпня 2007 року було визнано
недійсним п.1.106 рішення Бердянського міськвиконкому від 03.11.2005 року №659
«Про визнання рішень виконкому такими, що втратили чинність» стосовно ОСОБА_1».

Відповідач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати
вказану постанову, як таку, що винесена з порушенням норм матеріального права і
провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що рішенням виконавчого комітету Бердянської міської Ради
Запорізької області №НОМЕР_1 року ОСОБА_1. була надана у приватну власність
земельна ділянка під будівництво та обслуговування житлового будинку та
господарських будівель по вул. Грушевського, 20 загальною площею 1000 кв. м.
(а.с. 3).

Відповідно до пункту 5 вказаного
рішення, позивача було зобов'язано на протязі одного місяця оформити документи
на землекористування та на протязі шістьох місяців отримати в Управлінні архітектури
та градобудівництва всю технічну документацію для будівництва житлового
будинку.

Рішенням відповідача від 03.11.2005
року №659 було визнано рішення виконкому від ІНФОРМАЦІЯ_1р. №НОМЕР_1 таким, що
втратило чинність з 03.11.2005р. в частині надання земельної ділянки позивачу
(а.с. 7).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1., районний суд виходив з того, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року (дата прийняття рішення № НОМЕР_1) між сторонами була
укладена двостороння угода, згідно якої Бердянський міськвиконком передав у
власність позивачу земельну ділянку пл.. 1000 кв. м. по вул.. Грушевського 20 в
м. Бердянську, а позивач прийняв її. Угода була закріплена цим рішенням і після
десяти років існування правочину Бердянський міськвиконком в односторонньому
порядку відмовився від вказаного правочину не визнавши його ні нікчемним, ні
недійсним.

За таких обставин, судом першої
інстанції було зроблено висновок про визнання недійсним та скасування
оскажуванного рішення виконкому, бо останнім не були враховані положення ст.ст.
143, 144 ЗК України від 25.10.2001р.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо визнання недійсним п.1.106 рішення
Бердянського міськвиконкому від 03.11.2005р. №659 «Про визнання рішень
виконкому такими, що втратили чинність», оскільки приймаючи 03 листопада 2005
року зазначене рішення, відповідач фактично припинив право власності позивача.

Проте, відповідно до ст. 140
Земельного Кодексу України, підставами припинення права власності на земельну
ділянку є:

а) добровільна відмова власника від
права на земельну ділянку;

б) смерть власника земельної ділянки
за відсутності спадкоємця;

в) відчуження земельної ділянки за
рішенням власника;

г) звернення стягнення на земельну
ділянку на вимогу кредитора;

ґ) відчуження земельної ділянки з
мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб;

д) конфіскація за рішенням суду;

е) невідчуження земельної ділянки
іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках,
визначених цим Кодексом.

Отже, підстава, з якої відповідач
припинив право власності ОСОБА_1.,
положеннями Земельного Кодексу від 25.10.2001р. не передбачена.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені конституцією України.

Відповідно до п.2 Прикінцевих
положень Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року, втратив чинність
Земельний Кодекс України в редакції від 13 березня 1992 року, ст. 3 якого
дозволяла місцевим Радам народних депутатів передавати своїм виконавчим органам
повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок.

Згідно ст. 12 Земельного Кодексу
України від 25 жовтня 2001 року, розпорядження землями територіальних громад,
передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та
юридичних осіб, обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель
громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного
законодавства, вирішення земельних спорів, а також вирішення інших питань у
галузі земельних відносин належить до повноважень місцевих рад. При цьому
місцевим радам не надано право передавати вказані повноваження своїм виконавчим
органам.

Відповідно до положень п. 34 ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування»,
вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин,
відноситься до виключної компетенції сільських,
селищних, міських рад.

Тобто, рішення відповідача від 03 листопада
2005 року №659 «Про визнання рішень виконкому втратившими силу» прийнято ним з
перевищенням повноважень, що передбачені законодавством України та з порушенням
права позивача на отримання у приватну власність земельної ділянки, яке виникло
у нього на підставі рішення виконавчого комітету Бердянської міської Ради
Запорізької області №НОМЕР_1 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що
дана справа не є адміністративною, бо предмет спору полягає в оспорюванні
набуття права власності на земельну ділянку не знайшли свого підтвердження,
оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 та п.1 ч.1 ст. 17 КАС України права інших
осіб на цю земельну ділянку не зачіпаються, тому спір між громадянином та
суб'єктом владних повноважень - є компетенцією саме адміністративного суду.

За таких обставин, колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, а доводи апеляційної
скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не можуть бути
підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Виконавчого
комітету Бердянської міської ради Запорізької області - залишити без
задоволення.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької
області від 08 серпня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з часу виготовлення повного
тексту.

Ухвала у повному обсязі виготовлена 17
листопада 2008 року.

Головуючий: Поплавський
В.Ю.

Судді: Кожан
М.П.
Сафронова С.В.