Справа № 22-а-9462/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції -
Суддя-доповідач - Арабей Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2008 року справа
№ 22-а-9462/08

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого

Арабей Т.Г.

суддів при секретарі за участю: позивача представника
відповідача

Геращенко І.В., Малашкевич С.А. Шептульовій С.Ю. ОСОБА_1. Глущенко Ю.А., за довіреністю від
09.01.2008р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на постанову

Торезького
міського суду Донецької області

від

17 липня 2008 року

у справі

№ 2-а-223/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Торезької міської ради та Головного Управління Державного казначейства
України в Донецькій області

про

визнання дій неправомірними, стягнення недоотриманої
суми щорічної разової допомоги до 5 травня за 2008 рік, -

В С Т А
Н О В И Л А :

26.06.2008
року ОСОБА_1звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Постановою
Торезького міського суду Донецької області від 17 липня 2008 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Торезької
міської ради Донецької області та Головного Управління Державного казначейства
України в Донецькій області про визнання дій неправомірними, стягнення
недоотриманої суми щорічної разової допомоги до 5 травня за 2008 рік , було
відмовлено у повному обсязі.

Не
погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом І
інстанції вимог матеріального права.

В
судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив
скасувати рішення суду І інстанції.

Представник
Управління праці та соціального захисту населення Торезької міської ради у
судовому засіданні просила рішення суду І інстанції залишити без змін.

Представник
Головного Управління Державного казначейства України в Донецькій області у судове засідання не з'явився, про
день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що підлягають задоволенню,
а постанова суду І інстанції скасуванню, з наступних обставин.

Суд апеляційної інстанції при
розгляді справи встановив, що позивач є
інвалідом війни другої групи, у зв'язку з чим та відповідно до вимог ч. 5 ст.
13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
має право на отримання щорічної грошової допомоги до 9 травня (яка повинна
виплачуватися до 5 травня) в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Фактично позивач отримав від відповідача в 2008
році - 400 грн.

Положення
п.п. «б» п.п. 2 пункту 20 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих
актів України» Закону України “Про Державний бюджет України на 2008 рік”,
згідно якого розмір допомоги до 5 травня визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет
України" визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України
від № 10-рп від 22.05.2008 року.

Крім того, згідно з ч.1
ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”
розмір мінімальної пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму визначеного законом для осіб, що втратили працездатність. Станом на
01.04.2008 року мінімальний розмір пенсії за віком становив 481 гривню.

Таким чином, неправомірність дій відповідача про
нарахування позивачу щорічної грошової допомоги
до 9 травня протягом 2008 року в розмірі 400 гривень, встановлених Законом
України “Про Державний бюджет на 2008 рік”, згідно ч.1 ст. 28 Закону України
“Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від
09.07.2003 р. із змінами та доповненнями є очевидною, а тому підлягають
стягненню у розмірі 3448,00 грн.-(481х8-400).

Відповідно до ст. 3 Конституції
України «Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість
діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Крім того, ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України передбачено, що
«Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при
прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод».

До того ж, доводи відповідача з посиланням на ті обставини, що виплата
допомоги здійснюється в межах коштів, які надходять на ці цілі, колегією суддів
не прийняті до уваги, оскільки, судові рішення ухвалюються в межах норм діючого
законодавства в незалежності від надходження коштів з Державного бюджету
України на виплату допомог.

Таким чином, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції не обґрунтовано відмовив у задоволенні
позовних вимог позивача щодо зобов'язання відповідача здійснити виплату
недоотриманої разової грошової допомоги до 9 травня за 2008 рік відповідно до
Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, з
огляду на те, що позивач в червні 2008 року звернувся до відповідача з заявою
про виплату щорічної допомоги до 05 травня, відповідно до вимог цього Закону, а
відповідач своїм листом № 07/3479 від
12.06.2008 року відмовив йому посилаючись на правомірність застосування вимог
Постанови Кабінету Міністрів України від 12.03.2008р. № 183.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції при ухваленні постанови були
порушені норми матеріального права, тому постанова підлягає скасуванню.

Керуючись
статтями 24, 167, 184, 195, 196, п.3 ч. 1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Торезького міського суду
Донецької області від 17 липня 2008 року
у справі № 2-а-223/08- задовольнити.

Скасувати постанову Торезького міського суду Донецької області
від 17 липня 2008 року у справі № 2-а-223/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Торезької міської ради Донецької області
та Головного Управління Державного казначейства України в Донецькій області про визнання дій неправомірними,
стягнення недоотриманої суми щорічної разової допомоги до 5 травня за 2008 рік.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Торезької міської ради Донецької області та Головного
Управління Державного казначейства України в Донецькій області про визнання дій неправомірними,
стягнення недоотриманої суми щорічної разової допомоги до 5 травня за 2008 рік
- задовольнити.

Визнати незаконними дії Управління
праці та соціального захисту населення Торезької міської ради Донецької області
щодо відмови у виплаті ОСОБА_1суми щорічної разової допомоги до 5 травня за
2008 рік у розмірах, встановлених Постановами Кабінету Міністрів України.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Торезької міської ради Донецької області на
користь ОСОБА_1 за рахунок державного бюджету недоотримані суми щорічної
разової допомоги до 5 травня за 2008 рік у розмірі 3448 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Т.Г.
Арабей

Судді І.В.
Геращенко

/підписи/ С.А.
Малашкевич

З оригіналом згідно:

Суддя Т.Г.
Арабей