Справа № 22-а-950/08
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22-а-950/08 р. Головуючий у першій
інстанції: Хрипун О.О.
Доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09
вересня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів: Коваля
М.П., Маслія В.І.,

при
секретарі:
Трибой І.В.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Солом'янському районі м. Києва
на постанову Господарського суду м. Києва від 03.04.2007 року по справі
за позовом Закритого акціонерного товариства «Євротек» до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі м.
Києва про визнання недійсним податкового
повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ЗАТ
«Євротек» звернулися до Господарського суду м. Києва з адмінпозовом до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі м.
Києва про визнання недійсним податкового
повідомлення - рішення від 18.12.2006 №/0.

Постановою Господарського суду м. Києва
від 03.04.2007 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить
апеляційну інстанцію скасувати незаконну на їх думку постанову суду першої
інстанції та постановити нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. В
своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на
неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи,
порушення Господарським судом м. Києва норм матеріального та процесуального
права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Господарський суд м. Києва в своєму рішенні прийшов до
висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Апеляційна інстанція повністю
погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових
осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1 ст. 2
КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Як
вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Солом'янському районі м. Києва прийнято
податкове повідомлення-рішення від 18.12.2006 року № /0, яким згідно
п.п. «б», «в» п. 4.2 ст. 4 Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами», відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7, п.1.8
ст.1 Закону України «Про податок на
додану вартість» позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за грудень 2005 року на суму 910 356.66 гри. та застосовані
штрафні санкції у розмірі 455 178,33грн.

Спірне податкове
повідомлення-рішення прийняте на підставі акта перевірки від 15.12.2006
№2658-7319/23-07/23509930 «Про результати невиїзної документальної перевірки
Закритого акціонерного товариства «Євротек» з питань
правових відносин з суб'єктом підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1. (і.п.н. ) за період з 01.11.2005 по 31.12.2005», в якому
зазначено про завищення позивачем податкового кредиту за листопад 2005 року ПДВ
в сумі 910 356.66 грн. внаслідок порушення п.1.8 ст.1, пп.7.4.1, пп.7.4.5,
п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Висновок акта
перевірки мотивований тим, що податковий кредит позивача не підтверджений
податковими зобов'язаннями постачальників. В акті зроблений висновок, що
податок на додану вартість з операцій по продажу соняшника та соняшникової олії
до бюджету не надходив, а тому позивач безпідставно відніс до складу
податкового кредиту за листопад 2005 року суму податку на додану вартість у
розмірі 910356.66 грн., що. в свою чергу, призвело до завищення позивачем суми
бюджетного відшкодування за грудень 2005 року на суму 910 356,66 грн.

Між ЗАТ «Євротек» та СПД - фізичною
особою ОСОБА_1 укладені договори постачання та купівлі-продажу №Х1870/0-05 від
15.09.2005. №Х2544/0-05 від 14.10.2005, №Х2720/0-05 від 01.11.2005. №Х2730/0-05
від 01.11.2005, №Х2748/0-05 від 02.11.2005, №Х2755/0-05 від 03.11.2005.
№Х2769/0-05 від 04.11.2005, №Х2771/0-05 від 04.11.2005, №Х2799/0-05 від
07.11.2005. №Х2803/0-05 від 08.11.2005, №Х2827/0-05 від 10.11.2005, №Х2851/0-05
від 14.11.2005. №Х2900/0-05 від 17.11.2005. №Х2917/0-05 від 21.11.2005,
№Х3001/0-05 від 29.11.2005, відповідно до яких позивач придбав у Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1. товар - олію соняшникову
нерафіновану, насіння соняшника та шрот з соняшника.

На виконання цих
договорів СПД - фізичною особою ОСОБА_1. відвантажено на користь позивача товар
на загальну суму 5 462 139,96 грн.. в тому числі ПДВ 910 356.66 грн., та
виписано позивачу податкові накладні на суму 5 462 139,96 грн., в тому числі
ПДВ 910 356,66 грн. Суми податку на додану вартість по зазначеним податковим
накладним включені позивачем до складу податкового кредиту за листопад 2005
року. Факт оплати позивачем придбаного товару підтверджується наявними в справі
виписками з банківського рахунку позивача.

Згідно п. 1.7
ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість" (в редакції,
чинній на момент здійснення позивачем господарських операцій) податковий кредит
- це

сума, на яку платник податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Податковий
кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81
цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

придбанням
(будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі
інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого
використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних
операцій у межах господарської діяльності платника податку (п.п. 7.4.1 п. 7.4
ст. 7 вищеназваного Закону).

Той факт, що
товар, отриманий позивачем від Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1., фактично поставлений та використаний позивачем у власній
господарській діяльності, відповідачем не заперечується.

Виходячи з положень п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст.7 Закону України "Про податок
на додану вартість", датою виникнення права платника податку на податковий
кредит дату здійснення першої з наступних подій:

а) дата списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів

(робіт, послуг)

б) дата отримання
податкової накладної.

Таким чином, судова колегія приходить до аналогічного з судом першої
інстанції висновку, що право позивача на податковий кредит відповідно до
зазначеної норми Закону виникло по факту отримання податкових накладних
від постачальника - Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1.

У відповідності
до норм Закону України "Про податок на додану вартість" та до п.6.2
Наказу ДПА України від 30.05.1997 №165 "Про затвердження форм податкової
накладної, книги обліку продажу товарів (робіт, послуг), порядку їх
заповнення" факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг), а
також право покупця, зареєстрованого як платник податку, на включення до
податкового кредиту витрат по сплаті ПДВ засвідчує податкова накладна.

Податкова
накладна складається в момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках і надається покупцю на його вимогу продавцем товарів (робіт,
послуг) п.п.7.2.3, пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України "Про податок на
додану вартість")).

Відповідно до
п.п. 7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану
вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями. У разі коли на
момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим
підпунктом документами.

Таким чином, на
момент здійснення перевірки податковий кредит позивача за листопад 2005 року по
господарським операціям з СПД - фізичною особою ОСОБА_1. підтверджений
податковими накладними, які мали всі необхідні реквізити, передбачені
Законом України "Про податок на додану вартість".

Враховуючи вище
викладене, апеляційна інстанція виходячи з п.п. 7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану вартість", приходить до висновку, що
платник податку притягується до відповідальності лише за умови відсутності
податкових накладних на момент перевірки, в даному випадку податкові накладні
були в наявності, отже, в діях позивача не вбачається порушень податкового законодавства.

Згідно п.1.8 ст.
1 Закону України "Про податок на додану вартість" бюджетне
відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у
зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Господарський
суд м. Києва правильно зауважив, що невиконання ТОВ "Феоніт", ТОВ
"Торгівельно-промисловий союз", ТОВ ПТФ "Антрацид"
обов'язку по сплаті податку до бюджету тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб, а не позивача,
оскільки у відповідності до ст. 61 Конституції України юридична
відповідальність особи має індивідуальний характер. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у разі,
якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого
відшкодування та має документальне підтвердження розміру свого податкового
кредиту.

Судом першої
інстанції також правомірно враховано, що укладені позивачем з Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1. договори купівлі-продажу
та договір постачання на момент розгляду справи є чинними. Відповідачем не
надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що ним оспорена
відповідність зазначених договорів вимогам
закону. А отже, позивач правомірно керувався їх умовами при визначенні своїх податкових
зобов'язань.

Господарським
судом м. Києва правомірно не взято до уваги посилання відповідача щодо несплати
контрагентами СПД - фізичної особи ОСОБА_1. - ТОВ "Феоніт", ТОВ
"Торгівельно-промисловий союз",
ГОВ ІГГФ "Антрацид" податкових зобов'язань до бюджету,
оскільки дійсно для віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні
товару, до податкового кредиту в розумінні Закону України "Про податок на
додану вартість" не передбачається умова про сплату цих сум до бюджету. В
даному випадку, позивач, як покупець, виконав свої зобов'язання шляхом сплати
податку у складі вартості придбаного у контрагента товару. До того ж, позивач
не мав взаємовідносин з ТОВ "Феоніт", ТОВ "Торгівсльно-промисловий союз"', ТОВ І ГІФ
"Антрацид"; податковий кредит формувався позивачем по
податковим накладним, виданим Суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною
особою ОСОБА_1.

За таких обставин, висновки акту перевірки не відповідають дійсним
обставинам справи, тому спірне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

З наведеного
можна зробити висновок, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні
вимоги.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Також, відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч наведеним вимогам
податкова інспекція як суб'єкт владних повноважень не довела правомірності
прийнятого нею рішення, на підставі якого заявлено позов, а отже воно підлягає
скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду -
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права. Встановлено, що відсутні будь-які правові підстави для стягнення з
позивача штрафних санкцій, натомість є всі правові підстави для скасування оскаржуваного
рішення ДПІ у Солом'янському районі м. Києва,
що і було зроблено судом першої інстанції, а отже, підстав для скасування
оскаржуваної постанови не вбачається. Крім того, формування позивачем
податкового кредиту по факту отримання податкових накладних від постачальника
повністю відповідає вимогам Закону України "Про податок на додану
вартість", будь-яких доказів на підтвердження факту порушень сплати
податкових зобов'язань по ПДВ СПД - фізичною особою ОСОБА_1. відповідач суду не
надав. А тому, апеляційну скаргу Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі м.
Києва на постанову Господарського суду
м. Києва від 03.04.2007 року по справі за позовом Закритого акціонерного
товариства «Євротек» до Державної податкової інспекції у Солом'янському
районі м. Києва про визнання недійсним податкового
повідомлення - рішення, необхідно залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.
2, 198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія, -

.

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні
апеляційної скарги Державній податковій інспекції у Солом'янському районі м.
Києва - відмовити.

Постанову Господарського суду м. Києва від 03.04.2007 року -
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного
місяця шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:

Судді: