Справа № 22-а-9722/08
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2008-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

7 жовтня 2008 року справа № 22-а-9722/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Горбенко К.П., Старосуда
М.І.

при секретарі
судового засідання

Кірсановій М.В.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1- за дов. від 28.06.2008 р.

від відповідача:

не з′явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Управління праці
та соціального захисту населення Пролетарської районної ради м.Донецька

на постанову Пролетарського районного суду міста Донецька

від

5 серпня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-524/08 (суддя Семіряд І.В.)

за позовом

ОСОБА_2

до

Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної ради м.Донецька

про

стягнення разової грошової допомоги

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Пролетарського районного суду м.Донецька від 7 серпня 2008 року задоволений
позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної ради м.Донецька, зобов′язано стягнути з
відповідача на користь позивача за рахунок Державного бюджету України
недоотриману разову грошову допомогу за 2007 рік у сумі 1175 грн. 18 коп., за
2008 рік у розмірі 1378 грн.

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції
як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти
нову постанову, якою вирішити спір по суті.

Сторони
були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду
справи.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач
є учасником війни 2 групи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1, виданого 10
квітня 1997 року.

Правовий
статус ветеранів війни, визначає Закон України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-12. Розділом 3
цього Закону визначені пільги ветеранам війни та гарантії їх соціального
захисту, стаття 12 якого передбачає пільги учасникам бойових дій та особам,
прирівняним до них.

Приписами
частини 5 статті 12 зазначеного Закону встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам
бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

Фінансування
витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, відповідно до статті 17
здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, а виплата
разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16
цього Закону, відповідно до статті 17-1 даного Закону здійснюють органи праці
та соціального захисту населення, внаслідок чого колегія суддів не приймає
посилання скаржника на те, що Управління не є належним відповідачем у даній
справі.

Колегія
судів зазначає, що виплати здійснені відповідачем у 2007 році у розмірі 300
грн. відповідно до норм Закону України „Про Державний бюджет України на 2007
рік”, не відповідають розмірам, зазначеним частиною 5 статті 12 Закону України
«Про статус та ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та свідчать
про порушення відповідачем приписів підпункту 17-1 даного Закону.

Пунктом
1 Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007
визнані такими, що не відповідають Конституції України, серед інших, положення
статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими
встановлено, що у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», серед
інших, здійснюється у розмірі 280 грн.

Колегія
суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що пунктом 2 Рішення
Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані
такими, що не відповідають Конституції України, серед інших, положення пункту
20 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів України” стосовно виплати щорічної
разової допомоги, зокрема, інвалідам війни.

Оскільки
мінімальна пенсія за віком для зазначеної категорії осіб у 2007 році складала
410,06 грн., що встановлено ст.62 Закону України „Про Державний бюджет України
на 2007 рік», а у 2008 році мінімальна пенсія за віком для зазначеної категорії
осіб складала 481 грн., що встановлено статтею 58 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України”, то розмір щорічної грошової
допомоги з урахуванням виплаченої допомоги повинен складати, відповідно у 2007
році - 1230,18 грн. (410,06 х 3), а у 2008 році - 1443 грн. (481 х 3), але
враховуючи, що позивачу була виплачена у 2007 році грошова допомога у сумі 55
грн., у 2008 році - 65 грн. що підтверджується матеріалами справи, то підлягає
стягненню недоплачена допомога: у 2007 р. у розмірі 1175,18 грн. (1230,18 грн.
- 55 грн.), за 2008 рік - 1378 грн. (1443 - 65), саме зазначені суми позивач
має право отримати.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника на
відсутність порядку сплати щорічної допомоги за 2007, 2008 роки, у зв'язку із
прийнятим Конституційним судом України рішенням з огляду на те, що судові
рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в незалежності від
надходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги.

Враховуючи
зазначене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо стягнення з Управління недоотриману суму
разової щорічної допомоги за 2008 рік.

Апеляційний розгляд справи здійснений, виходячи з зазначених норм, з
урахуванням Рішення Європейського Суду з прав людини «Кечко проти України», а
саме з врахуванням зауважень Суду, якими визначено, що в межах свободи дій
держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету.
Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи
відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення
передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги необхідні для цього,
органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки
відповідні положення є чинними.

Стосовно
розрахунку розміру допомоги колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції
розрахунок здійснений, виходячи з норм діючого законодавства, посилання на яке
викладене в мотивувальній частині постанови, враховуючи норми, які діяли на час
виплат допомоги у 2008 році.

Судом
першої інстанції судові витрати не були покладені на відповідача, внаслідок
чого колегія суддів не приймає зазначене посилання скаржника у апеляційній
скарзі.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції
постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись
статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної
ради м.Донецька на постанову Пролетарського районного суду м.Донецька від 5
липня 2008 року у справі № 2-а-524/08 - залишити без задоволення.

Постанову
Пролетарського районного суду м.Донецька від 5 липня 2008 року у справі №
2-а-524/08 - залишити без змін.

Вступна
та резолютивна частини ухвали постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у
судовому засіданні 7 жовтня 2008 року. Ухвала у повному обсязі складена у
нарадчій кімнаті 7 жовтня 2008 року.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий:
Р.Ф. Ханова

Судді:
К.П. Горбенко

М.І. Старосуд

З
оригіналом згідно:

Суддя
Р.Ф. Ханова