Справа № 22-а-2909/08
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2008-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ратнівський районний
суд Волинської області № 2 «а»-20/07 Справа
Доповідач: Багрій В.М.
Постанова

Іменем України

06 жовтня 2008 року

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого - Багрія В.М.,

суддів:
Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.,

при
секретарі: Гідей К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові справу за апеляційною скаргою управління праці та
соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністратрації
Волинської області на постанову Ратнівського районного суду Волинської області
від 29.10.2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення Ратнівської районної державної адміністратрації про стягнення недоплаченої одноразової
грошової допомоги як учаснику бойових дій,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Ратнівської
районної державної адміністратрації Волинської області про стягнення
недоплаченої одноразової грошової допомоги як учаснику бойових дій.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на те, що відповідно до ч. 5 ст. 12
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
йому як учаснику бойових дій, щорічно, до 5 травня повинна виплачуватись
грошова допомога в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком.

Всупереч вимогам даного
Закону разова грошова допомога за 2005-2007 роки виплачувалась йому не в
повному розмірі.

На підставі вищенаведеного, позивач просив стягнути з відповідача на його
користь суму недоплаченої разової щорічної грошової допомоги, як учаснику
бойових дій, за період з 2005 року по 2007 рік в розмірі 4725,30 грн.

Постановою Ратнівського районного суду Волинської області від 29.10.2007
року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з управління праці та соціального захисту населення Ратнівської
районної державної адміністрації Волинської області на користь ОСОБА_1
недоплачену одноразову грошову допомогу за 2005-2007 роки у розмірі 4725, 30
грн.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило управління праці та соціального захисту населення Ратнівської районної
державної адміністратрації Волинської області, подавши на неї апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що дана
постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Апелянт звертає увагу на те,
що виплата одноразової грошової допомоги проводиться
з коштів державного бюджету, а не з коштів управління праці, яке власних коштів
немає і при здійсненні виплат керується законами України та
нормативно-правовими актами.

Апелянт просить скасувати постанову
Ратнівського районного суду Волинської області від 29.10.2007 року та прийняти нову постанову, відмовивши в заявлених
позовних вимогах, а справу провадженням закрити.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши
обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач є учасником бойових дій, якому відповідно до вимог
ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком. Рішеннями Конституційного Суду України від
01.12.2004 року та від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають
Конституції України положення ст. 44 Закону України “Про Державний бюджет
України на 2004 рік” та ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет на 2007
рік”, якими обмежувався розмір щорічної разової допомоги, передбаченої Законом
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, у тому
числі й учасникам бойових дій. Розмір отриманої позивачем у 2005-2007 роках
разової грошової допомоги до 5 травня не відповідає вимогам зазначеного Закону
і сума заборгованості перед ОСОБА_1, виходячи із законодавчо встановлених
розмірів мінімальної пенсії за віком та прожиткового мінімуму за 2005-2007
роки, становить 4725,30 грн.

Обмеження та зупинення дії ст.12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині, що
визначала розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій, суперечить ст.22
Конституції України.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії
суддів, частково відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам
справи.

Безспірно встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій,
якому відповідно до вимог ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня виплачується грошова
допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет на
2007 рік”, яким було обмежено розмір щорічної допомоги до 5 травня,
встановленої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду
України має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання
про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1в частині його права на виплату
заборгованості щорічної разової допомоги за 2007 рік.

При визначенні розміру такої заборгованості колегія суддів
виходить із того, що станом на 01.04.2007 року розмір прожиткового мінімуму, а
відтак і мінімальної пенсії за віком, становив 410,06 грн.

З врахуванням виплаченої позивачу відповідачем у 2007 році
щорічної грошової допомоги до 5 травня в розмірі 280 грн., сума заборгованості
перед позивачем ОСОБА_1 становить 1770,30 грн.(410,06 х 5 - 280) та підлягає
виплаті у повному обсязі.

Колегія суддів частково погоджується із висновком суду
першої інстанції про необхідність стягнення спірної виплати саме із УПСЗН
Ратнівської районної державної адміністрації в силу вимог ст. 17-1 Закону
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. При цьому визнає необхідним не стягнути, а
покласти обовязок на відповідача провести виплату позивачу належної суми
разової допомоги як учаснику бойових дій, оскільки саме такий обовязок
покладений законом на відповідача відповідно до наведеної вище норми. Стягнення
з останнього на користь позивача такої суми не відповідає закону.

Покликання апелянта на відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” розмірів щорічної грошової допомоги як на причину
невиконання покладених на нього зобов'язань до уваги не приймаються, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена
у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини
у справі “ОСОБА_2 проти України”).

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо аналогічних спірних
виплат за 2005-2006 рр., на думку колегії суддів, судом першої інстанції
безпідставно не враховано тієї обставини, що положення ст. 34 Закону України
“Про Державний бюджет на 2005 рік” та ст. 30 Закону України “Про Державний
бюджет на 2006 рік”, якими розмір одноразової грошової допомоги до Дня Перемоги
учасникам бойових дій встановлювався на рівні 250 грн., на предмет
конституційності не розглядалися, у встановленому порядку неконституційними
визнанні не були та своєї чинності не втратили.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про
Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, підстав
для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості із одноразової
грошової допомоги до 5 травня за 2005-2006 роки, на думку колегії суддів,
немає.

Суд першої інстанції уваги на викладені обставини не звернув, ухвалив
постанову, яка не в повній мірі відповідає нормам матеріального права, в
зв'язку з чим остання підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про
часткове задоволення позову з наведених вище підстав.

Доводи апелянта в частині повної
відмови в позові , скасування постанови суду першої інстанції та закриття
провадження в справі не ґрунтуються на законі, тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України,
колегія суддів,

постановила :

Апеляційну
скаргу управління праці та соціального захисту населення Ратнівської районної
державної адміністратрації Волинської області задоволити частково.

Постанову
Ратнівського районного суду Волинської області від 29.10.2007 року скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов задоволити частково.

Визнати
неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення
Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області в частині
неповної виплати ОСОБА_1 разової щорічної грошової домоги як учаснику бойових
дій та зобовязати вказане управління провести виплату такої допомоги позивачу
за 2007р. в розмірі 1770,30 грн.

В
решті позову відмовити.

Постанова
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може
бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня
набрання постановою законної сили.

Головуючий:
В.М.Багрій

Судді :
Т.В. Онишкевич

І.М. Обрізко