Справа № 22-а-9245/08
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2008-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий в суді першої інстанції
статзвіту № 57
районний суд м. Львова, № 2а-22/08
Справа № 22-а-9245/08
Доповідач: Заверуха О.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2008 року
м.
Львів

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Заверухи О.Б.,

суддів: Олендера І.Я., Онишкевича Т.В.,

при секретарі Бацик О.Р.,

з участю осіб, які беруть участь в справі:

позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача: Сихівської районної адміністрації Львівської
міської Ради - Гринчишин О.І., довіреність № 34/472 від 19.06.2008 р.,
Департаменту фінансової політики Львівської міської ради - Ковалик І.Ю.,
довіреність № 01-48/357 від 16.09.2008 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Сихівського районного суду м. Львова від 24 квітня 2008 року по
адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради, Департаменту фінансової політики Львівської міської
ради про визнання протиправним наказу про звільнення, поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1
звернулася з адміністративним позовом до Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради, Департаменту фінансової політики Львівської міської
ради про визнання протиправним наказу про звільнення, поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В
обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що розпорядженням голови
Сихівської районної адміністрації № 272 - к від 31.10.2005 року її було
звільнено з посади провідного економіста фінансового відділу з 07.11.2005 року
на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Вважає, що розпорядження про її
звільнення є незаконним, оскільки заяву на звільнення вона написала під впливом
погроз та залякувань з боку її безпосереднього керівника ОСОБА_2, яку згодом відкликала.
Таке ставлення до неї було обумовлене її заявами в яких вона викривала
керівництво районної адміністрації у зловживаннях та розкраданні бюджетних
коштів. Просить поновити строк на подачу адміністративного позову, вважає, що
такий пропущений з поважних причин, оскільки їй відмовляли в наданні правової
допомоги.

Постановою Сихівського районного суду м.
Львова у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено у зв'язку з пропущенням
строку звернення до адміністративного суду. Суд першої інстанції в мотивувальній
частині постанови зазначив, що строк звернення до адміністративного суду в
позивачки сплив 07.11.2006 року, її доводи про поважність причин пропуску до
уваги не взяв, оскільки її звернення до різних установ за захистом, не
перешкоджали їй звернутись з позовом за захистом свого права.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду в якій просить скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову про задоволення її позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована
тим, що суд першої інстанції в процесі розгляду справи не врахував того, що
після написання заяви на звільнення вона її відкликала, однак, районна
адміністрація на це не реагувала та не скасовувала незаконних розпоряджень про
її звільнення.

Позивач в процесі апеляційного розгляду
апеляційну скаргу підтримала, в обґрунтування мотивів покликалась на викладені
у ній обставини, просить задовольнити її вимоги.

Представники відповідачів в процесі
апеляційного розгляду апеляційну скаргу заперечили, вважають постанову суду
першої інстанції законною та обґрунтовано, просять залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду, пояснення позивача та представників
відповідачів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка з 09.03.2004 року працювала на посаді спеціаліста другої категорії
фінансового відділу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради,
з 01.01.2005 року переведена на посаду провідного спеціаліста. Розпорядженням
голови районної адміністрації від 07.10.2005 року позивачку на підставі її
заяви звільнено із займаної посади за згодою сторін. Розпорядженням голови
Сихівської районної адміністрації від 17.10.2005 року призупинено дію
попереднього наказу в зв'язку з перебуванням позивачки у відпустці, яка була
продовжена через її тимчасову непрацездатність. Розпорядженням голови
Сихівської районної адміністрації від 31.10.2005 року, розпорядження від
07.10.2005 року визнано таким, що втратило чинність, ОСОБА_1 звільнено з посади
провідного спеціаліста з 07.11.2005 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України
за згодою сторін, на підставі поданої нею заяви.

Суд першої інстанції також встановив, що
позивачка, будучи звільненою з посади розпорядженням голови Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради від 30.10.2005 року з 07.11.2005 року,
звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідачів з аналогічними
вимогами тільки 03.05.2007 року, а ухвалою Сихівського районного суду м. Львова
від 14.06.2007 року її позовна заява була залишена без розгляду згідно її ж
заяви про відкликання такої. Повторно, позивачка звернулася до Сихівського
районного суду м. Львова з аналогічним адміністративним позовом 6.11.2007 року.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність поважних причин
для поновлення строку звернення до адміністративного суду, застосувавши при
цьому ч.1 ст. 100 КАС України, на чому наполягала Сихівська районна
адміністрація Львівської міської ради.

Незважаючи на це, слід зауважити, що
матеріально-правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, на думку
колегії, також не має.

У відповідності до п. 1 ч.1 ст. 36 КЗпП
України, однією з підстав для припинення трудового договору є угода сторін.

В зв'язку з наведеним, колегія суддів
вважає за необхідне зауважити наступне. Закон не встановлює форми угоди сторін
про припинення трудового договору, тому, така угода може бути виражена як в
усній, так і в письмовій формі. Більш доцільною є письмова форма, оскільки вона
є достовірним фактом досягнення угоди між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що саме
такою формою скористалась позивачка, звернувшись до голови Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради із заявою від 17.10.2005 року, вказавши,
що заяву на звільнення за згодою сторін рахувати з 07.11.2005 року (а.с. 23).

Пленум Верховного Суду України в п. 8
постанови Пленуму від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами
трудових спорів» звернув увагу судів на те, що при домовленості між працівником
і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом
про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою
сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка звернулася до голови Сихівської районної адміністрації Львівської
міської ради із заявою від 17.10.2005 року з проханням продовжити їй відпустку
на 14 днів, а заяву на звільнення за згодою сторін рахувати з 07.11.2005 року.
Ця заява була зареєстрована районною адміністрацією 24.10.2005 року про що
свідчить штамп вхідної кореспонденції (а.с. 23). Погодившись з цією заявою,
головою Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради було прийняте
розпорядження № 272-к від 31.10.2005 року «Про продовження невикористаної
частини щорічної відпустки та звільнення ОСОБА_1», встановлено дату звільнення
останньої 7 листопада 2005 року (а.с. 22).

Посилання позивачки на те, що вона
відкликала свою заяву про звільнення від 17.10.2005 року за згодою сторін не
знайшли свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження цього.

В
заяві на яку покликається позивачка від 17.10.2005 року та яку вона долучила до
матеріалів позовної заяви (а.с. 9) вона просить заяву на звільнення із
17.10.2005 року рахувати недійсною. В зв'язку з надходженням цієї заяви,
головою Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради було прийняте
розпорядження № 258-к від 17.10.2005 року, яким зокрема призупинено дію
розпорядження № 248 від 07.10.2005 року «Про звільнення з посади ОСОБА_1», а
отже, її заява була належним чином розглянута, дія розпорядження про звільнення
призупинена.

Колегія суддів також звертає увагу на
те, що територіальною державною інспекцією праці у Львівській області
проводилась перевірка на предмет відповідності вимогам чинного законодавства
звільнення ОСОБА_1 за наслідками якої інспекція прийшла до висновку, що її
звільнення відбулося у встановленому законом порядку про що свідчить акт
перевірки № 13-01-048/0618 від 25 травня 2006 року (а.с. 27-29).

З огляду на викладене, колегія
суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування
немає.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Сихівського районного суду м. Львова від 24 квітня 2008 року по
адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради, Департаменту фінансової політики Львівської міської
ради про визнання протиправним наказу про звільнення, поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - залишити без
задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 24 квітня
2008 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня
набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Головуючий: О.Б.
Заверуха

Судді: І.Я.
Олендер

Т.В.
Онишкевич