Справа № 22а-2675/08
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2008-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2008 року

м. Одеса

Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого -

Димерлія О.О.

суддів -

Стас Л.В., Милосердний М.М.

при секретарі -

Вихренко К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі
апеляційну скаргу прокуратури Миколаївської області на постанову Центрального
районного суду від 8.11.2007 року за адміністративним позовом ОСОБА_1до
прокуратури Миколаївської області про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2007 року позивач звернувся до суду з вказаним
вище адміністративним позовом та просив: зобов'язати прокурора Миколаївської
області поновити його на роботі на посаді заступника Первомайського районного
прокурора Миколаївської області; стягнути з прокуратури Миколаївської області
на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.01.2007 року
до дня поновлення на роботі.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від
8.11.2007 року позов ОСОБА_1. задоволено частково.

Судовим рішенням позивача поновлено на роботі на посаді
заступника Первомайського міжрайонного прокурора. З прокуратури Миколаївської
області, на користь ОСОБА_1., стягнуто 19139 грн. 73 коп.

В частині поновлення на роботі та стягнення заробітної
плати у розмірі 1958 грн. 79 коп. суд допустив негайне виконання судового
рішення.

У поданій апеляційній скарзі прокуратура Миколаївської
області, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповне
з'ясування обставин справи, що мають значення для вирішення справи, просить
скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове - про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи постанову, суд першої інстанції виходив з того,
що: «відповідачем не надано доказів, які б свідчили про врахування усіх
суттєвих для вирішення питань про звільнення позивача обставин, зокрема, стажу
його роботи, його досвіду, стану справ у Первомайській міжрайонній прокуратурі,
можливості подальшого працевлаштування позивача в органах прокуратури. Також
при вирішенні питання про звільнення позивача відповідачем недостатньо було
враховане ставлення ОСОБА_1до роботи, зокрема, те, що він був госпіталізований
за екстреними показниками з робочого місця, відповідально ставився до покладених
на його завдань».

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія
апеляційного суду погодитись не може.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1наказом
прокурора Миколаївської області від 23.01.2007 року, з цієї ж дати, був
звільнений з посади заступника Первомайського міжрайонного прокурора за п.5 ст.40 КЗпП України у зв'язку з
нез'явленням на роботу протягом більш як чотири місяці підряд внаслідок
тимчасової непрацездатності.

Зважаючи на це суд першої інстанції повинен був з
ясувати: чи з являвся на роботі позивач протягом чотирьох місяців підряд
внаслідок тимчасової непрацездатності, чи встановлений законодавством
триваліший строк збереження місця роботи (посади) при захворюванні -
гіпертонічна хвороба ІІ ст. кардіо-церебральний варіант з частими вегетативними
кризами СН-І ст. Дисциркуляторна єнцефалопатія ІІ ст. та чи не втратив
ОСОБА_1працездатність у зв'язку з трудовим каліцтвом або професійним
захворюванням.

Не з ясовуючи обставини, що вимагає законодавство, суд
першої інстанції вдався до безпредметних висновків щодо врахування особистих
якостей працівника та обставин його госпіталізації.

Стаття 40 КЗпП України передбачає право уповноваженого
органу на звільнення працівника, в даному випадку це нез'явлення на роботі
протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової
непрацездатності, а тому, уповноважений орган сам оцінює обставини, що дають
підстави для звільнення працівника, та на свій розсуд, може прийняти рішення
про його звільнення. Врахування обставин, які прямо не визначені законодавством
України - це право, а не обов'язок відповідача - прокуратури Миколаївської
області.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1внаслідок
тимчасової непрацездатності не з являвся на роботі протягом більш як чотири
місяці підряд, його хвороба не дає права на встановлення тривалішого строку
збереження за ним місця роботи (посади). Втрата позивачем працездатності не
пов'язано з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням.

В з вязку з цим, підстав для поновлення позивача на
роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - не має.

Керуючись: ст.. ст. 185, 195, 199, 202, 205, 207 КАС
України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокуратури Миколаївської області -
задовольнити повністю.

Постанову Центрального районного суду від 8.11.2007 року
за адміністративним позовом ОСОБА_1до прокуратури Миколаївської області про
поновлення на роботі - скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1до
прокуратури Миколаївської області про поновлення на посаді відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її
проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця.

Головуючий суддя:

Судді: