Справа № 22-а-3936/08
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2008-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №-22-а-3936/08 Головуючий у 1 інстанції Виниченко Л.М.
Суддя доповідач Ситников О.Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 вересня 2008 року. м. Київ.

Київський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого:
Ситникова
О.Ф.,

Суддів: Бєлової
Л.В., Василенко
Я.М.,

при секретарі: Кожокар
М.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2007 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва про визнання дій неправомірними, зобов'язання
призначення пенсії державного службовця та проведення перерахунку пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовом до УПФ України у Дніпровському районі м. Києва про визнання дій
неправомірними, зобов'язання призначення пенсії державного службовця та
проведення перерахунку пенсії.

Постановою
Дніпровського районного суду м. Києва від 27.06.2007 року в задоволенні
позовних вимог - відмовлено.

Не
погоджуючись з прийнятою постановою позивачка - ОСОБА_1. звернулася з
апеляційною скаргою, в якій зазначає, що вказана постанова суду не відповідає
вимогам матеріального та процесуального права, судом не повністю з'ясовані
обставини, що мають значення для справи, тому вона підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заперечуючи
проти апеляційної скарги позивачки УПФ України у Дніпровському районі м. Києва посилається на те, що оскаржувана
постанова ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а
тому підстав для її зміни чи скасування немає.

Заслухавши
у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення з'явившихся учасників
процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Відповідно
до вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове
рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено,
що позивачка ОСОБА_1. з 19.12.2001 року перебуває на обліку в Управлінні
пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва та отримує пенсію за
віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (а.с. 40. 46).

Згідно
записів в трудовій книжці позивачка працювала на посадах інженера з 17.11.1969
року по 24.03.1988 року в управлінні громадського харчування Київського
міськвиконкому, а в подальшому з 01.04.1988 року в управлінні робітничого
постачання Міненерго України, яке було 01.07.1990 року реорганізоване в ТВО
«Укренерготорг» Міненерго України, де ОСОБА_1. продовжувала працювати до
подальшої його реорганізації - до 06.01.1993 року (а.с. 12-14).

Як вбачається із довідок ВАТ
«Видубичі» від 02.03.2005 року, від 29.06.2005 року та архівної довідки
Міністерства палива те енергетики України від 24.07.2005 року, в зв'язку з
розпорядженням Ради Міністрів УРСР від 19.03.1964 року № 288 та наказом Голови
Державного виробничого комітету по енергетиці та електрифікації СРСР від
13.04.1964 року за № 161 в складі Міністерства енергетики та електрифікації
УРСР з 30 квітня ц.р. було організовано Управління робітничого постачання
(УРП). Відповідно постанови Ради Міністрів СРСР від 02.09. № 816 «Про порядок
створення, реорганізацію та ліквідацію підприємств, об'єднань, організацій і
установ» та згідно наказу Міненерго УРСР від 24.05.90 р. № 38 Управління
робітничого постачання і торгівельно-постачальницька контора
«Укренерготоргпостач» були реорганізовані й перейменовані в
Торгівельно-виробниче об'єднання робітничого постачання (ТВО «Укренерготорг»)
при Міненерго України, далі в ТВП «Укренерготорг» при Міненерго України, які
згідно Статуту до 1994 року мали функції державного підприємства, а у 1994 році
ТВП «Укренерготорг» в процесі корпоратизації було реорганізоване у ВАТ
„Видубичі" (наказ № 51 від 01.03.1994 року Міненерго України) (а.с. 4. 5,
8).

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1., суд першої інстанції посилався на вимоги ст. 37 Закону України „Про
державну службу" в редакції, яка була чинна на час настання пенсійного
віку позивачки - 19.12.2001 року, відповідно до якої право на одержання пенсії
державного службовця мали особи, які досягли пенсійного віку, мали загальною
стажу - для жінок 20 років, в тому числі не менше 10 років стажу державного
службовця і на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державного
службовця.

Виходячи з пояснень позивачки, що
підтверджується записами в трудовій книжці, суд першої інстанції встановив, що
на момент настання пенсійного віку та час звернення із заявою про призначення
пенсії вона працювала у ВАТ «Видубичі», що не є державною установою, та зробив
правильний висновок, що посаду державного службовця на цей час вона не займала.

Законом України «Про внесення змін
до Закону України «Про державну службу» від 16.01.2003 року, зокрема ч. 2 ст.
37 вказаного Закону передбачено, що на одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи
на час досягнення пенсійного віку.

Згідно ч. 1 ст. 58 Конституції
України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі,
крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За вищевикладених обставин, оскільки
позивачці пенсія була призначена 19.12.2001 року, суд першої інстанції зробив
висновки, що дія Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про
державну службу» від 16.01.2003 року на неї не поширюється, в зв'язку з чим
позов задоволенню не підлягає.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, які
підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні та ухвалив рішення
відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального
права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205,
206 КАС України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2007 року - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного Суду
України протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: