Справа № 22-а-8886/08
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2008-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-8886/08 Головуючий
у 1-й інстанції Денишенко Т.О
Суддя-доповідач Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

22 жовтня 2008 року Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів
Дурицької О.М., Зайцева М.П.,

при
секретарі Токар М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві
справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення в Староміському районі м. Вінниці, Головного управління праці
та соціального захисту населення Вінницької міської ради та Управління праці та
соціального захисту населення Староміської районної ради м. Вінниці про
визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої разової щорічної грошової
допомоги до 5-го травня, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Староміського районного суду м. Вінниці від 02 листопада 2007 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання
протиправними дій відповідачів та стягнення з Головного управління праці та
соціального захисту населення Вінницької міської ради невиплаченої разової
щорічної грошової допомоги як інваліду війни ІІ групи за 2005- 2007 роки у сумі
7788,48 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що він згідно ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на
отримання щорічно до 5 травня відповідного року разової грошової допомоги у
розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, проте зазначена допомога була
виплачена в значно меншому розмірі з посиланням на Закон України про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Постановою Староміського районного суду м. Вінниці від 02 листопада 2007
року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та
ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з
ухваленням нового рішення у справі з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення недоплаченої частини
разової грошової допомоги за 2005 - 2007 роки, суд першої інстанції виходив з
того, що для врегулювання спірних правовідносин у цій справі пріоритетними є
норми Закону України «Про Державний бюджет України» на зазначені роки.

Однак з таким висновком суду не можна погодитися у повній мірі.

Колегією суддів встановлено, що позивач є інвалідом війни ІІ групи
відповідно до посвідчення НОМЕР_1.

Статтею 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
передбачено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни ІІ групи виплачується
разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Однак, Законом України від 23 грудня
2004 року «Про Державний бюджет України на 2005 рік» (ст. 34) та Законом
України від 20 грудня 2005 року «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» (ст. 30), інвалідам війни передбачена
виплата разової допомоги у меншому розмірі, ніж це передбачено Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зазначені Закони України в період з
5 травня по 30 вересня відповідних років, протягом якого позивач міг отримати
грошову допомогу, не визнані неконституційними. Тобто, в даному випадку на
період виникнення спірних правовідносин, які є предметом спору в цій справі,
були наявні нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному
встановлюють розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам війни.

Вирішуючи питання про те, положення якого Закону підлягають застосуванню
для вирішення спірних правовідносин, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до ст. 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним
органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також
закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що
мають однакову юридичну силу.

Водночас, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини
рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності
Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може
бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика,
коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового
скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта,
якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду
України є обов'язковими до виконання на території України.

Відтак, виходячи з наведених положень Конституції України та рішення
Конституційного Суду України, а також враховуючи, що вищезазначеними Законами
України про Державний бюджет України на 2005 та 2006 роки фактично змінено
положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», який діяв у часі раніше, пріоритетними в даному випадку є положення статей Законів
України про Державний бюджет України на 2005 та 2006 роки.

Як встановлено колегією суддів, відповідачем разова
грошова допомога до 5-го травня була виплачена позивачу у розмірі,
передбаченому Законами України про Державний бюджет України на 2005 та 2006
роки, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій
частині.

Разом з тим, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача в
частині стягнення з відповідача грошової допомоги до 5-го травня за 2007 рік не
підлягають задоволенню.

Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» зупинено
дію положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в частині визначення розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги інвалідам війни та встановлено
інший розмір такої виплати, виходячи із обсягу видатків, виділених на цю мету
при формуванні показників Державного бюджету.

Проте, пункт 13 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію частини п'ятої статей 12, 13, 14 та 15
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту", визнано Конституційним Судом України таким, що не відповідає
Конституції України.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції при
розрахунку суми разової щорічної допомоги до 5 травня за 2007 рік мав
керуватися положеннями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а не положеннями Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», які з 9 липня 2007 року втратили чинність.

На користь такого висновку свідчать і положення ст. 17-1 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до
яких особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право
звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому
здійснюється виплата допомоги.

Відтак, незважаючи на те, що положення Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» втратили чинність лише з 9 липня 2007 року, слід
врахувати, що позивач звернувся до суду 12 вересня 2007 року, тобто після
ухвалення Рішення Конституційним Судом України та в межах строку, протягом
якого він має право звернутися за отриманням недоплаченої допомоги.

За таких обставин, з врахуванням законодавчо встановленого
розміру мінімальної пенсії за віком, яка на момент здійснення виплати складала
410,06 грн., та отриманих позивачем
360,00 грн., судова колегія вважає
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про
стягнення на її користь недоплаченої грошової допомоги до 5-го травня за 2007
рік у сумі 2920,48 грн.

Одночасно слід відмітити, що з огляду на встановлені
фактичні обставини справи щодо надання повноважень по виплаті одноразової
щорічної грошової допомоги та враховуючи, що відповідно до довідки від
24.10.2007 року № 01-08-ч-2466 виплата допомоги позивачу за 2007 рік
проводилася Головним управлінням праці і соціального захисту населення
Вінницької міської ради, судова колегія вважає, що кошти слід стягувати саме з
названого управління, а тому у позові до Управління праці та соціального
захисту населення в Староміському районі м. Вінниці Управління праці та
соціального захисту населення Староміської районної ради м. Вінниці належить
відмовити.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції
підлягає частковому скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового рішення
про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Постанову Староміського районного суду м. Вінниці від 02 листопада 2007
року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення
щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня за 2007 рік.

Прийняти
в цій частині нове рішення.

Визнати протиправними дії Головного управління праці і соціального захисту
населення Вінницької міської ради щодо виплати позивачу як інваліду війни щорічної разової грошової допомоги до 5-го
травня за 2007 рік у заниженому розмірі.

Стягнути з Головного управління праці та соціального захисту населення
Вінницької міської ради на користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову грошову
допомогу до 5-го травня за 2007 рік у сумі 2920,48 грн.

В решті постанову Староміського
районного суду м. Вінниці від 02 листопада 2007 року залишити без змін.

Повний текст постанови виготовлений 27 жовтня 2008 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом одного місяця з дня складання в повному обсязі, тобто з 28
жовтня 2008 року, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді: