Справа № 22а-525/08
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2008-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
24 вересня 2008 року Судова
колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого Золотнікова О.С.,
суддів Бітова А.І. та Милосердного М.М.,
при секретарях Петровій О.В. та Усенко С.М.,
за участю позивача ОСОБА_1., представника позивача
ОСОБА_2, представника відповідача Сербіна Є.Л. та представника третьої особи
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2007
року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління земельних
ресурсів Одеської міської ради та Одеської міської ради (третя особа ОСОБА_4)
про визнання рішення протиправним та визнання недійсним Державного акта на
право приватної власності на земельну ділянку, -
В С Т А Н О В И Л А:
У січні 2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом
до Управління земельних ресурсів Одеської міської ради та Одеської міської ради
про визнання неправомірним рішення Одеської міської ради за № НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яким передано в приватну власність ОСОБА_4. для будівництва
та обслуговування жилого будинку і господарських будівель земельну ділянку
площею 0,0311 га, що знаходилась в користуванні останнього, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1. Одночасно позивач просив визнати недійсним Державний акт на
право приватної власності на вказану земельну ділянку, виданий ОСОБА_4., а
також встановити межі земельної ділянки, площею 314 кв. м., яка знаходиться в
користуванні позивача на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси
від 06 серпня 1990 року.
В обґрунтування позову ОСОБА_1. зазначав, що рішенням
Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 1990 року було проведено
розподіл АДРЕСА_1, згідно якого ОСОБА_5. виділено 3/5 частини зазначеного
домоволодіння, а позивачу - 2/5 частини цього ж домоволодіння. Крім того, судом
визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованою в АДРЕСА_1.
Згідно даного рішення ОСОБА_5. є користувачем земельної ділянки площею 0,0311
га, а ОСОБА_1. - 0,0314 га. При цьому позивач мав вільний прохід до своєї
частини домоволодіння. ОСОБА_5. подарувала свою частину домоволодіння ОСОБА_4.,
який приватизував земельну ділянку і установив кам'яну огорожу з металевою
калиткою, чим закрив вхід в частину будинку, яка належить ОСОБА_1., тобто
порушив порядок користування земельною ділянкою, встановлений судом.
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 19
квітня 2007 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. відмовлено.
Не погоджуючись з постановленим по справі судовим
рішенням, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що при вирішенні справи судом
порушено норми процесуального права, а саме помилково застосовано ст. 72 КАС
України з посиланням на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24
серпня 1990 року. Проте справу № 2-2105/90 було розглянуто не 24 серпня 1990
року, а 06 серпня 1990 року. При цьому в копії судового рішення від 24 серпня
1990 року значаться не правдиві данні, які мають суттєве значення для
правильного вирішення справи по суті. У зв'язку з викладеним в апеляційній
скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і
винесення нової постанови із задоволенням позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи
позивача та його представника в підтримку апеляційної скарги, представників
відповідача та третьої особи, які вважали за необхідне залишити постановлене
судове рішення без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням
Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 1990 року проведено розподіл
АДРЕСА_1, згідно якого ОСОБА_5. було виділено у власність 3/5 частини
зазначеного домоволодіння, а ОСОБА_1. - 2/5 частини цього ж домоволодіння.
Вказаним рішенням суду визначено порядок користування земельною ділянкою площею
0,0625 га, що знаходиться при зазначеному домоволодінні. ОСОБА_5. виділено в
користування земельну ділянку площею 0,0311 га, а ОСОБА_1. - земельну ділянку
площею 0,0314 га.

За договором дарування від 29 серпня
1998 року між ОСОБА_5. та ОСОБА_4. право власності на 3/5 частини домоволодіння
по АДРЕСА_1 перейшло до ОСОБА_4..

Згідно Державного акта на право
власності на земельну ділянку від 01 червня 2004 року ОСОБА_4. є власником
земельної ділянки площею 0,0311 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі рішення Одеської міської ради за № НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Цільовим призначенням вказаної ділянки є будівництво та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель.

Вирішуючи справу по суті, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку про те, що рішення Одеської міської ради
про передачу в приватну власність ОСОБА_4. земельної ділянки площею 0,0311 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, приймалося у відповідності до Земельного
кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Так, відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26
Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції
міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання
земельних відносин.

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 12 Земельного
кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території
міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

На підставі ст. 40 названого Кодексу
громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність земельні ділянки для
будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і
гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

З наявних в матеріалах справи
документів вбачається, що оскаржуване позивачем рішення органу місцевого
самоврядування прийнято з дотриманням встановленого ст. 118 Земельного кодексу
України порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами - на
підставі заяви ОСОБА_4. на приватизацію земельної ділянки (а. с. 39),
пояснювальної записки (а. с. 36), дозволу на виготовлення технічної
документації (а. с. 37), технічного завдання (а. с. 41 - 42), позитивного
висновку Управління архітектури та містобудування (а. с. 43), позитивного
висновку Одеського міського управління земельних ресурсів (а. с. 44 - 45),
технічного паспорту домоволодіння по АДРЕСА_1 (а. с. 51 - 56), технічного звіту
комунального підприємства «Земельно-кадастрове бюро при управлінні земельних
ресурсів» Одеської міської ради (а. с. 57 - 71).

Посилання апелянта на обґрунтованість
постанови суду першої інстанції рішенням Київського районного суду м. Одеси від
24 серпня 1990 року замість рішення цього суду від 06 серпня 1990 року не
впливають на правильність висновків суду першої інстанції стосовно
правомірності оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, оскільки
розмір переданої у власність ОСОБА_4. земельної ділянки повністю відповідає
розміру земельної ділянки, наданої у користування попередньому власнику 3/5
домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_5. на підставі рішення Київського районного суду
м. Одеси від 06 серпня 1990 року.

Разом з тим, постанова суду першої
інстанції в частині вирішення вимог позивача про визнання недійсним Державного
акта на право приватної власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_4., а
також встановлення меж земельної ділянки, площею 314 кв. м., яка знаходиться в
користуванні позивача на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси
від 06 серпня 1990 року, підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі,
оскільки вказані вимоги не підлягають вирішенню в порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових
відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, інших посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними
владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 4 КАС України
встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно -
правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок
судового вирішення.

За змістом ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України захист порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають із земельних відносин, здійснюється в
порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, враховуючи
вимоги ч. 1 ст. 203 та п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, колегія суддів
апеляційного суду приходить до висновку про скасування постанови суду першої
інстанції та закриття провадження у справі в частині вирішення вимог позивача
про визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на земельну
ділянку, виданого ОСОБА_4., а також встановлення меж земельної ділянки, площею
314 кв. м., яка знаходиться в користуванні позивача на підставі рішення
Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 1990 року, роз'яснивши
ОСОБА_1. право на вирішення цих вимог в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 157, 195, 196, 198, 200, 203, 205,
206, 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 19
квітня 2007 року в частині позовних вимог про визнання недійсним Державного
акта на право приватної власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_4. 01
червня 2004 року, та про встановлення межі земельної ділянки, площею 0,0314 га,
яка знаходиться в користуванні ОСОБА_1. скасувати. Провадження у справі в цій
частині закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України. Роз'яснити позивачу
право на звернення з вказаними вимогами в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині постанову Київського районного суду м.
Одеси від 19 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно
після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України протягом одного місяця після набрання законної
сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 29
вересня 2008 року.

Головуючий:

Судді: