Справа № 22-а-12093/08
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Міронова Г.М
Головуючий у 1 інстанції -Сторожук Т.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

( у порядку письмового
провадження)

03 листопада 2008 року справа №
22-а-12093/08

зал судового засідання №
2 у приміщенні суду за адресою: м.
Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді суддів при секретарі

Міронової Г.М. Горбенко К.П., Яманко В.Г.
Білоус К.І.

розглянувши апеляційну скаргу на постанову

Управління праці та соціального захисту населення Артемівської районної в
місті Луганську ради Артемівського районного суду міста Луганська

Від у адміністративній справі за позовом

11 вересня 2008 року №
2-а-198/08 ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2

До про

Управління праці та соціального захисту населення Артемівської районної в
місті Луганську ради Головного управління Державного казначейства
України в Луганській області визнання дій неправомірними, зобов'язання
виконати певні дії та стягнення суми за 2007, 2008 роки,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2008 року
ОСОБА_1, який діє в інтересах
ОСОБА_2, звернувся до суду з
вищевказаним позовом.

Постановою Артемівського районного суду міста Луганська
від 11 вересня 2008 року позов ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, до управління праці та соціального
захисту населення Артемівської районної в місті Луганську ради, Головного
управління Державного казначейства України в Луганській області було задоволено
у повному обсязі.

Не погодившись з таким судовим рішенням, управління праці
та соціального захисту населення Артемівської районної в місті Луганську ради,
подало апеляційну скаргу, в якій просять постанову суду скасувати, посилаючись
на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
ОСОБА_2 є інвалідом війни другої групи та перебуває на обліку у відповідача,
тому у відповідності до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» має право на щорічну грошову допомогу до 5 травня
у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Сторони, що беруть участь у справі, надали до
суду заяви, в яких просять роглянути справу за їх відсутністю, у порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - змінити.

Суд апеляційної інстанції при
розгляді справи встановив, що ОСОБА_2 є інвалідом війни другої групи, у зв'язку
з чим та відповідно до вимог ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” має право на отримання щорічної грошової
допомоги до 9 травня (яка повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком.

Фактично позивач
отримав від управління праці та соціального захисту населення Артемівської районної в
місті Луганську ради: у 2007 році - 360 грн.,
у 2008 році - 400 грн. При цьому відповідач керувався положеннями Закону
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” у
відповідності до Законів України «Про Державний бюджет України» на відповідний
рік.

Колегія суддів зазначає, що положення пункту 30 статті
71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено на
2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого,
шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої
статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані неконституційними
рішенням Конституційного Суду України у
справі № 6-рп від 09.07.2007 р.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 28
Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” розмір
мінімальної пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму визначеного
законом для осіб, що втратили працездатність. Станом на 05.05.2007 року розмір
прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність (Закон від
19.12.2006 р. № 489-У зі змінами, внесеними Законом від 15.03.2007 р. № 749-У)
становив 406 грн., а для визначення мінімального розміру пенсії він повинен
збільшуватися на один відсоток, Отже, мінімальний розмір пенсії за віком станом
на 01.04.2007 рік складав 410 грн. 06 коп.

Таким чином, неправомірність дій
відповідача про нарахування ОСОБА_2 щорічної грошової допомоги до 9 травня
протягом 2007 року в розмірі 360 гривень, встановлених Законом України “Про
Державний бюджет на 2007 рік”, а не в розмірі
3280,48 грн. (410,06 х 8) згідно абз.5 ч. 1 ст. 28
Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №
1058-IV від 09.07.2003 р. із змінами та доповненнями, є очевидною. Відповідача
належить зобов'язати нарахувати ОСОБА_2 недоплачену суму щорічної грошової
допомоги як інваліду війни другої групи в розмірі 2920,48 гривень (410,06 х 8 -
360).

Що стосується задоволення позовних
вимог за 2008 рік, то колегія суддів зазначає, що деякі положення Закону
України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», у тому числі і положення
розділу 11, яким зупинено на 2008 рік дію ч. 5 ст.ст. 12, 13, 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» в частині визначення розміру виплат щорічної
разової грошової допомоги визнані неконституційними Рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 28
Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” розмір
мінімальної пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму
визначеного законом для осіб, що втратили працездатність. Станом на 01.04.2007
року розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність складає
481 гривню.

Таким чином, неправомірність дій
відповідача про нарахування ОСОБА_2 щорічної грошової допомоги до 9 травня
протягом 2008 року в розмірі 400 гривень, встановлених Законом України “Про
Державний бюджет на 2008 рік”, а не в розмірі
3848 грн. (481 грн. х 8) згідно абз.5 ч. 1 ст. 28
Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №
1058-IV від 09.07.2003 р. із змінами та доповненнями є очевидною. Відповідача
належить зобов'язати нарахувати ОСОБА_2 недоплачену суму щорічної грошової
допомоги як інваліду війни другої групи в розмірі 3448 гривень (481 грн. х 8 -
400).

Відповідно до ст. 3
Конституції України «Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою
діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним
обов'язком держави».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Крім того, ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України передбачено, що
«Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при
прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод».

У відповідності до статті 17 Закону України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” фінансування витрат,
пов'язаних з введенням
в дію цього Закону, здійснюється за рахунок
коштів державного та місцевого бюджетів.

А стаття 17-1 змістує, що щорічну
виплату разової грошової
допомоги до 5
травня в розмірах, передбачених
статтями 12-16 цього Закону,
здійснюють органи праці та
соціального захисту населення
через відділення зв'язку або через
установи банків (шляхом
перерахування на особовий рахунок
отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які
не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Тому, хоча суд першої інстанції і правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, однак не було зазначено як саме буде
здійснюватися стягнення коштів на користь позивача, так як управління
праці та соціального захисту населення Артемівської районної в місті Луганську
ради є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

Керуючись ст.ст. 195-196, 197, п. 2 ч. 1 ст. 198,
201, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення
Артемівської районної в місті Луганську ради
- задовольнити частково.

Постанову Артемівського районного суду міста Луганська
від 11 вересня 2008 року у справі за №
2-а-198/08 за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до Управління праці
та соціального захисту населення Артемівської районної в місті Луганську ради,
Головного управління Державного казначейства України в Луганській області про
визнання дій неправомірними, зобов'язання виконати певні дії стягнення суми -
змінити.

Доповнити резолютивну частину постанови, абзац третій,
після слів: «УПСЗН Артемівської районної в місті Луганську ради», словами: «за
рахунок державного бюджету України».

В іншій часті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту
проголошення.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної
сили.

Головуючий:
Г.М. Міронова

Судді
К.П. Горбенко

В.Г.Яманко