Справа № 22-а-7693/08
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2008-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22-а-7693/08 Головуючий у І
інстанції - Жук М.І.
Суддя-доповідач Глущенко Я.Б.
жовтня 2008 року Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Глущенко
суддів Дурицької О.М.,
секретарі Токар М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової
частини А 0870 про визнання дій протиправними та стягнення грошової компенсації
за продовольчий пайок з врахуванням компенсації за несвоєчасну її виплату, за
апеляційною скаргою Військової частини А 0870 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від
23 жовтня 2007 року, -
У серпні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду
з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що дії відповідача по невідшкодуванню
йому заборгованості за неотриманий продовольчий пайок є незаконними, оскільки
суперечать вимогам ст. 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Постановою Деснянського
районного суду м. Києва від 23 жовтня 2007 року заявлений позов задоволено:
визнано протиправними дії військової частини А 0870 щодо відмови позивачу у
виплаті грошової компенсації за продовольчий пайок; стягнуто з відповідача на
користь позивача грошову компенсацію за продовольчий пайок з врахуванням
погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та
ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що
відповідно до Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів»,
норми якого є чинними і діють на сьогодні, нарахування та видача грошової
компенсації за продовольчий пайок не проводиться з березня 2000 року.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового
рішення у справі з таких підстав.

Згідно
зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції
скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Судом
першої інстанції встановлено, що обмеження права позивача на отримання грошової
компенсації, здійснене Законом України «Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів», є недопустимим і неправомірним, а тому позов підлягає задоволенню.

Однак з
таким висновком суду не можна погодитися з наступних підстав.

Колегією
суддів встановлено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах
України та до 24.10.2005 року перебував на продовольчому забезпеченні у
військовій частині А 0870.

Приписами ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей» від 20.12.1991 року № 2011 (у редакції, яка діяла на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що військовослужбовці отримують за рахунок
держави грошове забезпечення, а також грошове майно та продовольчі пайки, або
за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Відповідно до наданого розрахунку
позивач вважає, що йому не було виплачено 11078,30 грн. грошової компенсації за
неотриманий продовольчий пайок та 6458,3 грн. індексації за несвоєчасну
виплачену грошову компенсацію.

Судова
колегія дійшла висновку, що дії відповідача щодо невиплати грошової компенсації
за продовольчий пайок не порушують вимог чинного законодавства, враховуючи
наступне.

Так, судом першої інстанції не враховано, що дію
ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей» згідно із Законом України «Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів» від 17.02.2000 року № 1459-ІІІ призупинено в частині одержання
військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість речового майна (за винятком
військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України,
Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та
Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України,
що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність
військовослужбовців).

Вирішуючи питання про те,
положення якого Закону підлягають застосуванню для вирішення спірних
правовідносин, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до ст. 75
Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в
Україні.

Конституція України не
встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно
від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би
регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну
силу.

Водночас, Конституційний Суд
України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп
у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера
суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними
нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один
одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме
застереження щодо повного або часткового скасування попереднього.
Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено
самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі
раніше».

Відповідно до ч. 3 ст. 150
Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до
виконання на території України.

Відтак, виходячи з наведених
положень Конституції України та рішення Конституційного Суду України,
пріоритетними в даному випадку є
положення Закону України «Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів».

А тому до спірних
правовідносин не могла бути застосована норма ч. 2
ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей», яка,
власне, і передбачала можливість отримання грошової компенсації замість продовольчого
пайка.

З огляду на вищевикладене,
суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для
задоволення позову.

За
таких обставин судова колегія вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та
такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому в їх
задоволенні належить відмовити.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т
А Н О В И В :

Апеляційну
скаргу Військової частини А 0870 задовольнити.

Постанову
Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 жовтня 2007 року скасувати.

В
задоволенні адміністративного позову відмовити.

Повний
текст постанови виготовлений 20 жовтня 2008 року.

Постанова набирає законної
сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця з дня
складання в повному обсязі, тобто з 21 жовтня 2008 року, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
суддя

Судді: