Справа № 22-а-15734/08
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2008-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

інстанції Науменко М.А.
Доповідач Маслій В.І.
У Х В А Л А

Іменем України

16
жовтня 2008 року Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного
суду в складі:

головуючого судді:
Маслія В.І. ,

суддів: Бараненка І.І., Саприкіної І.В.

при
секретарі: Овчинніковій Ю.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні Київського апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на Постанову
Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2007 року у
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 до Міністерства фінансів України, Державного казначейства України ,
Державної судової адміністрації України про оскарження дій органу владних
повноважень щодо невиплати грошової компенсації сум податку з доходів фізичних
осіб та щомісячної премії, -

встановила:

Позивачі звернулись до суду з позовом до Відповідачів про
оскарження дій органу владних повноважень щодо невиплати грошової компенсації
сум податку з доходів фізичних осіб та місячної премії.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської
області від 20 грудня 2007 року задоволені частково.

Визнано незаконними дії відповідачів щодо невиплати
грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з Державної судової адміністрації України шляхом
списання з рахунку Державного бюджету
України №4024, відкритого у ДКУ грошову компенсацію сум податку з
доходів фізичних осіб, справленого із заробітної плати позивачів за період з січня 2004 року по вересень 2007 року на
користь суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Не погоджуючись з постановою суду відповідач - ДСА
України подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати
та постановити нову, якою відмовити у задоволені позову у повному обсязі,
посилаючись на те, що суд неповно дослідив обставини справи дав їм неправильну
оцінку, ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового
розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно абзацу першого ст. 126 Конституції України,
незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і Законами
України.

Відповідно до ст. 130 Конституції України, держава
забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності
суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання
судів.

Згідно частини сьомої Рішення Конституційного Суду
України у справі за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 44, 47,
78, 80 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік" та
конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положень частин другої, третьої, четвертої статті 78
Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік" (справа про
зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій) від 01 грудня 2004
року № 1-27/2004, Конституція України закріплює обов'язок держави забезпечувати
фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів
(частина перша статті 130) як складову конституційних гарантій їх незалежності
і недоторканності (частина перша статті 126). Відповідно до правової позиції
Конституційного Суду України зменшення видатків Державного бюджету України на
фінансування судів і суддів не забезпечує повного і належного здійснення
правосуддя, нормального функціонування судової системи, що може призвести до зниження
довіри громадян до державної влади, загрози реалізації гарантованого
Конституцією України права людини і громадянина на судовий захист (Рішення
Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002 у справі щодо
пільг, компенсацій і гарантій).

Відтак, норми, котрі регулюють матеріальне та побутове
забезпечення суддів, їх соціальний захист, встановлені статтями 44, 45 Закону
"Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862 (далі - Закон № 2862), не
можуть звужувати зміст та обсяг існуючих прав і свобод та не можуть бути
скасовані чи знижені без відповідної компенсації. Відтак, надання суддям
передбачених цим Законом пільг, компенсацій і гарантій не може ставитися у
залежність від грошових доходів суддів та від бюджетного фінансування.

На підставі Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб" від 22.05.2003 № 889 (далі - Закон № 889), за період з
січня 2004 року по вересень 2007 року з нарахованої позивачам заробітної плати
утримано податок з доходів фізичних осіб в наступних розмірах: ОСОБА_1. - 22
072 грн. 92 коп., ОСОБА_2. - 18 787 грн. 84 коп., ОСОБА_3. - 13 554 грн. 66
коп., ОСОБА_4 - 16 749 грн. 01 коп., ОСОБА_5- 17 279 грн. 62 коп., ОСОБА_6 - 21
031 грн. 59 коп., ОСОБА_7 - 15 723 грн. 61 коп., ОСОБА_8 - 14 185 грн. 5о коп.,
ОСОБА_9 - 7710 грн. 96 коп., ОСОБА_10 - 17 913 грн. 98 коп., ОСОБА_11 - 15 759
грн. 54 коп., що підтверджується Довідками Управління Державної судової
адміністрації в Київській області (а.с. 18 - 80).

Внаслідок утримання із місячної заробітної плати
позивачів податку з доходів фізичних осіб сума нарахованої позивачам заробітної
плати стала нижчою, ніж розмір заробітної плати, нарахованої їм в четвертому
кварталі 2003 року.

Відповідно до п.п.22.2 і 22.7 ст.22 Закону № 889, ст.48,
п.44 ст.80 Закону України "Про державний бюджет на 2004 рік" та
Розпорядження Кабінету Міністрів України "Про деякі питання оплати праці
суддів" від 20 січня 2004 року № 22-р, дозволено головам судів загальної
юрисдикції здійснювати у 2004 році компенсаційні виплати суддям, пов'язані із
справлянням податку з доходів фізичних осіб згідно Закону № 889. Виплата
грошової компенсації повинна здійснюватись за рахунок бюджетних призначень на
оплату праці, передбачених у Державному бюджеті України на утримання органів
судової влади. Податок з доходів фізичних осіб, утриманий із заробітної плати
суддів, не повинен перераховуватись на єдиний казначейський рахунок Державного
бюджету України. Джерелом виплати грошової компенсації суддям є нарахована сума
податку з доходів фізичних осіб, утриманого із заробітної плати суддів, яка
повинна залишатися в розпорядженні відповідної судової установи для здійснення
рівноцінної та повної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.

Вказану грошову компенсацію позивачам
не виплачено.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці
суддів" суддям місцевих судів встановлені оклади в залежності від розміру
мінімальної заробітної плати.

Конституційний
Суд України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України та 50
народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень абзаців третього, четвертого пункту 13 розділу XV
"Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та офіційного тлумачення положення частини
третьої статті 11 Закону України "Про статус суддів" (справа про
рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) від 11 жовтня 2005
року № 8-рп/2005 вказав, що конституційний принцип гарантованості конституційних
прав і свобод конкретизований через вимогу неможливості їх скасування або
звуження, поширюється також на норми матеріального і соціального забезпечення
суддів та їх соціального захисту.

В частині
третій ст. 11 Закону № 2862 зазначено,
що гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту,
матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються
на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими
нормативними актами України і Автономної Республіки Крим. Дане положення
кореспондується із часиною восьмою ст. 14 Закону України "Про судоустрій
України" від 07.02.2002 № 3018 (далі - Закон № 3018), при
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів,
незалежності та правової захищеності суддів.

Як роз'яснив
Коституційний Суд
України, за своїм конституційним змістом вказані положення встановлюють
принципи заборони скасування чи зниження досягнутого рівня змісту та обсяг
гарантій незалежності суддів. Тому положення ст.11 Закону № 2862
необхідно розглядати у контексті ст. 126 Конституції України і в зв"язку з
ч.8 ст.14 Закону № 3018.

Таку ж
позицію викладено у п. 20 Постанови Верховного
Суду України "Про незалежність судової влади" від 13.06.2007 № 8, у якому зазначено, що згідно з пунктом 2 резолютивної
частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року N
8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового
утримання) положення частини третьої статті 11 Закону України "Про статус
суддів" у взаємозв'язку з частиною восьмою статті 14 Закону України
"Про судоустрій України" треба розуміти як таке, що гарантує
досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів
та інших нормативних актів, внесенні змін
до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому
числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального
забезпечення.

Отже, утриманий та не компенсований податок з
доходів фізичних осіб за вказаний період підлягає
стягненню на користь Позивачів з Державної судової адміністрації України із
спеціального рахунку у Державному казначействі України.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального
права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а
постанова Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2007
року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195,
196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України
залишити без задоволення, а постанову Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 20 грудня 2007 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий
Судді