Справа № 22а-3683/08
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №
Головуючий суддя у 1-ій
інстанції - Погребняк Т.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

19 серпня 2008
року
м.Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого,
судді Сафронової С.В. (доповідача)

суддів Баранник Н.П.

Уханенко С.А.

при
секретарі Соболь Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1на ухвалу
Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 листопада 2007 року

по
адміністративній справі № 2а-160/07 за позовом
ОСОБА_1 до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори та третіх
осіб: Магдалинівської державної нотаріальної контори і Дніпродзержинської
Другої державної нотаріальної контори про визнання нотаріальних дій
вчинених Державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної
контори недійсним, -

в
с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі позивачка
посилаючись на безпідставність ухвали Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська від 28 листопада 2007 року, якою її адміністративний позов до
Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори та третіх осіб:
Магдалинівської державної нотаріальної контори і Дніпродзержинської Другої
державної нотаріальної контори про визнання нотаріальних дій вчинених Державним
нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори недійсним
повернуто їй для звернення до належного адміністративного суду, ставиться
питання про скасування зазначеної ухвали суду першої інстанції та витребування
з Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська матеріалів справи і прийняття
до свого провадження її адміністративного позову, а у разі відмови, направити
її справу на розгляд до Магдалинівського районного суду смт Магдалинівка
Дніпропетровської області, за місце її останньої реєстрації.

На
обґрунтування апеляційної скарги позивачка посилається на те, що вона
заперечувала проти повернення їй адміністративного позову, який був направлений
нею з дотриманням вимог ст.19 КАС України до Баглійського райсуду м.Дніпродзержинська,
тобто за місцем знаходження належавшої її померлій матері однокімнатної
квартири, оскільки Третя Дніпродзержинська державна нотаріальна контора
знаходиться на території суду Дніпровського району м.Дніпродзержинська, головою
якого працює чоловік державного нотаріуса вказаної нотаріальної контори.
Позивачка також вказує на те, що вона заперечувала проти повернення їй
адміністративного позову, оскільки її позов повинен розглядатися саме
Баглійським райсудом м.Дніпродзержинська, бо вона не має свого постійного
житла, ніде не зареєстрована та проживає тимчасово у найманій квартирі.

Сторони по
справі в судове засіданні не з'явилися, хоча про час та місце розгляду
апеляційної скарги були повідомлені належним чином, що дає підстави для
розгляду справи у їх відсутність, оскільки відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін або інших
осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і
місце апеляційного розгляду, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1. звернулася до Баглійського районного
суду м. Дніпродзердинська з
адміністративним позовом про скасування свідоцтва про право на спадщину на ім'я
ОСОБА_2 від 03.06.2005 р. серії ВСВ № 553881 та про стягнення на її користь
моральної шкоди в сумі 15000 грн. з державного нотаріуса Гнєздилової Л.В.
Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, на підставі якого
ухвалою судді Баглійського райсуду м.Дніпродзержинська від 02.11.2007 р.
відкрите провадження в адміністративній справі з призначенням до розгляду в
попередньому судовому засіданні, при проведенні якого представником відповідача
до суду було подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі
п.1 ч.1 ст.157 КАС України (а.с.22-23), яке ставилося судом на обговорення
присутніх в попередньому судовому засіданні осіб, але вирішення якого (шляхом
відмови або задоволенні) не знайшло свого відображення в оскаржуваній ухвалі
(а.с.34), як це визначено ст.111 та ст.121 КАС України. Разом з тим, судом
першої інстанції в цьому ж попередньому засіданні було обговорено питання про
повернення позову позивачці, проти чого остання згідно змісту протоколу
попереднього судового засідання не заперечувала.

Письмові
зауваження щодо неповноти або неправильності протоколу попереднього
судового засідання позивачкою не подавалися, а тому колегія суддів вважає
необґрунтованими та не доведеними належними доказами доводи апеляційної скарги
стосовно заперечень позивачки в суді першої інстанції проти повернення їй
адміністративного позову для звернення до належного суду.

Разом з тим, наведені в попередньому
абзаці обставини не можуть свідчить про законність та обґрунтованість судового
рішення першої інстанції, оскільки відповідно до ч.2 та ч.3 ст.159 КАС України,
законним є рішення, ухвалене
судом відповідно до
норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а
обґрунтованим є рішення, ухвалене судом
на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі,
підтверджених тими доказами,
які були досліджені
в судовому засіданні.

Оскаржувана
ухвала районного суду по даній адміністративній справі не відповідає вимогам
ст.159 КАС України, оскільки питання про повернення позовної заяви з підстав не
підсудності цьому адміністративному суду згідно до п.6 ч.2 ст.108 КАС України
може вирішуватися суддею після одержання позовної заяви та до моменту відкриття
провадження у адміністративній справі. Якщо після відкриття провадження та до
початку судового розгляду справи виявилося, що провадження у справі відкрито
без дотримання правил предметної або територіальної підсудності, суд
передає адміністративну справу на
розгляд іншого адміністративного
суду, якому вона підсудна з підстав та в порядку визначених в п.п.2,3 ч.1 та
ч.2-4 ст.22 КАС України.

Крім
того, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення до спірних
правовідносин було помилково застосовано норму процесуального права (п.6 ч.1
ст.108 КАСУ), що призвело до неправильного вирішення справи. А саме, судом не
було враховано, що якщо справа не лише не належить до підсудності цього
адміністративного суду, а її взагалі не можна розглядати за правилами
адміністративного судочинства, то зазначена підстава не застосовується, - суд повинен
відмовити у відкритті провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС
України, справою адміністративної є публічно-правовий спір,
у якому хоча б однією зі сторін є
орган виконавчої влади,
орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший
суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в
тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів, для яких встановлений інший порядок
судового вирішення.

Поняття «суб'єкт владних повноважень» визначено у ст.3 КАС
України - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування. їхні посадові
чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою
суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських
функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих
правовідносинах, у яких виник спір.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних
правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій (щодо іншого
суб'єкта, який є учасником спору), то такий суб'єкт не знаходиться «при здійсненні управлінських функцій», та не має встановлених нормами
КАС України необхідних ознак суб'єкта владних повноважень.

Виходячи з вищезазначеного
критерію, відповідно до статей 1, 4, 17 КАС України має здійснюватись у порядку
адміністративного судочинства тільки: спори осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у яких такий
суб'єкт своїми владними рішеннями чи діями зобов'язує цих осіб вчиняти певні
дії, утримуватись від вчинення певних дій, нести відповідальність. При
цьому особи згідно з нормами чинного законодавства України
зобов'язані виконувати такі владні рішення
чи вимоги суб'єкта владних повноважень.

Проте, суд першої
інстанції, розглядаючи позов ОСОБА_1. та постановляючи по справі ухвалу в
порядку та у відповідності з нормами Кодексу адміністративного судочинства
України не прийняв до уваги те, що відповідач у справі є Третя
Дніпродзержинська держана нотаріальна контора, яка не є суб`єктом владних
повноважень оскільки, не наділена владними повноваженнями та не виконує
управлінські функції, тобто дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

Також
судом першої інстанції не було враховано, що основним критерієм розмежування
юрисдикції є характер спору. До адміністративної юрисдикції віднесені
публічно-правові спори, які пов'язанні зі здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських функцій, а
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи
інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних, сімейних,
трудових відносин, а також з
інших правовідносин відповідно до ст.15
ЦПК України підлягають розгляду в
порядку цивільного судочинства

За змістом позовної заяви ОСОБА_1.
судом встановлено, що вона вказуючи на своє право успадкування нерухомого майна
після смерті матері і вважаючи своє право спадкоємця порушеним з вини відповідача, видавшої свідоцтво
про право на спадщину на її брата -
ОСОБА_2 , просить скасувати вказане свідоцтво. Тобто,
позивачкою ініційовано в суді спір про отримання правовстановлюючих документів
на право на спадщину. Дані відносини не є публічно-правовими, а справа не має
встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, а
тому повинна вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Крім того, п.8
розділом ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» до ЦПК України від 18.03.2004
р. прямо передбачено, що спори з приводу нотаріальних дій, або відмови у їх
вчиненні підлягають розгляду за правилами позовного провадження у порядку
цивільного судочинства. Зазначені приписи Закону повністю узгоджуються з
визначеними Законом України «Про нотаріат» правами та повноваженнями
нотаріусів, які лише посвідчують права та факти, що мають юридичне значення, а
також вчиняють інші передбачені цим Законом нотаріальні дії, з метою надання їм
юридичної вірогідності.

Зважаючи на те, що спірні правовідносини про право
на спадкове майно у вигляді однокімнатної квартири не містять ознаки
публічно-правового спору, напроти - має
місце спір про захист цивільного
права, суд першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України повинен був
закрити провадження у справі.

Доводи
апеляційної
скарги вищенаведених обставин та
висновків суду апеляційної інстанції
не спростовують, а тому до
уваги взятими бути не можуть.

За таких обставин колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалу суду
необхідно скасувати і закрити провадження у справі, роз'яснивши ОСОБА_1 про її
право на звернення з позовом до суду першої інстанції
за вирішенням спору в порядку ЦПК України.

Керуючись п.ч.1 ст.157,
ст.199, 203 КАС України, колегія суддів,
-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- задовольнити частково, ухвалу
Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 листопада 2007
р. - скасувати, провадження у справі - закрити.

Ухвала набирає законної
сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з часу складення
її повного тексту.

Повний текст ухвали
виготовлений 26 серпня 2008 року.

Судді