Справа № 22а-3498/08
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 22а -3498/08 Головуючий
суддя у 1-ій
категорія статобліку - 67 інстанції - Петушков
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого, судді Сафронової
С.В. (доповідача),

суддів
Поплавського В.Ю.,

Стежко В.А.,

при секретарі Кочковій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Олександрійської міської ради
на постанову Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 06 грудня
2007 року

у адміністративній
справі № 2а-361/07 за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради
про стягнення недотриманих сум на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального
захисту населення Олександрійської міської ради
просить скасувати постанову Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 06 грудня
2007 року в частині задоволення позову ОСОБА_1. про стягнення з
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради
стягнуто на користь позивача
недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за період 2000-2005 років в
загальній сумі 5851,50 грн. та ставить питання про постановлення нового рішення
по справі про відмову у задоволені позову ОСОБА_1. в цій частині.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом
норм матеріального та процесуального права.

Постанова Олександрійського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 06 грудня
2007 року в частині відмови ОСОБА_1 . у задоволені позову в частині
стягнення на його користь з відповідача щорічної допомоги на оздоровлення за
2006 рік, сторони по справі не оскаржують.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної
скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає виходячи із наступного.

Судом першої інстанції
встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку Олександрійському в
управлінні праці та соціального захисту населення як учасник ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії та користується пільгами,
встановленими Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
(далі ЗУ від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ)

Задовольняючи позов та стягуючи з Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради на користь ОСОБА_1 . недоотриману ним суму за 2000-2005 р.р.
щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, суд першої інстанції виходив із
пріоритетності законів над урядовими нормативними актами та застосував до
виниклих спірних правовідносин безпосередньо положення ст.48 ЗУ ЗУ від
28.02.1991 р. № 796-ХІІ

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Із змісту ст.1 ЗУ від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ, не
вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної
заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 ЗУ від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ.

Доводи апеляційної скарги стосовно правильності
визначення позивачу розміру щорічної допомоги на оздоровлення, колегія суддів
не приймає до уваги, оскільки
встановлений ще в 1996 році постановою КМУ № 836 розмір щорічної допомоги
на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру,
встановленому іншими законами України.

Зокрема, розмір мінімальної заробітної плати, відповідно
до Закону України № 1766-ІІІ від 01.06.2000 р. був встановлений з 1 липня 2000
року у розмірі 118 грн. на місяць. Законом України № 2896-ІІІ від 13.12.2001 р.
розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2002 року встановлений у розмірі
140 грн. на місяць, а з 1 липня 2002 р. у розмірі 165 грн. Законом України від 26.12.2002 р. № 372-ІV
розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2003 р. у розмірі
185 грн. на місяць, а з грудня 2003 р. встановлений у розмірі 205 грн. Законом
України № 1344- ІV від 27.11.2004 р. розмір мінімальної заробітної плати з 1
вересня 2004 р. встановлений у розмірі 237 грн. на місяць, а з 1 січня 2005 р.
Законом України № 2285- ІV від 23.12.2004 р. розмір мінімальної заробітної
плати був встановлений у розмірі 262 грн., з 01 квітня 2005 р. - в розмірі
290 грн., з 1 липня 2005 р. - 310 грн., з 1 вересня
2005 р. - 332 грн. Законом України № 3235- ІV від 20.12.2005 р. розмір мінімальної заробітної плати
встановлений з 1 січня 2006 року у розмірі 350 грн. на місяць, з 1 липня 2006
р. в розмірі 375 грн.

Зазначені нормативні акти свідчать про те, що розмір
мінімальної заробітної плати зростав кожен наступний рік. При цьому, вказані
закони не містили обмежень щодо застосування статті 48 Закону № 796-ХІІ.
Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному до
2006 року будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над підзаконними
нормативними актами при
вирішенні даного спору, застосуванню підлягає не Постанова
КМУ № 836, а саме стаття 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України № 1766-ІІІ від
01.06.2000 р., № 2896-ІІІ від 13.12.2001 р., № 372-ІV від 26.12.2002 р., №
380-ІV від 26.12.2002 р., № 1344- ІV від 27.11.2004 р. № 2285- ІV від
23.12.2004 р. та № 3235- ІV від 20.12.2005 р.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку,
що відповідач по справі повинен був виплачувати позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення за зазначений період, виходячи із суми мінімальної заробітної
плати на момент виплати.

Колегія суддів
погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що відповідно до
ст.48 ЗУ від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ, позивач мав право як учасник ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії отримувати у період з 2000-2005
р.р. щорічну допомогу у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 та ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.198,
ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, колегія суддів -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Олександрійської міської ради - залишити без задоволення, постанову
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 грудня
2007 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення повного
тексту ухвали.

Повний тест ухвали буде виготовлений 17 червня 2008 року

Судді

Копія відповідає оригіналу.

Суддя