Справа № 22-а-4728/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2008 року
м.
Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

судді - доповідача - Олендера І.Я.,

суддів -
Заверухи О.Б., Старунського
Д.М.,

при секретарі судового засідання - Бацику
О.Р.,

за участю осіб:

від позивача - не явився,

від відповідача - Здихальський Ю.Р. -
представник,

від 3-ї особи - Концерн
«Військторгсервіс» - Смолинець М.М. - представник,

від 3-ї особи - Старокостянтинівської
міської державної лікарні ветеринарної медицини - адвокат ОСОБА_2.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу

за апеляційною скаргою - ОСОБА_1

на постанову Красилівського районного суду Хмельницької
області від 12 грудня 2007 року по справі № 2-а-1218/07

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області,

треті особи без самостійних вимог на
предмет позову на стороні відповідача - Старокостянтинівська міська державна
лікарня ветеринарної медицини, Концерн «Військторгсервіс»,

про визнання рішення міської ради та свідоцтва про право
власності незаконними, усунення перешкод в користуванні приміщенням та
відшкодування матеріальної шкоди ,-

в
с т а н о в и л а :

12 грудня 2007 року Красилівським районним судом
Хмельницької області прийнято постанову по
справі № 2-1218/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1. до
Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, треті особи без
самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача -
Старокостянтинівська міська державна лікарня ветеринарної медицини, Концерн
«Військторгсервіс», про визнання рішення міської ради та свідоцтва про право
власності незаконними, усунення перешкод в користуванні приміщенням та
відшкодування матеріальної шкоди, яким в позові було відмовлено.

Прийняту постанову суд першої
інстанції мотивував тим, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування
від 29.08.2002 року № 256 п.1 «Про оформлення територіальною громадою
м.Старокостянтинова права власності на адміністративну будівлю по вул.Миру,1/5»
та свідоцтво про право власності на не житлову будівлю за вказаною адресою,
видане 16.11.2003 року, не порушують права, свободи та інтереси позивачки. Крім
того встановлено, що Старокостянтинівська міська
державна лікарня ветеринарної медицини на законних підставах користується
приміщенням по вул.Миру, 1/5 в м.Старокостянтинові, позивачку з цього
приміщення виселено не було, оскільки вона
в ньому не проживала, що вказує на відсутність порушень прав позивачки, в тому
числі житлових. Також, з огляду на безпідставність всіх її вимог, не підлягають
задоволенню вимоги і щодо стягнення матеріальної шкоди.

Вказану постанову суду в
апеляційному порядку оскаржила позивачка - ОСОБА_1., яка в поданій апеляційній
скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова суду першої інстанції
прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права в зв'язку з
чим просить таку скасувати та прийняти нову, якою задовольнити її позовні
вимоги.

Позивачка, представник відповідача -
Старокостянтинівської міської ради, представник 3-ї особи -
Старокостянтинівської міської державної лікарні ветеринарної медицини, в судове
засідання не явились, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та
місце апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4 ст.196 КАС України такий проведено
у їх відсутності.

Представник 3-ї особи Концерну
«Військторгсервіс» в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної
скарги та просить її відхилити.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вбачає підстави для її часткового задоволення.

Розглядаючи спір та приймаючи постанову про відмову в
задоволені позову суд першої інстанції підставно і обґрунтовано виходив із
вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та з урахуванням
предмету спору, дійшов до правильного висновку про правомірність дій суб'єкту
владних повноважень, щодо прийняття оскаржуваного рішення.

Так відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» міські ради є органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в
їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими законами.

Суд першої інстанції правильно встановив безпідставність
доводів позивачки про те, що приміщення по вул.Миру,1/5 в м.Старокостянтинові
належало військторгу № 411 Головного управління торгівлі тилу Міністерства
оборони України, правонаступником якого є Концерн «Військторгсервіс», оскільки
таке спростовано рішенням в господарській справі, що набрало законної сили та
встановленими таким обставинами (додаток Справа № 12/981-Н).

Крім
того, Концерн «Військторгсервіс», як правонаступник Головного управління торгівлі тилу Міністерства
оборони України, рішення органу місцевого самоврядування від 29.08.2002 року № 256 п.1 «Про оформлення
територіальною громадою м.Старокостянтинова права власності на адміністративну
будівлю по вул.Миру,1/5» не оскаржувало, з ним погодилось.

Розглядаючи даний адміністративний спір та приймаючи
рішення суд першої інстанції правильно встановив те, що військторг № 411
Головного управління торгівлі тилу Міністерства оборони України не був
власником будинку, якого стосується спірне рішення, він не виготовляв технічну
документацію для реконструкції такого під житловий будинок і не надавав
позивачці необхідну документацію для проведення переобладнання приміщень на які
претендує позивачка, позивачці житло в користування не передавалось.

Крім того судом встановлено, що договір про дольову
участь в будівництві (реконструкції) житлових квартир від 10.06.1996 року у
вказаному нежитловому приміщенні не може братись до уваги, як належний доказ,
оскільки оригіналу такого суду представлено не було, в книзі реєстрації
договорів військторгу № 411 Головного управління торгівлі тилу Міністерства
оборони України відсутній запис про його реєстрацію, що вказує на відсутність
факту укладання такого.

Наведені висновки суду першої
інстанції узгоджуються з вимогами ст.7 Конституції України згідно якої в Україні визнається і гарантується
місцеве самоврядування, та ст.144 Конституції України відповідно до якої органи
місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають
рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Колегія суддів вважає, що відповідач у
справі, приймаючи оскаржуване рішення, відповідно до вимог Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», станом на час
його прийняття, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і чинними законами України, тобто правомірно.

При прийняті постанови в цій частині суд першої інстанції
правильно виходив з вимог ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України, відповідно до якої
кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, та що в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

На переконання колегії суддів апеляційної інстанції
відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення, про що правильно
вказано судом першої інстанції, як правильно встановлено відсутність порушення
прав та охоронюваних інтересів позивачки.

З огляду на це суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що прийняте відповідачем Старокостянтинівською міською
радою Хмельницької області рішення від
29.08.2002 року № 256 п.1 «Про оформлення територіальною громадою
м.Старокостянтинова права власності на адміністративну будівлю по вул.Миру,1/5»
є правомірним і скасуванню не підлягає.

Поряд з цим колегія суддів вважає, що постанова суду в
частині відмови в задоволенні позовних вимог позивачки, щодо визнання
незаконним свідоцтва про право власності, усунення перешкод в користуванні
приміщенням та відшкодування матеріальної шкоди виходячи з наступного

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб,
прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) -
переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому
хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Однак, як вбачається з вимог позивачки сформульованих в
позовній заяві предметом позову в частині визнання незаконним свідоцтва про
право власності, усунення перешкод в користуванні приміщенням та відшкодування
матеріальної шкоди є вимоги, вирішення яких регулюється цивільним та житловим
законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України Компетенція адміністративних судів поширюється на: 1)
спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття
громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3)
спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої
компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також
спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних
договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках,
встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим
процесом чи процесом референдуму.

Згідно п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд
закриває провадження в адміністративній справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку адміністартивного судочинства.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що компетенція
Красилівського районного суду Хмельницької області, як адміністративного суду
не поширюється на даний спір в частині визнання незаконним свідоцтва про право
власності, усунення перешкод в користуванні приміщенням та відшкодування
матеріальної шкоди, що виник з цивільних правовідносин, який в цій частині не є
публічно-правовим, а тому постанова підлягає зміні, а провадження в справі в
цій частині позовних вимог закриттю.

Поряд з цим, позивачка вправі звернутись до суду для
вирішення вимог про визнання незаконним свідоцтва про право власності, усунення
перешкод в користуванні приміщенням та відшкодування матеріальної шкоди в
порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку про те, що постанова суду першої інстанції
підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207
КАС України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Красилівського районного
суду Хмельницької області від 12 грудня 2007 року по справі № 2-а-1218/07 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради
Хмельницької області, треті особи без самостійних вимог на предмет позову на
стороні відповідача - Старокостянтинівська міська державна лікарня ветеринарної
медицини, Концерн «Військторгсервіс», про визнання рішення міської ради та
свідоцтва про право власності незаконними, усунення перешкод в користуванні
приміщенням та відшкодування матеріальної шкоди - змінити закривши провадження
в справі в частині вимог про визнання незаконним свідоцтва про право власності,
усунення перешкод в користуванні приміщенням та відшкодування матеріальної
шкоди.

В решті постанову Красилівського районного суду
Хмельницької області від 12 грудня 2007 року по справі № 2-а-1218/07 залишити
без змін.

Постанова набирає законної
сили негайно після проголошення. Постанова може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі прийняття постанови в порядку ч.3ст.160 КАС України, протягом
того ж строку з часу складення такої в повному обсязі.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

Д.М.Старунський