Справа № 22-а-1097/08
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2008 року колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів: -
Подобайло З.Г., Григорова А.М.

при секретарі -
Касян В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті
Харкові апеляційні скарги Державної податкової інспекції в місті Суми на
постанову господарського суду Сумської області від 23 жовтня 2007 року по
справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції в місті Суми
до приватного підприємця ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю
«Дан» про визнання угоди недійсною та стягнення 139966,40 грн. за рахунок
активів, -

В с т а н о в и л а:

У червні 2006 року Державна
податкова інспекція в місті Суми звернулася до господарського суду Сумської
області з позовом до приватного
підприємця ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю «Дан», яким
просить визнати недійсною усну угоду, укладену між ПП ОСОБА_1 та ТОВ
"Дан" на поставку будівельних матеріалів відповідно до податкових
накладних № 58 від 01.04.2003р, № 163
від 01.10.2003р., № 182 від
13.11.2003р., як таку що укладена всупереч інтересам держави та суспільства
відповідно до ст. 49 ЦК УРСР, а також визнати недійсною усну угоду, укладену
між ПП ОСОБА_1 та ТОВ "Дан"
на поставку будівельних
матеріалів, відповідно до податкових накладних № 8 від
21.01.2004р., № 15 від 23.02.2004р., як таку що укладена всупереч
інтересам держави та
суспільства відповідно до
ст. 208 Господарського кодексу
України; стягнути з
ТОВ "Дан" в доход держави кошти в розмірі 139966,40 грн.,
одержані за оспорюваною угодою; стягнути
з ПП ОСОБА_1 в доход держави грошові кошти в
розмірі 139966,40грн., сплачені за оспорюваною угодою.

Постановою господарського суду
Сумської області від 23 жовтня 2007 року в задоволені позовних вимог Державної
податкової інспекції в місті Суми відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною
постановою господарського суду Сумської області від 23 жовтня 2007 року
Державна податкова інспекція в місті Суми звернулася з апеляційною скаргою, у
якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ДПІ в м.
Суми.

Заслухавши
доповідь судді Харківського апеляційного адміністративного суду, пояснення представника
сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скаргах
доводи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга Державної податкової інспекції в місті Суми підлягає
частковому задоволенню, а постанова господарського суду Сумської області від 23
жовтня 2007 року - скасуванню, виходячи з наступного.

______________________________________________________________________________________________________________________

Категорія: 41
Головуючий 1 інстанції - Малафеєва І.В.

Справа № 22-а-1097/08
Суддя доповідач -
Мельнікова Л.В.

З матеріалів справи
вбачається, та дане не заперечується сторонами, що позивачем була проведена
планова документальна перевірка ПП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового законодавства. За наслідками перевірки діяльності ПП ОСОБА_1 (акт
перевірки № 2030-17/319--44 від 27.03.2006 року) були встановлені фінансово - господарські відносини з ТОВ "Дан".

Згідно усної угоди,
відповідно до податкових накладних № 58 від 01.04.2003 року,№ 163 від
01.10.2003 року, № 182 від 13.11.2003 року, №8 від 21.01.2004 року, № 15 від
23.02.2004 року, ПП ОСОБА_1, м. Суми придбав у ТОВ "Дан", м. Київ
будівельні матеріали на загальну суму 139966 грн. 40 коп. Розрахунки проведені
за готівкові кошти, згідно
квитанцій до прибуткових касових
ордерів: №119 від 02.12.2003р. на суму 28326,00 грн., №118
від 01.12.2003р. на суму 30000 грн., №13 від 21.02.2004р. на суму 10000 грн.,
№6 від 21.01.2004р. на суму 10538, 00 грн., №15 гід 23.02.2004р. на суму 7380,
00 грн., №88 від 30.09.2006р. на суму 9000 грн., №39 від 28.04.2003р. на суму
7164, 96 грн., №30 від 02.04.2003р. на суму 3000 грн., №29 від 01.04.2003р. на
суму 5197, 44 грн., №11 від 14.11.2003р. на суму 5600 грн., №110 від
13.11.2003р. на суму 10000 грн. Суми податку на додану вартість ОСОБА_1
віднесені до складу податкового кредиту. Для підтвердження сум податного
кредиту по ТОВ "Дан"до Державної податкової інспекції в Оболонському
районі м. Києва був
направлений запит для проведення зустрічної перевірки, за результатом якої
встановлено, що ТОВ "Дан" не подає до податкового органу податку
звітність з липня 2003 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті
самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ухвалою Харківського
апеляційного господарського суду від 15.05.2007 року за наслідками розгляду
апеляційної скарги ДПІ в м. Суми на постанову
господарського суду Сумської
області від 08.02.2007 року по справі за позовом ПП ОСОБА_1 до ДПІ в м. Суми
про зобов'язання вчинити дії, апеляційна скарга ДПІ в м. Суми залишена без
задоволення, а судове рішення - без змін.

Так, постановою
господарського суду Сумської області від 08.02.2007 року визнано нечинним
податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Суми від 11.04.2006 р. №
00071/763/0-17319--23872 в частині донарахування ПП ОСОБА_1 ПДВ на
суму 136043 грн., зобов'язано ДПІ в м. Суми повернути ПП ОСОБА_1 в повному
обсязі оригінали фінансово-господарських та бухгалтерських документів ПП
ОСОБА_1, в тому числі зазначених в протоколі виїмки та огляду, складеного
09.06.2006 року відділом податкової міліції в м. Суми.

В постанові по зазначеній
справі №АС 12/579-06 суд дійшов висновку, що акт перевірки №
2030-17/319--44 від 27.03.2006 року не містить
достатніх та чітких обставин, які б довели порушення податкового законодавства.
Господарським судом Сумської області встановлено, що ПП ОСОБА_1 був зроблений
запит до Головного управління статистики в м. Києві відносно того, чи значиться
в єдиному державному реєстрі підприємств та організацій ТОВ «Дан». 27.04.2007р.
В отриманому витязі із ЄДРПОУ зазначено, що станом на 27.04.2007 року ТОВ „Дан"
в єдиному державному реєстрі підприємств
та організацій значиться.

Згідно з ч. 1 ст. 207
Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає
вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча
б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в частині.

Положення ст.ст. 207, 208
Господарського кодексу України застосовуються з урахуванням того, що правочин,
який вчинено з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства,
водночас суперечить моральним засадам суспільства, а тому згідно з ч. 1 ст.
203, ч. 2 ст. 215 ЦК України є нікчемним, і визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

У ст. 49 ЦУ УРСР, яка була
чинною на момент виникнення спірних правовідносин, також ішлось про недійсність
угоди, укладеної з метою суперечною інтересам держави і суспільства, тобто ця
угода визнавалась недійсною на підставі закону. Тому позови податкових органів
про визнання такого правочину (угоди, господарського зобов'язання) недійсним
судовому розгляду не підлягають.

Органи державної податкової
служби, вказані в абзаці 1 ст. 10 Закону України «Про державну податкову
службу», можуть на підставі п. 11 цієї статті звертатися до судів з позовами
про стягнення в доход держави коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на
їхню нікчемність.

Частиною 1 ст. 208
Господарського кодексу України передбачено застосування санкцій лише судом.
Дане відповідає нормі ст. 41 Конституції України, згідно з якою конфіскація
майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та
порядку, встановлених законом.

Оскільки санкції,
передбачені ч. 1 ст. 208 Господарського кодексу України, є конфіскаційними,
стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення
господарської діяльності, то такі санкції не є цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими як такі,
що відповідають визначенню ч. 1 ст. 238 Господарського кодексу України, такі
санкції можуть застосовуватися лише протягом строків, встановлених ст. 250
Господарського кодексу України.

Цивільний кодекс УРСР, ст.
49 якого встановлювала, зокрема конфіскаційні санкції за укладення угод з метою
завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, втратив чинність із 01
січня 2004 року. Цивільний кодекс України таких санкцій не передбачає.

За змістом ч. 2 ст. 5 ЦК України він має
зворотну дію у часі у випадках, коли пом'якшує або скасовує відповідальність
особи.

ГК, що набрав чинності з 1 січня 2004 року,
містить норми, які за предметом регулювання та встановленими санкціями
відповідають положенням ст. 49 ЦК УРСР.

Однак, відповідно до п. 5 розділу ІХ
«Прикінцеві положення ГК положення останнього щодо відповідальності за
порушення правил здійснення господарської діяльності застосовуються в разу,
якщо такі порушення були вчинені після набрання чинності цими положеннями.
Положення ГК щодо відповідальності за порушення, зазначені в абзацу 1 того ж
пункту, вчинені до набрання чинності відповідними положеннями названого Кодексу
стосовно відповідальності учасників господарських відносин, застосовуються в
разі, якщо вони пом'якшують відповідальність за вказані порушення.

Колегія суддів зазначає, що
судом першої інстанції не враховане те, що вимоги про визнання недійсною угоди,
яка завідомо суперечить інтересам держави, не можуть бути предметом позову.

З урахуванням наведеного,
колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, приймає
рішення щодо скасування постанови господарського суду Сумської області від 23
жовтня 2007 року з прийняттям нового судового рішення.

Відповідно до ст. 157
Кодексу адміністративного судочинства України, якщо справу не належить
розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд закриває провадження у
ній.

З цих підстав колегія суддів
приймає рішення щодо закриття провадження по справі в частині позовних вимог
Державної податкової інспекції в місті Суми до ПП ОСОБА_1 та ТОВ «Дан», яким
просить визнати недійсною усну угоду, укладену між ПП ОСОБА_1 та ТОВ
"Дан" на поставку будівельних матеріалів відповідно до податкових
накладних № 58 від 01.04.2003р, № 163
від 01.10.2003р., № 182 від
13.11.2003р., як таку що укладена всупереч інтересам держави та суспільства
відповідно до ст. 49 ЦК УРСР, а також визнати недійсною усну угоду, укладену
між ПП ОСОБА_1 та ТОВ "Дан"
на поставку будівельних
матеріалів, відповідно до податкових накладних № 8 від
21.01.2004р., № 15 від 23.02.2004р., як таку що укладена всупереч
інтересам держави та
суспільства відповідно до
ст. 208 Господарського кодексу
України.

Інші доводи та заперечення
сторін не впливають на прийняте рішення колегією суддів.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 4, 202 ч. 1, п. 4, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в місті Суми - задовольнити частково.

Постанову господарського
суду Сумської області від 23 жовтня 2007 року в частині відмови в задоволенні
позовних вимог щодо визнання недійсною усної угоди, укладену між ПП ОСОБА_1 та
ТОВ "Дан" на поставку будівельних матеріалів відповідно до податкових
накладних № 58 від 01.04.2003р, № 163
від 01.10.2003р., № 182 від
13.11.2003р., а також визнання недійсною
усної угоди, укладену між ПП ОСОБА_1 та ТОВ
"Дан" на поставку будівельних
матеріалів, відповідно до податкових накладних № 8 від 21.01.2004р., №
15 від 23.02.2004р. - скасувати.

Провадження в частині
позовних вимог щодо визнання недійсною усної угоди, укладену між ПП ОСОБА_1 та ТОВ
"Дан" на поставку будівельних матеріалів відповідно до податкових
накладних № 58 від 01.04.2003р, № 163
від 01.10.2003р., № 182 від
13.11.2003р., а також визнання недійсною
усної угоди, укладену між ПП ОСОБА_1 та ТОВ
"Дан" на поставку будівельних
матеріалів, відповідно до податкових накладних № 8 від 21.01.2004р., №
15 від 23.02.2004р.- закрити.

В іншій частині постанову
господарського суду Сумської області від 23 жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом одного місяця.

Головуючий суддя - (підпис) Л.В.
Мельнікова

Судді
(підпис) З.Г. Подобайло

(підпис) А.М.
Григоров

Повний текст виготовлений та підписаний 21
вересня 2008 року.

Згідно з
оригіналом

Суддя
Л.В. Мельнікова