Справа № 22-а-8185/08
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2008-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий в 1 інстанції - Гончаров О.М.
Суддя-доповідач - Старосуд М.І.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

21 серпня 2008 року справа №
22-а-8185/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Старосуда
М.І.

суддів: Бадахової
Т.П., Ханової Р.Ф.

при секретарі судового засідання Чуріковій Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Стахановської міської ради Луганської області

на постанову

Стахановського міського суду Луганської
області

від

13 червня 2008 року

у адміністративній справі

№
2-а-670/08

за позовом

ОСОБА_1

до третя особа

Управління праці та соціального захисту населення
Стахановської міської ради Луганської області Головне управління Державного казначейства України в Луганській області

про

стягнення недоплаченої щорічної допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним
позовом.

Постановою Стахановського міського суду Луганської
області від 13 червня 2008 року в справі № 2-а-670/08 позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Стахановської міської ради Луганської області про стягнення недоплаченої щорічної допомоги було задоволено
частково, а саме: стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення
Стахановської міської ради на користь ОСОБА_11175
гривень 18 копійок за рахунок коштів Державного бюджету України. В іншій
частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Вважає правомірним та обґрунтованим застосування у
спірних правовідносинах положень ст. 29 Закону України “Про державний бюджет
України на 2007 рік”.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином. Скаржник в апеляційній скарзі зауважив про розгляд апеляційної скарги по
справі без його участі.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила.

ОСОБА_1 є ветераном-учасником війни, і у відповідності до ч. 5 ст. 14 Закону
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має
право на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі 3
мінімальних пенсій за віком.

Фактично позивач отримав від відповідача у 2004 році - виплата не
передбачена, у 2005 році - 50 грн., у 2006 році - 50 грн., у 2007 році - 55
грн., при цьому відповідач керувався положеннями Законів України “Про державний
бюджет України на відповідний рік”.

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню,
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАСУ, завданням адміністративного судочинства є захист
прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах
щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для
їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення
до них визначає Закон України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 цього Закону, щорічно до 5 травня учасникам війни
виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком.

Абзацом 1 ст. 17 цього Закону встановлено, що фінансування витрат,
пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів
державного та місцевих бюджетів.

Згідно абз. 1 ст. 17-1, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5
травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють
органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або
через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача)
пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за
місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач є органом владних
повноважень, на якого чинним законодавством покладений обов'язок по здійсненню
виплат, передбачених Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, в тому числі разової грошової допомоги.

Колегія суддів вважає, також, неправомірним довід заявника скарги щодо правомірності
застосування у 2007 році розміру таких виплат, встановленому п. 13 ст. 71
Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, відповідно до якого
у 2007 році виплата щорічної разової допомоги
відповідно до закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” здійснюється у таких розмірах: інвалідам
I групи -
450 гривень, інвалідам II групи - 360 гривень,
інвалідам III групи
- 300 гривень; учасникам бойових
дій - 280 гривень; особам,
які мають особливі заслуги перед Батьківщиною - 450 гривень; членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам)
померлих інвалідів війни
та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових
дій, учасників війни
- 150 гривень; учасникам війни
- 55 гривень, оскільки положення зазначеної норми Закону - визнані неконституційним рішенням Конституційного
Суду України у справі № 6-рп від 09.07.2007 року.

Колегія суддів погоджує висновок суду
першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову в частині стягнення разової
грошової допомоги до 5 травня за 2005, 2006 роки, оскільки здійснення
відповідачем виплати у 2005 та 2006 роках у розмірах, передбачених Законами
України „Про Державний бюджет” на відповідні роки є правомірним, тому, що вони
передбачені вищезазначеними законами, що прямо встановлюють розмір щорічної
грошової допомоги до 5 травня, які не визнані неконституційними, що
підтверджує правомірність їх застосування при виплаті допомоги.

Колегія суддів також вважає правомірним висновок суду першої інстанції, щодо відмови в задоволенні позову в
стягненні недоотриманої щорічної допомоги за 2004 рік, оскільки згідно ч. 2 ст.
99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод
та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови
в задоволені позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін, а
відповідач в даному випадку на цьому наполягає. Тому пропуск такого строку є
підставою для відмови в позові за 2004 рік.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Відповідач не довів правомірність дій
щодо нарахування позивачу щорічної грошової допомоги до 9 травня 2007 року - в
розмірі 55 грн., встановленому Законом України “Про Державний бюджет на 2007
рік”, а не в розмірі, встановленому Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Згідно ст. 22 зазначеного закону рішення підприємств, установ і
організацій, які надають пільги, можуть бути оскаржені до районної державної
адміністрації, виконавчого комітету міської Ради або до районного (міського)
суду.

Оскільки орган праці та соціального захисту населення порушив право
позивача на отримання разової грошової допомоги, виплата якої встановлена ч. 5
ст. 14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”, він звернувся за захистом порушеного права з позовною заявою, та суд
першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

У Х В А Л И ЛА :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Стахановської міської ради Луганської області на постанову Стахановського міського суду Луганської області від 13
червня 2008 року в справі № 2-а-670/08 - залишити без задоволення.

Постанову Стахановського міського суду Луганської
області від 13 червня 2008 року в справі № 2-а-670/08 за позовом
ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту
населення Стахановської міської ради про стягнення
з Управління праці та соціального захисту населення Стахановської міської ради
на користь ОСОБА_11175 гривень 18 копійок за
рахунок коштів Державного бюджету України - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий
суддя

Судді