Справа № 22-а-14853/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий в 1 інстанції - Чернецький В.А.
Суддя-доповідач -Арабей Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2008 року справа № 22-а-14853/08

зал судового засідання у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Арабей Т.Г.

суддів: Геращенко І.В.,
Малашкевич С.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну
скаргу на постанову від по
адміністративній справі за позовом
до третя особа про

Управління
праці і соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області 15 вересня 2008 року № 2а-85/08 ОСОБА_1 Управління праці і соціального
захисту населення Костянтинівської міської ради Головне управління Державного
казначейства у Донецькій області визнання дій неправомірними та стягнення
разової грошової допомоги як інваліду війни за 2004-2007 роки, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від
15 вересня 2008 року у справі № 2а-85/08 позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
праці і соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, третя
особа: Головне управління Державного казначейства у Донецькій області про
визнання дій неправомірними та стягнення разової грошової допомоги як інваліду
війни за 2004-2007 роки, задоволені частково: визнані дії неправомірними та
стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1
разову грошову допомогу до 5 травня за
2007 рік у сумі 2542 грн.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду
скасувати, та винести нову постанову, якою у частині задоволення позовних вимог
про стягнення разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни - відмовити.

Вважає
правомірним та обґрунтованим застосування у спірних правовідносинах положеннями
Закону України “Про державний бюджет України” на 2007 рік.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про
дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином. Надали
суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів
встановила.

Позивач, належить (віднесений) до 1
категорії як особа, що потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, є
інвалідом 3 групи, що підтверджується
посвідченням серії б № 381059 (а.с.4) і згідно ч. 5 статті 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання
разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі семи мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно
до п. 9 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», особами, які є учасниками війни, є особи, залучені до
складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань,
пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Фактично позивач отримав від відповідача у 2007 році - 300 грн., при цьому відповідач
керувався положеннями Закону України “Про державний бюджет України ” на 2007 рік.

Між сторонами
немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції, в
апеляційній скарзі відповідач
посилається на невірне застосування норм матеріального права,
оскільки при виплаті зазначених сум він
діяв в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів
вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, з наступних
підстав.

Згідно до ч. 1
ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду
першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Рішенням
Конституційного Суду України від 9 липня
2007 року № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають частинам 2 і 3 ст. 22
Конституції України, серед інших, положення статті ст. 29 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007р.» відповідно в частині зменшення розмірів
виплат інвалідам війни 3 групи в порівнянні з тими, які встановлені Законом про
ветеранів.

Відповідно до
ст. 3 Конституції України «Права і свободи людини та їх гарантії визначають
зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним
обов'язком держави».

Згідно ч. 2 ст.
19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Крім того, ч. 2,
3 ст. 22 Конституції України передбачено, що «Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів, або внесенні
змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав
і свобод».

Таким
чином, посилання відповідача, що при нарахуванніОСОБА_1. щорічної грошової
допомоги до 5 травня протягом 2007 року слід керуватися ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет
на 2007 рік”, а не Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 р. є безпідставним.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника
на відсутність порядку сплати щорічної допомоги
за 2007 рік у зв'язку із прийняттям Конституційним Судом України рішень
з огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого
законодавства в незалежності від надходження коштів з Державного бюджету України на
виплату допомоги.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо відмови в
задоволенні позову в частині стягнення разової грошової допомоги до 5 травня за
2005, 2006 роки, оскільки здійснення відповідачем виплати в ці роки у розмірах,
передбачених Законами України „Про Державний бюджет” на відповідні роки є
правомірним, тому, що вони передбачені вищезазначеними законами, що прямо
встановлюють розмір щорічної грошової допомоги до 5 травня, які не визнані
неконституційними, що підтверджує правомірність їх застосування при виплаті
допомоги.

Наряду з викладеним, постанова суду підлягає зміні з
наступних підстав.

Суд
першої інстанції при визначенні суми стягнення разової грошової допомоги,
помилково визначив суму 2542 грн., оскільки мінімальний розмір пенсії
визначається на момент виплати. Тобто, нормами спеціального Закону визначений
розмір щорічної допомоги як величина, кратна мінімальному розміру пенсії,
встановленої Законом на час здійснення виплати.
На час виплати позивачу допомоги як інваліду війни 3 групи, тобто на 01.04.2007р.,
розмір мінімальної пенсії складав 410,06 грн.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу разової грошової допомоги у розмірі 300
грн. за 2007 рік, є неправомірними, а тому підлягають стягненню у сумі 2570,42
грн.(410,06х7-300).

В іншій частині
постанова Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2008 року у справі
№ 2а-85/08 оскаржена не була.

Керуючись
Конституцією України, Законом України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, ст. 2, ст. 71, ст.
160, ст. 167, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 201, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.
207, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці і
соціального захисту населення Костянтинівської міської ради на постанову
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 15 вересня 2008 року у справі № 2а-85/08 - задовольнити
частково.

Постанову Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2008 року у справі
№ 2а-85/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту
населення Костянтинівської міської ради, третя особа: Головне управління
Державного казначейства у Донецькій області про визнання дій неправомірними та
стягнення разової грошової допомоги як інваліду війни за 2007 рік у розмірі
2542 грн.-змінити.

У
абзаці 3 резолютивної частини постанови Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15
вересня 2008 року у справі № 2а-85/08 зазначити «у
розмірі 2570,42 грн.».

В іншій часті постанову
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 15 вересня 2008 року у справі № 2а-85/08- залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя Т.Г.
Арабей

Судді І.В.
Геращенко

С.А.Малашкевич