Справа № 22-а-874/08
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2008-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2008 року
м.Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

доповідача у справі
судді Любашевського В.П.

суддів Довгополова
О.М.

Яворського О.І.

секретаря
судового засідання Федунів Б.Б.

осіб, які взяли участь у справі:

від позивача - прибув

від відповідача - Лещу Н.В.,
довіреність № 84543/1/10-015 від 20.12.2007р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційною скаргою - Тернопільської
об'єднаної державної податкової інспекції

на постанову господарського суду Тернопільської
області від 27.06.2007р. у справі
№14/61-1774

за позовом Дочірнього підприємства «Торговий
дім «Мілко»

до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції

про скасування податкових повідомлень-рішень Тернопільської
об'єднаної державної податкової інспекції від 20.11.2006р. № /0, від
23.01.2007р. № /1 та від 29.03.2007р. № /2, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою
господарського суду Тернопільської області від 27.06.2007р. позов ДП «Торговий
дім «Мілко» задоволено частково. Податкові повідомлення-рішення від
23.01.2007р. № /1 та від 29.03.2007р. № /2 скасовані.

Постанова суду
першої інстанції, з посиланням на положення п.п.1.20.8 ст.1 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»
мотивована тим, що відповідач, для визначення звичайних цін, за якими позивачем проводилася реалізація
продукції, безпідставно не застосував процедуру нарахування податкових
зобов'язань за непрямими методами, що призвело до невідповідності фактичним
обставинам справи висновків відповідача про заниження позивачем валових доходів
в сумі 1783067 грн.

Також, посилаючись на положення ст.ст.5, 11
Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» суд першої інстанції
зазначає, що відповідачем зроблений неправильний висновок щодо завищення
позивачем валових витрат на загальну суму 183183 грн. 95 коп.
Оскільки понесені позивачем витрати, як компенсація вартості
транспортних послуг, придбаних ним у приватних підприємців (що підтверджується
копіями актів виконаних робіт) для подальшого їх використання у власній
господарській діяльності підлягають включенню до складу валових витрат, і тому,
у відповідача не було підстав для збільшення бази оподаткування по податку на
прибуток та донарахування позивачу цього --------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------Головуючий у 1-й інст.суддя РуденкоО.В.
№22-а-874-08 doc. ряд. ст. зв. № 33

господарський
суд Тернопільської області справ № 14/61-1774 реєстр 30.09..2008р. справа №22а-874/08

доповідач у 2-й
інст.суддя Любашевський В.П

податку згідно із оспорюваним
податковим повідомленням-рішенням від 23.01.2007р. та від 29.03.207р.

Щодо відмови у задоволені позовних
вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 20.11.2006р. суд
першої інстанції зазначає, що в силу п. 6.5 ст.6 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» раніше надіслане податкове повідомлення вважається
відкликаним від дня отримання платником податків нового податкового
повідомлення, що містить нову (зменшену) суму податкового зобов'язання, яка
може бути оскаржена у строки, визначені цим Законом. Отже, зважаючи, що на
підставі рішення відповідача «Про результати розгляду первинної скарги» та в
порядку передбаченому вказаним Законом відповідачем сформовано та підписано
позивачеві нові податкові повідомлення-рішення від 23.01.2007р. та від
29.03.2007р. то вимога первісного повідомлення-рішення від 20.11.2006р., на час
звернення позивача до суду, вважається відкликаною, а відтак дане податкове
повідомлення-рішення не породжує жодних прав та не порушує охоронюваних законом
інтересів позивача, як і не покладає на нього, як платника податків ті чи інші
обов'язки.

Відповідач в апеляційній скарзі
просить, скасувати постанову господарського суду Тернопільської області від
27.06.2007р. та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог
відмовити повністю. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт, посилаючись на
ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами», п.1.20.1 ст. 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» вказує на те, що при проведені планової
перевірки позивача з питань застосування податкового законодавства не було
підстав для визначення звичайної ціни за непрямими методами, оскільки для
проведення перевірки позивачем були представлені первинні документи за якими,
відповідно до законодавства, і визначалася звичайна ціна.

Щодо підтвердження правомірності
включення до складу валових витрат, то у відповідності до укладених договорів з
приватними підприємцями про надання послуг по перевезенню вантажів
автомобільним транспортом позивач отримав акти виконаних робіт за надані
послуги в яких не зазначено щоденної дати, обсягів виконаних робіт та їх
вартості, а 10 типових товарно-транспортних накладних, пов'язаних із
перевезенням товару вказаними суб'єктами підприємницької діяльності не
підтверджують придбання послуг по транспортуванню вантажів в повному обсязі та
на повну суму, що в силу п.п.5.3.9 т.5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» унеможливлює включення, у даному випадку,
автотранспортних послуг до валових витрат. Також, дані товарно-транспортні
документи на вантаж в ході проведення перевірки пред'явлені не були.

Позивач заперечень на апеляційну
скаргу не надав. Представник позивача у судовому засіданні погодився з
висновками суду першої інстанції і просить суд апеляційної інстанції,
апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до
п.п.1.20.1 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» - якщо цим
пунктом не встановлено
інше, звичайною вважається ціна
товарів (робіт, послуг),
визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що
така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Підпунктом 1.20.2. ст.1 Закону
встановлено, що для
визначення звичайної ціни товару (робіт,
послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу
такого товару (роботи, послуги) договори
з ідентичними (однорідними) товарами (роботами,
послугами) у співставних умовах.
Зокрема, враховуються такі умови договорів,
як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання
зобов'язань, умови платежів, звичайних
для такої операції,
а також інші
об'єктивні умови, що
можуть вплинути на ціну.

З обставин
справи вбачається, що при проведенні перевірки відповідачем враховано
інформацію про укладені на момент продажу товару договори з ідентичними
товарами у спів ставних умовах та інші умови передбачені п.п.1.20.2 Закону
(зокрема, враховані такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (обсяг
товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для
такої операції, а також інші об'єктивні
умови, що можуть вплинути на ціну. Також відповідачем при визначенні звичайної
ціни взяті до уваги сезонні коливання цін на молочну продукцію, терміни її
зберігання, оскільки порівняльний аналіз цін при визначенні звичайних цін
здійснювався за аналогічний період, за аналогічну продукцію та кількість,
відомості про які були взяті з видаткових накладних виданих позивачем за
період, який перевірявся.

Окрім цього, листом від
27.10.2006р. за № 47 позивач повідомив, що формування цін на продукцію, яка
передавалась Підприємству згідно договорів комісії, були аналогічними цінам на
товари, які реалізовувались іншим оптовим покупцям та дистриб'ютора.

Отже, відповідачем правомірно
застосований порядок визначення звичайних цін передбачений п.п.1.20.2 Закону, і
оскільки для проведення перевірки позивачем були представленні первині
документи, підстав для визначення податкових зобов'язань за непрямими методами,
в порядку передбаченому п.п.1.20.10 Закону, у відповідача не було.

Натомість чого, суд першої
інстанції прийшов до помилкового висновку зазначивши, що відповідач, при
проведені перевірки позивача щодо дотримання вимог податкового законодавства
зобов'язаний був визначати звичайні ціни за непрямими методами відповідно до
п.п.1.20.10 Закону згідно якого - донарахування податкових
зобов'язань платника податку податковим
органом внаслідок визначення
звичайних цін здійснюється за процедурою, встановленою законом для нарахування податкових зобов'язань
за непрямими методами.

Згідно п.п.5.3.9 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» - виплату винагород або інших видів
заохочень пов'язаним з таким платником податку фізичним чи юридичним
особам у разі, якщо немає документальних доказів, що таку виплату або заохочення було проведено
як компенсацію за фактично надану
послугу (відпрацьований
час). За наявності
зазначених документальних доказів
віднесенню до складу валових витрат підлягають
фактичні суми виплат
(заохочень), але не більші ніж
суми, розраховані за звичайними цінами. Не належать до
складу валових витрат будь-які
витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними
та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких
передбачена правилами ведення податкового обліку.

Позивач, у відповідності до укладених договорів з приватними
підприємцями ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про надання послуг по
перевезенню вантажів автомобільним транспортом отримав акти виконаних робіт за
надані послуги в яких не зазначено щоденної дати, обсягів виконаних робіт та їх
вартості, а 10 типових товарно-транспортних накладних, пов'язаних із
перевезенням товару вказаними суб'єктами підприємницької діяльності не
підтверджують придбання послуг по транспортуванню вантажів в повному обсязі та
на повну суму, що в силу п.п.5.3.9 т.5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» унеможливлює включення, у даному випадку,
автотранспортних послуг до валових витрат. Також, дані товарно-транспортні
документи на вантаж в ході проведення перевірки відповідачу пред'явлені не
були.

У зв'язку з чим відповідачем
зроблений правильний висновок щодо завищення позивачем валових витрат на
загальну суму 183183 грн. 95 коп., а
тому оскаржувані податкові-повідомлення рішення від 23.01.2007р. № /1
та від 29.03.2007р. № /2 за якими визначено позивачу податкове
зобов'язання за платежем - податок на прибуток в сумі 692427 грн. 50 коп.,
винесені відповідно до вимог чинного законодавства.

Тобто,
відповідач діяв в межах наданих йому повноважень Законом України «Про державну
податкову службу в Україні» та Закону України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Одночасно,
суд першої інстанції при ухвалені оскаржуваної постанови не врахувавши
положень п.п.1.20.1, 1.20.2 Закону
України «Про оподаткування прибутку підприємств» з порушенням застосував норми
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і, що
відповідно до ст.ст. 198, 202 КАС України є підставою для скасування постанови та прийняття нової постанови,
за якою у задоволенні позовних вимог щодо скасування податкових
повідомлень-рішень від 23.01.2007р. № /1 та від 29.03.2007р. №
/2 слід відмовити.

Також, застосовуючи положення п. 6.5 ст.6
Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами» колегія суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про
скасування податкового повідомлення-рішення від 20.11.2006р. № /0.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.94, 160, 198, 202, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В
И Л А:

1. Апеляційну
скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції на постанову
господарського суду Тернопільської області від 27.06.2007р. у справі №14/61-1774 задовольнити, постанову суду
скасувати.

2. Прийняти нову постанову, якою у позові
Дочірнього підприємства «Торговий дім «Мілко» до Тернопільської об'єднаної
державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень
Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції від 20.11.2006р. №
/0, від 23.01.2007р. № /1 та від 29.03.2007р. №
/2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
і може бути оскаржена, шляхом подання касаційної скарги, безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом
одного місяця після набрання нею законної сили.

Судді
В.П.Любашевський

О.М.Довгополов

І.О.Яворський

Повний текс
постанови

виготовлений та
підписаний

06.10.2008р.