Справа № 22-а-3624/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 вересня 2008 року
м.
Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді -
доповідача -
Олендера І.Я.,

суддів -
Заверухи О.Б., Яворського І.О.

при секретарі
судового засідання - Бацик О.Р.,

за участю осіб:

від позивача - не явився,

від відповідача -
не явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові
адміністративну справу

за апеляційною скаргою - Хмельницького
обласного військового комісаріату

на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької
області від 03 жовтня 2007 року в справі № 2а-864/07

за позовом
ОСОБА_1

до Хмельницького обласного військового комісаріату

про стягнення компенсації за невидане речове майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою
Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2007р. по
справі № 2а-864/07 (суддя Вавринчук О.М.) за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького
обласного військового комісаріату про стягнення компенсації за невидане речове
майно, було позов задоволено.

Вказану
постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач - Хмельницький обласний
військовий комісаріат, представник якої в поданій апеляційній скарзі вказує на
те, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, в зв'язку з
чим просить постанову скасувати та прийняти нову про відмову в задоволені позову.

Сторони та їх
представники в судове засідання не явились, хоча належним чином були
повідомлені про час, дату та місце апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4
ст.196 КАС України такий проведено у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так колегія
суддів вважає, що судом першої інстанції правильно надано оцінку бездіяльності
суб'єкту владних повноважень, щодо відмови позивачу у виплаті належної грошової
компенсації замість речового майна, що підлягає видачі, з точки зору його
правомірності, обґрунтованості, об'єктивності, а також інших визначених ч.3 ст.
2 КАС України обов'язкових критеріїв і зроблено відповідні висновки.

Згідно
вимог ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги
в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачОСОБА_1до 19 вересня 2005 р. проходив службу у Хмельницькому обласному військовому
комісаріаті, що підтверджується Витягом з наказу командувача Сухопутних військ
Збройних сил України № 71 від 18.08.2005р. (а.с. 5).

Як встановлено, позивачу ОСОБА_1 під час проходження військової служби не
було видане речове майно на суму 5 253 грн. 55 коп., що підтверджується
довідкою-розрахунку № 106/101 від 05.10.2005р.

На час звільнення позивача з військової служби розмір заборгованості по
невиданому речовому майну ніким не оспорювався, звільнений такий з військової
служби 19.09.2005 року, тому колегія суддів вважає, що покликання апелянта на
Закон України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000
р., яким з 11 березня 2007 року призупинено дію ст. 9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від
20.12.1991 р., зокрема в частині виплати військовослужбовцям грошової
компенсації замість речового майна, до уваги не приймаються, оскільки норми
зазначеного закону поширюється на військовослужбовців, які перебувають на
дійсній військовій службі у Збройних Силах України та не можуть бути
застосовані до спірних правовідносин, у яких позивач виступає як
військовослужбовець, звільнений з військової служби у запас.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідно до ст. 9-1
Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей» військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або
перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість
належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової
компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що не береться до уваги той факт, що
положення ст. 9-1 зупинено на 2007 рік Законом України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», оскільки відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України
при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Згідно з ч.2 ст.4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного
процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в
частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього
Кодексу та закону про Державний бюджет України.

Крім
того на підставі п. 27 Положення про порядок речового забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час,
затвердженого постановою КМ України №1444 від 28 жовтня 2004 року, позивач за
його бажанням вправі отримати грошову компенсацію взамін належного йому під час
військової служби речового майна за цінами на день підписання наказу про його
звільнення.

Також
колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що відсутність бюджетного
фінансування грошових компенсацій належного військовослужбовцям речового майна
не може бути підставою для невиконання покладених на відповідача зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів,
яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена
у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини
у справі “Кечко проти України”).

Відповідно
до ст.71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім
випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив дану справу та
прийшов до правильного висновку про неправомірність бездіяльності відповідача,
щодо невиплати грошової компенсації взамін неотриманого речового майна
позивачу, при цьому правильно встановлено, що з Хмельницького обласного
військового комісаріату на користь позивача підлягає стягненню грошова
компенсація за невидане речове майно в сумі 5 253 грн. 55 коп.

Таким чином
враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та
ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, відповідає вимогам ст.ст.2,10,11,71,72,138,143,159,161-163 КАС
України, доводи апеляційної скарги її не спростовують, тому підстав для
скасування постанови суду першої інстанції не має.

Керуючись
ст.ст. 196, 196, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу Хмельницького обласного військового комісаріату залишити без задоволення, а постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2007 року по справі №
2а-864/07 за позовом ОСОБА_1 до
Хмельницького обласного військового комісаріату про стягнення компенсації за
невидане речове майно, - без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно після проголошення.

На
ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після
проголошення, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160
КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді: О.Б.Заверуха

І.О.Яворський