Справа № 22-а-6657/08
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2008-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №-22-а-6657/08 Головуючий у 1 інстанції Венгрин О.О.
Суддя доповідач Ситников О.Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 вересня 2008 року. м. Київ.

Київський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Ситникова
О.Ф.,

Суддів: Романчук
О.М., Василенка
Я.М.,

при секретарі: Кожокар
М.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу
за апеляційною скаргоюОСОБА_1на постанову Бородянського районного суду
Київської області від 17 вересня 2007 року у справі за позовомОСОБА_1до
Управління праці та соціального захисту населення Бородянської районної
державної адміністрації Київської області про стягнення недоотриманих сум
одноразової допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до УПСЗН Бородянської РДА Київської
області про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 17.09.2007
року в задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач - ОСОБА_1. звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає, що вказана постанова суду не відповідає
вимогам матеріального та процесуального права, судом не повністю з'ясовані
обставини, що мають значення для справи, тому вона підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_1., відповідач посилався на те,
що оскаржувана постанова ухвалена з дотриманням норм процесуального та
матеріального права, а тому підстави для її скасування чи зміни відсутні.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення з'явившихся
учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1. є інвалідом ІІ
групи через захворювання, яке пов'язано з Чорнобильською катастрофою, що
підтверджується копією витягу із акту огляду МСЕК № 206106 від 09.11.1994 року,
особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що
ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (із змінами та доповненнями
від 06.06.1996 року) встановлено, що щорічна допомога на оздоровлення
виплачується в таких розмірах: інвалідам І і ІІ групи - п'ять мінімальних
заробітних плат.

Положенням ст. 62 вищевказаного Закону визначено, що роз'яснення порядку
застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами
та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання, незалежно
від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Також судом першої інстанції зазначено, що Постановою Кабінету Міністрів
України № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що розмір
щорічної допомоги інвалідам ІІ групи становить 2670 тис. крб., що відповідає на
даний час 26 грн. 70 коп.

Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» встановлено, що вказана допомога інвалідам ІІ групи
виплачується в розмірі 120 гривень.

Згідно з вимогами частини 3 Постанови Верховної Ради України «Про порядок
введення в дію статей 10, 33, 34 Закону України «Про оплату праці» та
встановлення мінімального розміру пенсії за віком» від 20.02.1996 року
встановлено, що до внесення відповідних змін до чинного законодавства виплати,
крім пенсій, тарифні ставки та оклади, розраховані на основі мінімальної
заробітної плати, здійснюються (застосовуються) у розмірах, які діють за станом
на 1 лютого 1996 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до висновку, що будь-яких
порушень в діях відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення за період часу з 2003 по 2006 роки не вбачається, а
тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

З такими висновками суду першої інстанції можна погодитись та додатково
зазначити, що згідно з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також
закону, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають
однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини
рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності
Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може
бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика,
коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або
часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям
нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по різному регулюють
конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах
повинні застосовуватися положення закону з урахуванням закону в часі за
принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Відповідно до вимог ст.ст. 92, 96 Конституції України виключно законом
встановлюється Державний бюджет України, який затверджується щорічно, і який
підлягає обов'язковому виконанню на всій території України.

Крім того, відповідно до вимог ст. 95 Конституції України виключно законом
про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Бюджетного
Кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення
нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не
суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про
Державний бюджет України.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно з'ясував обставини справи, які підтверджуються доказами
дослідженими в судовому засіданні та ухвалив рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні норм процесуального права, тому підстави для
його скасування або зміни відсутні.

Стосовно уточнення до апеляційної скарги та збільшення позовних вимог
ОСОБА_1., яке подано до апеляційного суду 30.09.2008 року, колегія суддів
зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 195 КАС України, суд апеляційної
інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої
інстанції.

Оскільки апелянт не звертався до суду першої інстанції з вимогою про перерахунок
його щорічної одноразової допомоги як інваліду ІІ групи через захворювання, яке
пов'язано з Чорнобильською катастрофою за період з 01.01.2007 року по
31.12.2007 року, тому апеляційний суд не може розглядати зазначену вимогу в
суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_1залишити без задоволення, а
постанову Бородянського районного суду Київської області від 17 вересня 2007
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного Суду
України протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: