Справа № 22-а-11948/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 листопада 2008 року справа №
22-а-11948/08

зал судового
засідання № 2 у приміщенні суду за адресою:
м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Міронова Г. М.
Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1. - за дов. від 1 серпня 2007 р.,

від відповідачів:

Мороз О. О. - за дов. від 12 вересня 2008 р., Айнагоз
С. В. - за дов. № 120 від 21 жовтня 2008 р.

розглянувши у відкритому
судовому засідання апеляційну скаргу

Суб'єкта підприємницької діяльності -
підприємця ОСОБА_2, м. Маріуполь

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду

від

7 серпня 2008 року (повний текст постанови
виготовлений 12 серпня 2008 року)

по адміністративній справі

№НОМЕР_1 (суддя Галатіна О. О.)

за позовом

Суб'єкта підприємницької діяльності -
підприємця ОСОБА_2, м. Маріуполь

до

ОСОБА_4

про

визнання дій незаконними

ВСТАНОВИЛА:

25 березня 2008 року позивач звернувся
до Донецького окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом (т. 1 арк. справи 2-4) до ОСОБА_4про визнання
незаконними дій відповідача в особі головного державного податкового ревізора -
інспектора відділу контрольно - перевірочної роботи управління оподаткування
фізичних осіб ОСОБА_4 ОСОБА_3 щодо проведення інвентаризації товарних залишків
в магазині «Мобі Лайн» за адресою: АДРЕСА_1.

6 серпня 2008 року позивачем було
надане уточнення позовних вимог (т. 1 арк. справи 70-72) про визнання
незаконними дій суб'єкта владних повноважень в особі головного державного податкового
ревізора - інспектора відділу контрольно - перевірочної роботи управління
оподаткування фізичних осіб ОСОБА_4 ОСОБА_3 щодо складання документа від 21
березня 2007 року № 462/17-2 про затвердження результатів інвентаризації
залишків товарно - матеріальних цінностей в магазині «Мобі Лайн», розташованого
за адресою: АДРЕСА_1, при фактичному її не проведенні.

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду від 7 серпня 2008 року (т. 1 арк.
справи 87-91) в задоволенні позову СПД фізичної особи - підприємця ОСОБА_2. до
ОСОБА_4 про визнання дій незаконними було відмовлено.

В
апеляційній скарзі (т. 1 арк. справи 97-99) позивач просив скасувати постанову
суду першої інстанції як прийняту з порушенням норм матеріального та
процесуального права, прийняти нову постанову, якою задовольнити позов. Під час
судового розгляду представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Представник
відповідача проти апеляційної скарги заперечував (т. 1 арк. справи 107-108) та
просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень встановила
наступне.

Позивач - ОСОБА_2 є суб'єктом підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем, що підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію (т. 1
арк. справи 5), перебуває на обліку в Приморському відділенні ОСОБА_4 з 27
січня 2005 року за № 27 (арк. справи 6). Позивач є платником податку на додану
вартість, що підтверджено свідоцтвом (т. 2 арк. справи 15).

Частиною 3
статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням
принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Статтею 111 Закону України "Про державну податкову
службу в Україні" № 509-ХІІ від 4 грудня 1990 року в редакції Закону
України від 24 грудня 1993 року N 3813-XII зі змінами та доповненнями
передбачено, що плановою виїзною перевіркою вважається перевірка платника податків
щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та
зборів (обов'язкових платежів), яка передбачена у плані роботи органу державної
податкової служби і проводиться за місцезнаходженням такого платника податків
чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться
така планова виїзна перевірка. Планова виїзна
перевірка проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської
діяльності платника податків за письмовим рішенням керівника відповідного органу
державної податкової служби не частіше одного разу на календарний рік. Право на
проведення планової виїзної перевірки платника податків надається лише у тому
випадку, коли йому не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної
перевірки надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та
закінчення її проведення.

За частиною 8
статті 111 вказаного закону
позапланова виїзна перевірка здійснюється на підставі виникнення обставин,
викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке
оформляється наказом.

На підставі
направлення ОСОБА_3№ 255 від 20 березня 2007 року (т. 1 арк. справи 56, 147)
згідно плану графіку перевірок фізичних осіб - підприємців на 1 квартал 2007
року (т. 1 арк. справи 176) була здійснена планова документальна перевірка СПД
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2. з питання дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за період з 18 січня 2005 року по 31 грудня
2006 року, згідно наказу ОСОБА_3№ 448 від 30 березня 2007 року (т. 1 арк.
справи 145) строк проведення планової виїзної перевірки позивача був
продовжений на 5 робочих днів з 30 березня 2007 року. Метою перевірки в направленні ОСОБА_3№ 255 від 20 березня 2007
року було вказано перевірка дотримання позивачем вимог податкового
законодавства за період з 18 січня 2005 року по 31 грудня 2006 року.

20 березня 2007
року відповідачем був направлений позивачу лист з вимогою проведення
інвентаризації ТМЦ у присутності перевіряючого, станом на 21 березня 2007 року
(т. 1 арк. справи 18), який позивачем було отримано 21 березня 2007 року, про
що свідчить її підпис.

21 березня 2007
року головним податковим ревізором - інспектором відділу
контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб ОСОБА_3
була проведена інвентаризація товарних залишків в магазині «Мобі Лайн»,
розташованому за адресою : АДРЕСА_1, за результатами якої був складений акт (т.
1 арк. справи 7) та інвентаризаційний опис (арк. справи 8).

За результатами
планової документальної перевірки був складений акт перевірки №
574/17-2/ (т. 1 арк. справи 33-43), на підставі якого відповідачем
було прийняте податкове повідомлення - рішення № /0 від 16 квітня
2007 року (т. 1 арк. справи 152), яке
було направлено позивачу поштою (т. 1 арк. справи 150-151).

На підставі
фактів проведеної інвентаризації відповідачем на підставі наказу ОСОБА_3№ 997 від 12 липня 2007 року (т. 1
арк. справи 154) та згідно направлення (т. 1 арк. справи 154) з 12 липня 2007
року по 18 липня 2007 року була здійснена позапланова документальна перевірка
позивача з питання дотримання вимог податкового законодавства за період з 1
січня 2007 року по 31 березня 2007 року. Додатково, відповідачем було
направлено позивачу лист № 30794/Х/17-213 від 16 липня 2007 року про необхідність
проведення інвентаризації ТМЦ у присутності перевіряючого інспектора (т. 1 арк.
справи 166). Відповідачем 18 липня 2007 року був складений акт №
1615/17-2/ (т. 1 арк. справи 155) про протидію посадовим органам
державної податкової служби у виді недопущення до проведення інвентаризації
товарно - матеріальних цінностей в ході позапланової виїзної документальної
перевірки позивача. За результатами позапланової перевірки відповідачем був
складений акт перевірки № 1645/17-2/ від 20 липня 2007 року (т. 1
арк. справи 44-49). Листом від 19 липня 2007 року (т. 1 арк. справи 167)
позивач повідомив відповідача про несвоєчасне отримання листа про необхідність
проведення інвентаризації, внаслідок чого здійснити належну організації
проведення інвентаризації не було можливим та повідомленням про можливість
проведення інвентаризації 26 липня 2007 року, на яке відповідач листом (т. 1
арк. справи 164) повідомив про те, що позапланова перевірка проводилася в
період з 12 липня 2007 року по 18 липня 2007 року, акт перевірки був
направлений позивачу поштою. Позивач був викликаний до податкового органу для
ознайомлення та підпису акту позапланової перевірки (т. 1 арк. справи 156-157),
у зв'язку з неявкою позивача, податковим органом був складений акт неявки для ознайомлення та підписання і
відмови від підпису акту (т. 1 арк. справи 158), на підставі чого відповідачем
було направлено акт позапланової перевірки позивачу поштою (т. 1 арк. справи
159-160). За результатами складеного акту позапланової перевірки відповідачем
було прийняте податкове повідомлення - рішення № /1 від 28 серпня
2007 року, яке було направлено позивачу поштою (т. 1 арк. справи 161-163).

Пунктом 15
статті 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» № 509-ХІІ
від 4 грудня 1990 року передбачено, що органи
державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку,
встановлених законами України, мають право вимагати від
керівників підприємств, установ і організацій, що перевіряються в ході
планових та позапланових виїзних перевірок, проведення інвентаризацій
основних фондів, товарно-матеріальних цінностей та коштів, у разі відмови у
проведенні таких інвентаризацій або при проведенні адміністративного арешту
активів - звернутися до суду щодо спонукання до проведення таких
інвентаризацій, а до ухвалення відповідного рішення судом - у присутності
понятих та представників підприємств, установ і організацій, щодо яких
проводиться перевірка, опечатувати каси, касові приміщення, склади та архіви на
термін не більше 24 годин з моменту такого опечатування, зазначеного в
протоколі. Тобто, зазначена норма встановлює право податкового органу
вимагати проведення інвентаризації від керівників юридичних осіб, а не
суб'єктів підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців, та не надає
право податковим інспекторам приймати безпосередньо участь в такій
інвентаризації.

Згідно вимог
Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 11 серпня 1994 року N 69 (далі за текстом - Інструкція),
для підтвердження правильності та достовірності даних бухгалтерського обліку та
звітності передбачено проведення підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями незалежно від форм
власності інвентаризації майна, коштів і фінансових зобов'язань. Як
вбачається з положень зазначеної інструкції, проведення інвентаризації
товарно-матеріальних цінностей фізичними особами - підприємцями даною
інструкцією не врегульовано, інших нормативних актів з цього приводу не
прийнято.

Відповідач
вважає, що за податковий орган має право вимагати від фізичних осіб -
підприємців проведення інвентаризації з застосуванням приписів Інструкції про проведення
інвентаризації. Проте, вимоги підпункту 11.8 пункту 11 зазначеної Інструкції
при проведенні інвентаризації податковим інспектором
дотримані не були, а саме:

а) їх
переважування, обмір, підрахунок проводиться у порядку розміщення цінностей у
даному приміщенні, не допускаючи безладного переходу комісії від одного виду
цінностей до іншого. При зберіганні товарно-матеріальних цінностей в різних
ізольованих приміщеннях у однієї матеріально відповідальної особи
інвентаризація проводиться послідовно за місцями зберігання. Після перевірки
цінностей вхід до приміщення опломбується і комісія переходить у наступне
приміщення;

б)
інвентаризаційні описи складаються окремо на товарно-матеріальні цінності, що
знаходяться в дорозі, не оплачені у строк покупцями відвантажені товари і
цінності, та на ті, що перебувають на складах інших підприємств (на
відповідальному зберіганні, на комісії, у переробці);

в) кількість
цінностей і товарів, що зберігаються в непошкодженій упаковці постачальника,
може визначатися на підставі документів при обов'язковій перевірці в натурі
частини вказаних цінностей;

г) на
прибуткових документах на товарно-матеріальні цінності, що надійшли на об'єкт і
прийняті під час його інвентаризації матеріально відповідальною особою у
присутності членів інвентаризаційної комісії за підписом її голови робиться
відмітка "після інвентаризації" з посиланням на дату опису, де
записані ці цінності;

д) на видаткових
документах про товарно-матеріальні цінності, які відпущені зі складу під час
інвентаризації з дозволу керівника підприємства і головного бухгалтера у
присутності членів інвентаризаційної комісії за підписом її голови, робиться
відмітка, та вони заносяться до окремого опису в порядку, аналогічному для
цінностей, що надійшли під час інвентаризації;

е)
допускається складання групових інвентаризаційних описів малоцінних та
швидкозношуваних предметів, виданих в індивідуальне користування працівників,
із зазначенням у них відповідальних за ці предмети осіб (на яких ведуться
особові картки) з їх розпискою в опису.

Як
вбачається зі спірного документу від 21 березня 2007 року № 462/17-2,
інвентаризаційного опису (т. 1 арк. справи 7-8), пояснень посадової особи
податкового органу ОСОБА_3 (т. 2 арк. справи 334) та директора магазина
позивача ОСОБА_5 (т. 2 арк. справи 16), які були учасниками інвентаризації,
посадова особа податкового органу, яка вважає за можливе на підставі Закону
України «Про державну податкову службу в Україні» запропонувати фізичній особі
- підприємцю здійснити інвентаризацію та затвердила її результати, прирівнюючи робітників позивача до посадових
осіб підприємств, в той же час не дотримується Інструкції по
інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних
цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 11 серпня 1994 року N 69.

Згідно пояснення
(т. 2 арк. справи 16) ОСОБА_5 - працівника позивача, яка працювала директором
магазину «Мобі Лайн» станом на час здійснення відповідачем спірної інвентаризації,
21 березня 2007 року посадовою особою відповідача фактично інвентаризація ТМЦ
не проводилась, так само як не проводився огляд наявних в магазині ТМЦ, даних
щодо залишків ТМЦ посадовою особою відповідача не запрошувалося,
інвентаризаційний опис був складений ОСОБА_5 під диктовку посадової особи
відповідача ОСОБА_3 з вибірковим записом окремих товарів.

Відповідно до
договору оренди нежитлового приміщення № 2 від 31 травня 2006 року (т. 2 арк.
справи 3-4), укладеного між позивачем та ОСОБА_6., ОСОБА_6. (Орендодавець)
передає, а СПД ОСОБА_2. (Орендар) приймає в орендне користування приміщення
площею 31,4 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Право позивача на
роздрібну торгівлю мобільними телефонами підтверджено дозволом № 7624 виданим 1
березня 2005 року та продовженого до 31 грудня 2007 року (т. 2 арк. справи 2).

Згідно пояснення
посадової особи відповідача, яка була присутня при проведенні
інвентаризації, ОСОБА_3 (т. 2 арк.
справи 334) необхідність проведення інвентаризації виникла у зв'язку з тим, що на обліку позивача рахувалося
велика кількість карток та мобільних телефонів на суму 399720 грн. 35 коп., а
інвентаризаційний опис був складений з наявних в магазині 16 штук мобільних
телефонів на загальну суму 13635 грн., проти чого позивач та його робітник не
заперечували.

Проте,
відповідно до пояснення позивача (т. 2 арк. справи 1) в акті інвентаризації від
21 березня 2007 року, складеного директором магазину ОСОБА_5 під диктовку
ОСОБА_3 в магазині «Мобі Лайн», не було відображено фактичних залишків
товарно-матеріальних цінностей на суму 399720 грн. 35 коп., факт наявності
таких залишків підтверджується книгою купівлі - продажу (т. 2 арк. справи
5-14), відомостями залишків товарно-матеріальних цінностей від 21 березня 2007
року (т. 2 арк. справи 17-37), реєстром отриманих податкових накладних (т. 2
арк. справи 38-45), податковими накладними та видатковими накладними (т. 2 арк.
справи 46-333). Також, як вбачається колегією суддів, з дослідженого спірного
документу № 462/17-2 від 21 березня 2007 року та інвентаризаційного опису (т. 1
арк. справи 7-8), в опису відсутнє найменування товару, а в документі
складеному посадовою особою відповідача ОСОБА_3
не зазначено про те, які саме результати інвентаризації та на підставі
чого затверджуються лише в сумі 13635 грн.
До того ж, відсутнє посилання на первинні документи позивача, які
підтверджували би наявність станом на 21 березня 2007 року у магазині залишків
товарно-матеріальних цінностей лише на суму 13635 грн. Суб'єкт владних
повноважень, дії якого оскаржуються, повинен у відповідності до частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України довести наявність
повноважень та підстав для здійснення певних дій, як у даному випадку вимог про
проведення та затвердження результатів
інвентаризації, але як вбачається з матеріалів справи вибіркове проведення
інвентаризації, яке мало наслідком
коригування податковим органом податкових зобов'язань позивача, не
відповідає вимогам діючого законодавства, відповідачем не обґрунтовано та не
доведено його законність.

Однією з
найважливіших ознак правової держави є її пов'язаність правовим законом. Це
означає, що діяльність органів державної влади, їх посадових осіб повинна
здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. Зазначене положення закріплене в частині 2
статті 19 Конституції України. При цьому, спосіб - це визначене законом в їх
компетенції те, яким чином здійснюються дії, спрямовані на реалізацію владних
повноважень. Здійснюючі такі дії, вони можуть спиратися тільки на компетенційні
права і обов'язки та використовувати у своїй діяльності ті засоби, форми,
прийоми, що передбачені законодавством.

Згідно частини 1
статті 13 Закону України "Про державну податкову службу в Україні"
посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримувати
Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних
законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати
виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною
мірою використовувати надані їм права.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних
осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Колегія суддів
зазначає, що оскільки відповідач не довів правомірність дій головного державного податкового ревізора -
інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування
фізичних осіб ОСОБА_4ОСОБА_3 щодо наявності підстав
та правомірності складання документу за № 462/17-2 від 21 березня 2007 року про
фіксування результатів проведеної в магазині «Мобі Лайн», що орендується суб'єктом
підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, та розташованого за адресою: АДРЕСА_1, інвентаризації залишків
товарно-матеріальних цінностей станом на 21 березня 2007 року на суму 13635
грн., то позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно частини 1
статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Позивач сплатив при поданні позову за квитанцією
від 20 березня 2008 року (т. 1 арк. справи 1) судовий збір в розмірі 3 грн. 40
коп., та при подання апеляційної скарги - 1 грн. 70 коп. (т. 1 арк. справи 95),
з огляду на часткове задоволення позовних вимог апеляційним судом, присудженню
до сплати з бюджету на користь позивача - суб'єкта підприємницької діяльності
підлягають відповідно 2 грн. 55 коп. (1 грн. 70 коп. + 85 коп.)

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що постанова судом
першої інстанції прийнята з порушенням вимог матеріального права, що відповідно
до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний
обумовлює скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись
статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу суб'єкта підприємницької діяльності -
підприємця ОСОБА_2, м. Маріуполь на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 7 серпня 2008 року по
адміністративній справі №НОМЕР_1 задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від
7 серпня 2008 року по адміністративній справі №НОМЕР_1 скасувати.

Позовні вимоги
суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Маріуполь (уточнені 6 серпня 2008 року) до
ОСОБА_4про визнання дій незаконними задовольнити частково.

Визнати
протиправними дії головного державного податкового ревізора - інспектора
відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб
ОСОБА_4ОСОБА_3 щодо складення документу за № 462/17-2
від 21 березня 2007 року про фіксування результатів, проведеної в магазині
«Мобі Лайн», що орендується суб'єктом підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_2, та розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, інвентаризації залишків товарно-матеріальних цінностей
станом на 21 березня 2007 року на суму 13635 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 судові витрати в
розмірі 2 грн. 55 коп.

На підставі
частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України відкласти з
дня закінчення судового розгляду справи на строк п'ять днів складання судового
рішення у повному обсязі.

Вступна та
резолютивна частини постанови складені та підписані колегією суддів у нарадчій
кімнаті та проголошені в судовому засіданні 10 листопада 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
дня складення в повному обсязі.

Постанова складена в повному обсязі та підписана колегією суддів 14
листопада 2008 року.

Головуючий: /підпис/ В.Г.Яманко

Судді
/підпис/ Г.М.Міронова

/підпис/ К.П.Горбенко