Справа № 22-а-8197/08
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2008-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

І інстанції - Савкевич К.М.
Суддя-доповідач
- Старосуд М.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

«05» серпня 2008 року справа №
22-а-8197/08

м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Старосуда
М.І.,

суддів Ханової Р.Ф., Василенко Л.А.

при секретарі

судового
засідання Денисенко К.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення
Красноармійської міської ради Донецької області та ОСОБА_1

на постанову Красноармійського міськрайонного
суду Донецької області

від 20 червня 2008 року

по справі № 2-а-102/08

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до відповідача Управління праці та соціального
захисту населення Красноармійської міської ради Донецької області

про стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення за 2004 - 2007 роки, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулась до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з
позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення
Красноармійської міської ради Донецької області про стягнення недоотриманих сум
на оздоровлення за 2004 - 2007 роки, згідно ст. 48 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20
червня 2008 року у справі № 2-а-102/08 позовна заява задоволена частково: стягнуто з Управління праці та соціального
захисту населення м. Красноармійська на користь ОСОБА_1 недоотриману суму на
оздоровлення у розмірі 1125 грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач та позивач подали
апеляційні скарги, в яких просять: відповідач - скасувати судове рішення та
прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовної заяви відмовити, а позивач
скасувати постанову в частині відмови їй в відшкодуванні недоотриманої суми на
оздоровлення за 2004-2005 роки в сумі 1616 грн. 30 коп. та стягнути за
2004-2005 та 2007 роки недоотримані суми на оздоровлення у сумі 2741 грн. 30
коп.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційних скарг відповідача та позивача, встановила
наступне.

ОСОБА_1 - є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, другої категорії, що
підтверджується посвідченням серії Б № 061868 (а.с.4).

Перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту
населення Красноармійської міської ради
Донецької області як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорія 2, у зв'язку з чим користується правами та пільгами,
передбаченими Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею
48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачена щорічна допомога на
оздоровлення, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС з 1986-1987
років - у розмірі трьох мінімальних заробітних плат,
при цьому розмір мінімальної заробітної плати встановлюється на момент виплати.

Фактично відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення
(а.с.6):

за 2004 рік - в сумі 15 грн. 70 коп.,

за 2005 рік - в сумі 75 грн. 00 коп.,

за 2006 рік - в сумі 75 грн. 00 коп.,

за 2007 рік - в сумі 75 грн. 00 коп.

Між сторонами немає розбіжностей
щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом,
в апеляційних скаргах вказують на порушення норм матеріального права.

Як вважає відповідач, при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення треба
керуватись розміром такої допомоги, який встановлений Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а з 2005 року -
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, а
апеляційні скарги відповідача та позивача
такими, що підлягають частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому
числі, органів державної влади.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права
шкоди.

Основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого
населення, визначені Законом України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 63 Закону передбачено, що фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією цього
Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно
до ст. 48 спеціального Закону щорічна допомога на оздоровлення сплачується
органами соціального захисту населення за місцем проживання громадянина.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою
затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок
субвенцій з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів
місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь,
відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих
держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання
праці та соціального захисту населення.

Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету
за рахунок субвенцій з державного бюджету та на нього покладений обов'язок щодо
реалізації механізму фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення, зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів вважає необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті
щорічної допомоги на оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та з 2005 року - Постановою Кабінету Міністрів України від
12.07.2005 року № 562 “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачена щорічна допомога
на оздоровлення особам, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС з 1986-1987
років - у розмірі трьох мінімальних
заробітних плат,, при цьому розмір мінімальної заробітної плати
встановлюється на момент виплати.

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Тобто, нормами спеціального Закону
визначений розмір щорічної допомоги як величина, кратна розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої Законом на час здійснення виплати.

Всупереч нормам спеціального закону, зазначеними
постановами встановлені конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій
сумі.

Відповідно до ст. 8 Конституції
України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно частини 4 статті 9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу у відповідності до пункту 2 Указу
Президента України “Про Єдиний державний реєстр нормативних актів” від
27.06.1996 року стосовно преюдиції нормативних актів.

Виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні
даного спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та Закони
України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2005, 2007 роки, а не вказані Постанови КМУ.

Суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку, відмовляючи позивачу у зв'язку з
застосуванням до цих правовідносин строку позовної, оскільки повинен був
відмовити позивачу на підставі того, що дія абзацу
другого та третього частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на
2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від
20.12.2005р. “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього
часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України.

Тому колегія суддів вважає за необхідне відмовити в
задоволені позовної заяви в частині стягнення недоотриманих грошових коштів на
оздоровлення за 2006 рік, але з іншої вищевказаної причини.

Колегія суддів не погоджує висновок
суду першої інстанції щодо застосування процесуального строку з вимогами за
2004 та 2005 роки для звернення з позовом до суду, оскільки, відповідно до
частини 3 статті 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим
Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до
адміністративного суду. Пункт 3 частини 1 статті 268 Цивільного кодексу України
передбачає, що позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

У зв'язку з тим, що позивачу завдана шкода ушкодженням здоров'я, а спірні
грошові кошти йому виплачуються на оздоровлення у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, тому позовна давність на ці правовідносини не поширюється.

На підставі викладеного, з відповідача за рахунок
Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути суму
недоотриманої допомоги на оздоровлення за 2004, 2005, 2007 роки.

2004 рік: 237 грн. (мінімальна заробітна плата - листопад
2004) х 3 - 15,70 грн. = 695,30 грн.;

2005 рік: 332 грн. (мінімальна заробітна плата - листопад
2005) х 3 - 75 грн. 00 коп. = 921 грн.;

2007 рік: 400 грн. (мінімальна заробітна плата - лютий
2007) х 3 - 75 грн. 00 коп. = 1125грн.

Всього: 695,30 + 921 + 1125 = 2741 грн. 30 коп.

Крім того, наряду з викладеним, суд першої інстанції в
своїй постанові вказав: стягнути разову грошову допомогу з Управління праці та
соціального захисту населення м. Красноармійська Донецької області, хоча
правильна назва цієї установи - Управління праці і соціального захисту населення
Красноармійської міської ради Донецької області. Тому колегія суддів вважає за
необхідне в постанові суду апеляційної інстанції вказати, що
стягнення разової грошової допомоги повинно здійснюватися на користь
позивача з Управління праці і соціального захисту населення Красноармійської
міської ради Донецької області за рахунок коштів Державного бюджету України.

Керуючись Конституцією України, Законом України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, ст. 2, ст. 9, ст. 160, ст. 167, ст. 195, ст.
196, п.3 ст. 198, п. 1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 211, ст. 212, ст.
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційні скарги Управління праці
та соціального захисту населення
Красноармійської міської ради Донецької області та ОСОБА_1 на постанову
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2008 року
по справі № 2-а-102/08 - задовольнити частково.

Постанову Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2008 року по справі №
2-а-102/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення м. Красноармійська Донецької області про стягнення з Управління праці
та соціального захисту населення м. Красноармійська на користь ОСОБА_1
недоотриману суму на оздоровлення у розмірі 1125 грн. - скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Красноармійської міської ради Донецької області про стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення за 2004 - 2007 роки - задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Красноармійської міської ради Донецької області за рахунок коштів
Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 недоотриману щорічну допомогу на
оздоровлення за 2004, 2005, 2007 роки в сумі
2741 грн. 30 коп.

В задоволені іншої частини позовної
заяви - відмовити.

Постанова Донецького апеляційного
адміністративного суду вступає в законну силу з моменту проголошення та може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий:

Судді: