Справа № 22а-2151/08
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2008-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22а - 2151/08 (02) Головуючий суддя у
Ковальова О.Б. (справа № 2а-156/07)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07
жовтня 2008 року
м.
Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Поплавського В.Ю. (доповідач),

суддів - Уханенка С.А., Сафронової С.В.,

при секретарі -
Соболь Т.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради
Кіровоградської області

на постанову Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради про стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги
на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2007 року ОСОБА_1. звернувся
до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту
населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області про стягнення
недоплачених коштів на оздоровлення за період з 2000 року по 2006 рік включно,
в сумі 6080,50 грн. Посилався на те, що
він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої
категорії, інвалідом третьої групи у зв'язку з чим користується всіма правами
та пільгами, передбаченими діючим законодавством для цієї категорії осіб, а
тому, відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ,
йому передбачені щорічні виплати на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат. Проте, відповідачем, всупереч вимогам Конституції України та
Закону України №796-ХІІ, було виплачено на користь позивача, значно занижені
суми компенсації на оздоровлення без врахування встановленого на території
України розміру мінімальної заробітної плати починаючи з 2000 року та по 2006
рік, включно.

Постановою Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2007 року позовні
вимоги задоволені частково. З відповідача на користь позивача було стягнуто
недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 4502,50 грн. за період часу з 2000 року по 2005 рік
включно, з врахування при визначенні суми грошової допомоги розміру мінімальної
заробітної плати на момент виплати такої допомоги. Крім того було стягнуто з
відповідача на користь позивача 300 грн. витрат на правову допомогу.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову районного
суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального права та ухвалити
нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено та матеріалами справи підтверджено що ОСОБА_1. є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалідом третьої
групи, відповідно до посвідчення (а.с.3) та довідки (а.с. 4) та на підставі
Закону України №796-ХІІ має право на виплату щорічної
допомога на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Суд
вірно зазначив, що виходячи із загальних засад пріоритетності законів над
урядовими нормативно-правовими актами, при вирішенні даного спору необхідно
застосовувати саме норми Закону, а не постанови Кабінету Міністрів.

Згідно
з частиною 2 ст. 19 Конституції України ,
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до частини 4 статті 48 Закону №796-ХІІ , щорічна
допомога учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої
категорії інвалідам третьої групи виплачується у розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на
момент виплати (аб.7 ч. 4 ст. 48 Закону №
796-ХIІ ).

Згідно ст. 1 ЗУ "Про встановлення розміру мiнiмальної
заробітної плати на 2000 рік" розмір мiнiмальної заробітної плати
встановлено з 1 квітня 2000 року - 90 гривень, з 1 липня 2000 року - 118 гривень на місяць.

Статтею
1 Закону України "Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2002
рік" від 13.12.2001 р. №
2896-III розмір мінімальної заробітної плати встановлений
з 1 січня 2002 року у розмірі 140 гривень на місяць, а з 1 липня 2002 року
- 165 гривень на місяць.

Статтею
1 Закону України "Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003
рік" від 26.12.2002 р. № 372-IV розмір мінімальної заробітної плати
встановлений з 1 січня 2003 року у розмірі 185 грн. на місяць, з 1 грудня 2003
року - 205 грн.

Відповідно до ст. 89 Закону України "Про
Держаний бюджет України на 2004 рік" розмір мінімальної заробітної
плати встановлений з 1 вересня 2004 року -
237 гривень на місяць.

Відповідно
до ст. 83 Закону України "Про Держаний бюджет України на 2005'' розмір
мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2005 року у розмірі 262
гривні на місяць, з 1 квітня 2005 року - 290 гривень на місяць, з 1 липня 2005
року - 310 гривень на місяць, з 1 вересня 2005 року - 332 гривні.

Зі
змісту вимог законів України про
встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 2000 - 2005 роки, законів
України про державний бюджет України на
2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005 роки не вбачається будь-яких обмежень
щодо можливостей застосування розміру
мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону №
796-ХІІ, на що вірно в своєму рішенні вказував суд першої інстанції.

Крім
того, встановлений ще в 1996 році постановою КМУ № 836 розмір щорічної допомоги
на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру,
встановленому іншими законами України.

Що стосується вимоги позивача в
частині виплати коштів на оздоровлення
за 2006 рік, то суд першої інстанції вірно відмовив в задоволені цієї вимоги,
оскільки дію абз. 2 ч. 4 ст. 48 Закону №796-ХІІ було зупинено на 2006 рік в
частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати згідно із Законом України "Про Держаний бюджет України на
2006''. Цей закон не визнано неконституційним, він є чинним, тому при вирішенні
питання необхідно враховувати його положення і таким чином нема правових
підстав для стягнення матеріальної допомоги за цей рік з урахуванням розміру
мінімальної зарплати.

Разом
з тим, колегія суддів вважає, що судом невірно було вирішено питання про
відшкодування позивачу судових витрат по справі.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України
якщо судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд присуджує
всі здійснені нею документально підтверджені судові
витрати з Державного
бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною
був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Постановою
КМУ №590 від 27 квітня 2006 року «Граничні розміри компенсації витрат,
пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ» визначено, що
компенсація в адміністративних справах витрат, пов'язаних з правовою допомогою
стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних
повноважень:

якщо
компенсація відповідно до закону сплачується за рахунок держави не перевищує суму, що обчислюється виходячи з
того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати за повний робочий день.

Враховуючи
розмір мінімальної заробітної плати 460 грн., за повний робочий день сума
відшкодування становить 23 грн. (460 х 5%).

Як
видно з матеріалів справи, відповідно до договору про надання правової допомоги
від 07 червня 2007 року (а.с.18) позивач оплатив адвокату ОСОБА_2. за захист
прав та інтересів позивача в судовому засіданні 400 грн.

Згідно
протоколів судових засідань (а.с.26,34,42,46) тривалість розгляду справи під
час попереднього розгляду справи та розгляду справи по суті склала 1 годину 40
хв.

Таким
чином, компенсаційні витрати складають 23 грн. : 8 год. * 1,66 год. = 4,77 грн.

На
підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої
інстанції в частині стягнення витрат позивача на правову допомогу необхідно
змінити та стягнути замість 300 грн., 4,66 грн. з державного бюджету на користь
позивача.

Інші
доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до
намагань обґрунтувати порушення прав позивача відсутністю належних коштів для
виконання вимог Закону та рішення Конституційного Суду України, що не може бути
прийнято до уваги, оскільки правові висновки та обґрунтування недопустимості
порушень з боку уряду чи парламенту держави при розробці та затверджені
щорічного бюджету в частині соціальних гарантій та виплат по відшкодуванню
завданої шкоди здоров'ю громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи мають преюдиціальне значення як для судів, так і службовців,
установ, підприємств та державних органів.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202 КАС України, колегія
суддів, -

п о с т
а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради - частково
задовольнити.

Постанову Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2007 року в частині
стягнення з відповідача 300 грн. витрат на правову допомогу змінити, стягнувши
на користь позивача з державного бюджету України витрати на правому допомогу в
розмірі 4,77 грн., відмовивши в іншій частині цих вимог.

В іншій частині постанову суду -
залишити без змін.

Постанову може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з моменту набрання законної сили.

Головуючий:
В.Ю.
Поплавський

Судді:
С.А. Уханенко

С.В. Сафронова