Справа № 22-а-10488/08
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий в І інстанції - Іващенка В.М.
Суддя - доповідач - Д.В. Ляшенко
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28
жовтня 2008 року м.
Донецьк

справа
№ 22-а-10488/08

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого

Ляшенка Д.В.

суддів: при секретарі

Колеснік І.В., Ястребової Л.В.
Запорожцевій Г.В.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту населення
Ровеньківської міської ради

на постанову

Ровеньківського міського суду
Луганської області

від

27 червня 2008 року

по справі

№ 2-а-116/2008

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального
захисту населення Ровеньківської міської ради

про

визнання дій неправомірними та
стягнення недоотриманих сум щорічної грошової допомоги на оздоровлення та
щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2008 року позивач
звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просив
визнати дії відповідача, які полягають у неповній виплаті грошової допомоги на
оздоровлення і грошової допомоги до 5 травня неправомірними та стягнути з
останнього на його користь недоотримані суми щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 1999-2007 роки у розмірі 7485,50 грн. та недоотримані суми
грошової допомоги до 5 травня за 1999-2007 роки у розмірі 8464,07 грн.

Постановою Ровеньківського
міського суду Луганської області від 27 червня 2008 року позовні вимоги
позивача задоволено.

Не погодившись з таким
рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду
скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального
права, а саме, управління зазначило, що здійснювало виплати, керуючись
Постановами КМУ № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від 12.07.2005 р.
“Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”. Управління праці зазначило, що виплати грошової допомоги до 5
травня були здійсненні правомірно, виходячи із розмірів визначених законами про
Державний бюджет України, на кожний бюджетний рік.

Особи, які беруть участь у
справі до апеляційного суду за викликом не прибули..

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, що підтверджується відповідним
посвідченням, віднесений до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що також підтверджується посвідченням.

Відповідно до абз. 3, 4 ч.4 ст.48
Закону № 796-ХП щорічна допомога інвалідам 2 групи виплачується у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат, а інвалідам 3 групи - у розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати (абз.7 ч.4 ст. 48 Закону № 796-ХП).

Управління виплатило позивачу щорічну грошову допомогу на
оздоровлення у розмірах: за 1999 -- 2005рр. по 21,50 грн. за кожний рік
встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - постанова № 836). За 2006р. - 90 грн., за 2007р. 90 грн.
встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 "Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (далі - постанова № 562).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними постановами № 836 та № 562 усупереч Закону №
796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно
до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення
виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі
й, зокрема, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам 3 групи
постановою № 836 встановлена допомога - 21,50 гривень (за грошовою реформою
1996 року), постановою № 562 встановлена допомога - 90 гривень.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над
урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України, яким встановлені
розміри мінімальної заробітної плати, зокрема на час виплати допомоги позивачу
розмір мінімальної заробітної плати становив: при виплаті допомоги за 1999р. -
74 грн., за 2000р. - 90грн., 2001 р. - 118грн., за 2002р .- 140 грн., 2003р. -
185 грн., 2004 р. - 205 грн., 2005р. - 332 грн., 2006 р. - 350 грн., 2007р. 460
грн., а не постановами №№ 836, 562.

Положення пункту 30 статті 71 Закону України “Про
Державний бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено на 2007 рік дію в частині
виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати - абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого
частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого,
п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” визнані неконституційними рішенням Конституційного
Суду України від № 6-рп від 09.07.2007р.

Таким чином, дії відповідача в частині виплати позивачу
грошової допомоги на оздоровлення у розмірах : по 21,50 грн. у 1999-2005 рік та
90 грн. за в 2007 рік - суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними
та стягнув з Управління
праці та соціального захисту населення Ровеньківської міської ради на корить позивача недоотримані суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення за
1999-2005, 2007 роки у розмірі 6175,50 грн.

Проте суд першої інстанції допустив помилку, визнавши дії
відповідача неправомірними при нарахуванні та виплаті позивачу допомоги на оздоровлення за 2006 р.
та не врахував, що дія абзацу другого та третього
частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати компенсацій і
допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік
згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005 р.
“Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього часу не
визнаний неконституційним Конституційним Судом України.

За відсутності визнання закону про бюджет
неконституційним у суду першої інстанції не було правових підстав щодо
стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Ровеньківської
міської ради на користь позивача недоотриманої суми щорічної грошової допомоги
на оздоровлення за 2006 р. у розмірі 1310 грн., бо відповідно до ч.2 ст.19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Крім того, суд
апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є інвалідом
війни 3 групи, у зв'язку з чим та відповідно до вимог ст. 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право
на отримання одноразової грошової допомоги до 9 травня (яка повинна
виплачуватися до 5 травня) в розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

У відповідності до ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, що
діяла до 05 травня 2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється
в розмірі 20 відсотків середньої заробітної плати працівників, зайнятих у
галузі економіки України, за попередній рік, яка визначається спеціально
уповноваженим центральні» органом виконавчої влади у галузі статистики.

У відповідності до ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, що
діяла до 05 травня 2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється
в розмірі 20 відсотків середньої заробітної плати працівників, зайнятих у
галузі економіки України, за попередній рік, яка визначається спеціально
уповноваженим центральні» органом виконавчої влади у галузі статистики.

За матеріалами Держкомстату середня
заробітна плата за попередній рік - 2003, складає: 462,58 гривень.

Таким чином, мінімальний розмір
пенсії за віком складав (462, 58 гривень х 20 %) 92.50 грн.

Згідно ст. 2 ч.1 Закону України
"Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-14,
прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком.

Відповідно до
Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», мінімальна пенсія за віком станом на 01.04.2007 року
встановлена в розмірі 406 грн.

При цьому, ст. 62 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що для визначення
мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини
першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий
мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим
частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток.

Отже, мінімальний розмір пенсії за
віком станом на 01.04.2007 рік складав 410 грн. 06 коп.

Фактично позивач отримав від
Управління щорічну грошову допомогу до 5 травня у таких розмірах : у 2003році -
100 грн., у 2004 році - 130 грн., у 2005 році - 270 грн., у 2006 році - 270
грн., у 2007 році - 300 грн. При цьому відповідач керувався положеннями Закону
України "Про державний бюджет України на відповідний рік"

Згідно рішення
Конституційного Суду України у справі № 1-27/2004 від 01.12.04 року, положення статті 44 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», які обмежували розмір щорічної разової допомоги
відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - визнані такими,
що не відповідають Конституції України (неконституційними), у зв'язку з тим, що
вони суперечать конституційному припису,
згідно з яким при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22 Конституції України).

Рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007 р. за № 6-рп ст. 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якою встановлювався
розмір щорічної разової допомоги до 05 травня у розмірах менших, ніж
передбачено Законом, визнано такою, що не відповідає Конституції України.

Відповідно до ст. 152 ч.2
Конституції України Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, визнані
неконституційними, втрачають силу з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Але
частиною 3 цієї статті передбачено,
що матеріальна або моральна шкода,
спричинена фізичним або юридичним особам актами або діями, визнаними
неконституційними, відшкодовується в
установленому законом порядку.

Враховуючи, що позивачу у 2004,
2007 роках сплачена грошова допомога у розмірах менших, ніж передбачено Законом
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав дії відповідача
неправомірними та стягнув з Управління праці та соціального захисту населення
Ровеньківської міської ради на
користь позивача недоплачені суми щорічної
грошової допомоги до 5 травня, як інваліду війни 3 групи за 2004, 2007 роки у розмірі 3087,57 грн.

Проте, суд першої інстанції
необґрунтовано визнав дії відповідача неправомірними при нарахуванні та виплаті
позивачу сум щорічної допомоги до 05 травня,
як інваліду війни за 1999-2003,2005,2006 роки,
врахувавши, що норми законів, яки регулюють зазначене питання у відповідному
році до теперішнього часу не визнані неконституційними Конституційним Судом
України. За таких обставин твердження про
їх невідповідність Конституції України є передчасними, бо це є прерогативою саме
Конституційного Суду України. Тому не можна стверджувати, що дії відповідача в
цій частини були протиправними.

Таким
чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми
матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає
скасуванню.

Керуючись
ст.ст. 195-196, п.п. 1,3 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 202, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Ровеньківської міської ради - задовольнити частково.

Постанову Ровеньківського міського суду Луганської області від 27 червня
2008 року у справі № 2-а-116/2008 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Ровеньківської міської ради в частині визнання
дій Управління праці та соціального захисту населення Ровеньківської міської
ради щодо неналежної сплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2006
рік і щорічної грошової допомоги до 5 травня за 1999-2003,2005,2006 роки
неправомірними та зобов'язання Управління праці та соціального захисту
населення Ровеньківської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну
грошову допомогу на оздоровлення за 2006 рік у розмірі 1310 грн. і щорічну
грошово допомогу до 5 травня за 1999-2003,2005, 2006 роки у розмірі 5376 грн.
50 коп. - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Ровеньківської міської ради в частині визнання дій Управління
праці та соціального захисту населення Ровеньківської міської ради щодо
неналежної сплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2006 рік і
щорічної грошової допомоги до 5 травня за 1999-2003,2005,2006 роки
неправомірними та зобов'язання Управління праці та соціального захисту
населення Ровеньківської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну
грошову допомогу на оздоровлення за 2006 рік у розмірі 1310 грн. і щорічну
грошово допомогу до 5 травня за 1999-2003,2005, 2006 роки у розмірі 5376 грн.
50 коп. - відмовити.

В іншій частині постанову Ровеньківського міського суду Луганської області
від 27 червня 2008 рокуу справі № 2-а-116/2008 за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Ровеньківської міської ради щодо
визнання дій Управління праці та соціального захисту населення Ровеньківської
міської ради стосовно неналежної сплати щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 1999-2005,2007 роки і щорічної грошової допомоги до 5 травня за
2004,2007 роки неправомірними та зобов'язання Управління праці та соціального
захисту населення Ровеньківської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1
щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 1999-2005,2007 роки у розмірі 6175
грн. 50 коп. і щорічну грошово допомогу до 5 травня за 2004, 2007 роки у
розмірі 3087 грн. 57 коп. - залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий:

Судді: