Справа № 22а-6821/08
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2008-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
Головуючий суддя у 1-ій інстанції -
Попович С.М.(справа № 2а-290/08)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 жовтня 2008 року
м.
Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Нагорної Л.М. (доповідач),

суддів - Стежко В.А., Суховарова А.В.

при
секретарі - Хоменко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради Кіровоградської області

на постанову
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 травня
2008 року у справі за адміністративним позовомОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради Кіровоградської області про стягнення суми недоотриманої щорічної разової
грошової допомоги учаснику бойових дій, -

в с т а
н о в и л а:

У квітні 2008 року позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним
позовом до Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради
Кіровоградської області, в якому просив суд
стягнути з відповідача у справі на його користь суму недоплаченої щорічної
разової грошової допомоги до 05 травня за 2007 рік у розмірі 1770,30 грн. та суму судових витрат (судовий
збір та витрати за надання правової допомоги) у розмірі 403,40 грн. В
обґрунтування позову ОСОБА_1вказує на те, що він має статус учасника бойових
дій і користується всіма правами та пільгами, передбаченими діючим
законодавством для цієї категорії осіб, а тому, відповідно до ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», йому
щорічно до 05 травня повинна виплачуватись одноразова грошова допомога в
розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Фактично за 2007 рік призначена
грошова допомога, всупереч вимогам Конституції України, Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», проводилася не в повному обсязі, тому і
виникла заборгованість у розмірі 1770,30 грн.

Відповідач проти позову заперечував.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської
області від 15 травня 2008 року адміністративний
позов було задоволено повністю. З відповідача було стягнуто на користь
ОСОБА_1недоотриману суму щорічної разової грошової допомоги учаснику бойових
дій, яка виплачується до 5-го травня, за 2007 рік, у розмірі 1770, 30 грн.. а
також суму судових витрат на правову допомогу у розмірі 403,40 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої
інстанції, як таку, що винесена з порушенням норм матеріального права і прийняти
нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1Посилається
на те, що виключно Законом України про Державний бюджет України на відповідний
рік визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір
і цільове спрямування цих видатків, тому у даному випадку слід керуватися саме
Законом України «Про Державний бюджет України».

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити, а постанову суду -
змінити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 (а.с.5) і тому користується пільгами, встановленими Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року N 3551-XII.

В позовній заяві позивач вказує на те, що йому було сплачено 280,00 грн.
щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня за 2007 рік, як учаснику
бойових дій, що також підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради Кіровоградської області (а.с.6).

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції
вірно посилався на рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007 року,
яким визнано, що не відповідає Конституції України таке положення Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік
дію частини 5 ст. 12-15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в частині визначення розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги, тому суд вірно прийшов до висновку, що відповідач
неправомірно здійснив виплату щорічної грошової допомоги за 2007 рік лише у
розмірі 280,00 грн. відповідно до Закону України «Про державний бюджет України
за 2007 рік», яким передбачено обмеження виплати вказаної допомоги.

На
підставі вищезазначеного рішення Конституційного суд України розміри виплат,
встановлені Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», втратили чинність.

Крім
того, в рішенні Конституційного суду України від 09 липня 2007 року зазначено,
що воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані неконституційними. Тобто, ці висновки є
загальнообов'язковими для всіх судів України.

На час
прийняття судом першої інстанції судового рішення ці висновки діяли у часі,
тому колегія суддів вважає, що судом вони були застосовані правильно.

Також,
суд першої інстанції вірно визначив розмір разової щорічної допомоги до 5-го
травня, з урахуванням вимог ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої щорічно до 5 травня
учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком, та з урахуванням розміру мінімальної пенсії за
віком, встановленої на квітень 2007 року.

Таким
чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними і спростовуються вищенаведеним.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, хоча позивачем
і заявлена тільки вимога про сплату недоотриманої разової грошової допомоги без
вимоги про визнання бездіяльності відповідача протиправною, є підставою
вважати, що ця вимога не є вимогою про відшкодування шкоди в розумінні ст.. 21
КАС України. Адже виплата допомоги не здійснюється на основі норм цивільного
права. Через це колегія суддів вважає,
що виплати, які здійснюються із державного місцевого бюджету публічними
позабюджетними цільовими фондами, регулюються виключно нормами публічного
права. Через це відносини, що складаються з приводу реалізації цих норм, є предметом
розгляду саме адміністративного суду.

Разом з тим, колегія суддів вважає,
що судом першої інстанції було невірно вирішено питання про відшкодування
позивачу судових витрат на правову допомогу.

Відповідно
до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені
нею документально підтверджені
судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Постановою КМУ №590 від 27 квітня
2006 року «Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ» визначено, що компенсація в
адміністративних справах витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень,
якщо компенсація відповідно до закону сплачується за рахунок держави,
виплачується у розмірі, що не перевищує суму, яка обчислюється виходячи з того,
що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати за повний робочий день.

Враховуючи те, що відповідно до
ст.59 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення
змін до деяких законодавчих актів України» встановлено розмір мінімальної
заробітної плати з 1 квітня 2008 року по 01 жовтня 2008 року - 525 грн., то за
повний робочий день сума відшкодування становить 26 грн. 25 коп. (5% від 525
грн.).

Як видно з матеріалів справи,
відповідно до договору про надання правової допомоги від 14 березня 2008 року
(а.с.11) та згідно квитанції № 004545 від 14 березня 2008 року (а.с.10),
позивач сплатив адвокату ОСОБА_2 400 грн. за захист його прав та інтересів у судовому
засіданні, та 3,40 грн. судового збору відповідно до квитанції № 2498 від 14
березня 2008 року.

Згідно протоколів судового
засідання від 15 травня 2008 року,
попереднє судове засідання проходило 5 хв. (а.с.15), а судове засідання по
розгляду справи по суті - 20 хв. (а.с.17-18), тобто адвокат ОСОБА_2 здійснював
представництво інтересів позивача у судовому засіданні протягом 25 хвилин.

Таким чином, компенсаційні витрати
складають:

26,25 грн. : 8 год. =3,28 грн.
(витрати на правову допомогу за час роботи).

3,28 грн. : 60 хв. = 0,05 грн.
(витрати на правову допомогу за хвилину роботи)

0,05 грн. х 25 хв. =1,37 грн.
(витрати на правову допомогу за двадцять п'ять хвилин роботи).

Відповідно до п. 34 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне
мито" від сплати державного мита звільняються Пенсійний фонд України, його
підприємства, установи й організації; Фонд України соціального захисту
інвалідів і його відділення, органи Фонду загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Таким чином, з відповідача не може бути стягнено
судовий збір в розмірі 3.40 гривни.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції в частині стягнення
з відповідача витрат на правову допомогу змінити, та стягнути з державного
бюджету на користь позивача замість 403,40 грн. - 1,37 грн., та в цій частині
позовних вимог відмовити, а в іншій
частині постанову залишити без змін.

Керуючись п.3 ч.1
ст.198, ст.202 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області - частково задовольнити.

Постанову
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 травня
2008 року в частині стягнення з Управління
праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради
Кіровоградської області витрат на правову допомогу у розмірі 403,40 грн.
- змінити, стягнувши на користьОСОБА_1 з державного бюджету України витрати на
правому допомогу в розмірі 1,37 грн., відмовивши в іншій частині цих вимог.

В іншій
частині постанову суду - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та
може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з моменту виготовлення повного тексту.

Повний текст постанови
виготовлено 13
жовтня 2008
року.

Головуючий:
Л.М.Нагорна

Судді:
В.А.Стежко

А.В.Суховаров