Справа № 22-а-4749/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий по І інстанції суддя Дяченко С.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2008 року Справа
№ 22-а-4749/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Василенко Л.А.

суддів: Сіваченка
І.В.

Білак С.В.

при секретареві Безруковій В.М.

розглянула апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 03 березня 2008 року у адміністративній
справі № 2а-5612/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області про стягнення недоотриманої
одноразової щорічної грошової допомоги за 2003-2007 роки, і

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду
від 03 березня 2008 року позов ОСОБА_1
до управління праці та соціального захисту населення Старобешівської
районної державної адміністрації Донецької області про стягнення недоотриманої
суми щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2003 - 2007 роки задоволений
частково, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість
недоплаченої Управління праці та соціального захисту
населення Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за
2004 рік у розмірі 439 грн. та за 2007 рік у розмірі 1080,18 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Управління праці
та соціального захисту населення Старобешівської районної державної
адміністрації Донецької області подало
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права,
зокрема .відповідач зазначав,що суд першої інстанції задовольняючи позовні
вимоги за 2004 рік не застосував ст.99 КАС України щодо пропуску строку
звернення до суду.

Сторони в судове засідання не з'явилися, будучи належним
чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач є дружиною померлого ветерана війни і має пільги, встановлені
законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни
(посвідчення НОМЕР_1 від 20.07.1997р.(а.с.2). Позивач 20.12.2007 року звернувся
до УПСЗН з заявою про виплату щорічної
разової допомоги до 5 травня за 2003-2007 роки. Листом від 25.12.2007 року
відповідач повідомив про суми здійснених
виплат за цей період. Суд вирішив, що за 2003, 2005, 2006 роки сума
виплат здійснена згідно з чинним законодавством, за 2005 та
2007 роки ухвалив стягнути з відповідача не донараховану та невиплачену
частину одноразової допомоги, оскільки відповідними рішеннями Конституційного
Суду були визнанні неконституційними
положення відповідних статей Законів України «Про державний бюджет
України на 2004рік», «Про державний бюджет України на 2007 рік», які обмежували
виплати за спеціальним законом.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача,
перевірила доводи апеляційної скарги за матеріалами справи і вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої
інстанції частковому скасуванню.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач
є дружиною померлого ветерана війни (посвідчення НОМЕР_1 від 20.07.1997р., у зв'язку з чим та відповідно до вимог 15
Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 9 травня (яка
повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Статтею 2 Закону України
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” визначено,
що законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії
складається з цього закону та інших актів законодавства України; права та
пільги для ветеранів війни, встановлені раніше законодавством України, не
можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни; нормативні акти органів
державної влади, які обмежують права і пільги ветеранів, передбачені цим
законом є недійсними

Фактично позивач отримав від управління праці та
соціального захисту населення Старобешівської районної державної адміністрації
Донецької області в 2003р. - 50,00грн., 2004 р. - 65,00 грн., 2005р., 2006р.,
2007р. по 150,00 грн. При цьому відповідач керувався положеннями відповідних
статей Закону України “Про державний
бюджет України на 2003 рік”, «Про державний бюджет України на 2004 рік”, «Про
державний бюджет України на 2005 рік”, «Про державний бюджет України на 2006
рік”, «Про державний бюджет України на 2007 рік”.

Згідно з Законом України «Про державний бюджет України на
2007 рік» мінімальна пенсія за віком станом на 05.05.2007року встановлена у
розмірі 410,06 грн.

Положення пункту 30 статті 71 Закону України “Про
Державний бюджет України на 2007 рік”, яким на 2007 рік зупинено дію в частині
виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати - абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого
частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого,
п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду
України у справі № 6-рп від 09.07.2007 р.

Посилання відповідача на необхідність застосування Закону
„Про державний бюджет на 2007 рік" та на вищу юридичну силу даного Закону
над Законом, який надав позивачеві певне майнове право, є безпідставним, таким,
що суперечить діючому законодавству і Конституції, засадам адміністративного
судочинства, оскільки ст. 22 Конституції України
передбачає, що конституційні права та свободи гарантуються законом і не можуть
бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції,
задовольняючи вимоги в частині стягнення
щорічної одноразової допомоги за 2007 рік дійшов до правильного висновку.

Також суд апеляційної інстанції вважає правильними
висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимого в
частині стягнення щорічної разової допомоги до 5 травня за 2003, 2005 роки, оскільки судом враховано, що
відповідно до розділу III Закону України
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” виплати
щорічної разової грошової допомоги здійснюються у розмірах, встановлених
відповідними статтями Законів України «Про державний бюджет України» на
вищезазначені роки і статті цих Законів не визнані неконституційними.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду про
задоволення позовних вимог щодо стягнення щорічної разової допомоги до 5 травня
за 2004 рік. Встановлено, що при розгляді справи в суді першої інстанції
відповідач наполягав на відмові в задоволенні позовних вимог за 2003-2006 роки
у відповідності до ч.1 ст.100 КАС України. Ухвалюючи постанову суд, в порушення
вимог ч.2 ст.100 КАС України не вирішив питання щодо причини пропущення строку
позивачем на звернення до суду.

Частиною 1 статті 100 КАС України визначено, що
пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін.

Позивач щорічну допомогу за 2004 рік у сумі
65,00грн.отримала19.04.2004 року (а.с.12), за отриманням недоплаченої суми
звернулася до відповідача 20.12.2007р. (а.с.4).

Отже, постанова суду першої інстанції в цій частині
підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При розгляді справи встановлено, що позов заявлений про
стягнення сум одноразової щорічної допомоги до 5 травня і в позовній заяві
відсутні вимоги щодо визнання дій відповідача неправомірними, але колегія
суддів дійшла до висновку, що це адміністративний спір, оскільки саме
неправомірні дії відповідача, який є суб'єктом владних повноважень привели до
порушення прав та інтересів позивача.

Керуючись
ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія судів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту
населення Волноваської районної державної адміністрації в Донецькій
області задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від
03 березня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Старобешівської районної державної
адміністрації Донецької області про
стягнення недоотриманої одноразової щорічної грошової допомоги за 2003-2007
роки скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення недоотриманої
одноразової щорічної грошової допомоги за 2004 рік в сумі 439,00 гривень.

Відмовити ОСОБА_1 задоволенні позовних вимог до
Управління праці та соціального захисту населення Старобешівської районної
державної адміністрації Донецької
області про стягнення недоотриманої одноразової щорічної грошової допомоги за
2004 рік в сумі 439,00 гривен.

Решту постанови, в тому числі і про стягнення з Управління праці та соціального
захисту населення Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області за рахунок Державного
бюджету України недоотриманої одноразової щорічної грошової допомоги в сумі
1080,18 гривень за 2007 рік залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками
перегляду набирає законної сили з моменту проголошення. Постанова може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий:

Судді: