Справа № 22-а-16779/08
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2008-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя
1-ї інстанції Ісаєнко Ю.А.
Суддя
- доповідач Геращенко І.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
зал судового засідання № 3 у приміщенні суду
за адресою: м. Донецьк, бульвар
Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді Геращенка І.В.
суддів Арабей Т.Г.
в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Волноваському районі Донецької області на постанову Донецького
за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Волноваському
районі Донецької області «про визнання
неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії», -
Донецького окружного адміністративного суду від 19
було задоволено зазначений позов ОСОБА_2. до Управління
Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області.
Постанова,
виходячи із приписів спеціального Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-12 (з наступними змінами та доповненнями), вмотивована
необхідністю їх застосування у межах спірних відносин.

В
апеляційній скарзі відповідач просить суд апеляційної інстанції скасувати
постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову, посилаючись
на неправильне застосування судом норм матеріального права, оскільки, на думку
апелянта, при визначенні розміру слід керуватися відповідними Постановами
Кабінету Міністрів України.

Суд першої інстанції
при розгляді справи встановив, що позивач отримує пенсію як особа, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (надалі ЧАЕС), був інвалідом 3 з 24.07.2007 року, і є
інвалідом 2 групи (категорія 1) з 09.07.2008 року, а тому згідно ст. ст. 67,
54, 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», розмір пенсії повинен дорівнювати для інвалідів 3 групи 6-ти мінімальним
пенсіям за віком та розмір щомісячної додаткової пенсії 50% мінімальної пенсії
за віком, для інвалідів 2 групи - 8-ми мінімальним пенсіям за віком та розмір
щомісячної додаткової пенсії 75% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за
віком дорівнюється розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Колегія суддів, заслухавши
доповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні, з наступних
підстав.

Так, позивач належить (віднесено) до
першої категорії як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,
був інвалідом 3 з 24.07.2007 року, і є інвалідом 2 групи (категорія 1) з
09.07.2008 року, що підтверджується
копіями посвідчення та довідки МСЕК, наявними у матеріалах справи (а.с. 11, 13,
14).

18.12.2007 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії по
інвалідності, на що відповідач відповів відмовою від 27.12.2007 року (а.с.
8-10).

Зазначені обставини не спростовуються
сторонам у справі.

Розділ 8 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (надалі - спеціальний закон) передбачає правила призначення та
виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4. Стаття
49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у
вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Стаття 50 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачає, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідних
розмірах, зокрема інвалідам 3 групи - 50 відсотків, 2 групи - 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком. Виплата зазначеної пенсії відповідно до статті 53
даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого
доходу.

Нормами статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначені підстави та умови призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника. Зазначені норми
розповсюджуються на позивача як віднесеного до категорії 1.

Частина четверта статті 54
спеціального Закону передбачає, що в усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не
можуть бути нижчим по 3 групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком, 2
групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно частини 3 статті 67
спеціального Закону у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації
сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок
пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового
мінімуму.

Посилання відповідача на частину 5
статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою визначено, що порядок
обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, внаслідок
чого відповідач керувався розміром 19 грн. 91 коп., та 22 грн. 30 коп., що
визначені постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій
та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок державного бюджету» від 3 січня 2002 року № 1 (зі
змінами внесеними постановою № 895 від 13 липня 2004 року), колегія судів не
приймає, оскільки ототожнювати порядок і розмір в силу різного правового
навантаження цих значень неможливо. Якщо «порядок» відповідає на питання «як,
яким чином», то «розмір» - «скільки».

Визначення прожиткового мінімуму,
закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування
при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий
рівень, дає Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року №
966-14, а також Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні
гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ, згідно статті 1 якого прожитковий
мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру
пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного
законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону (в
редакції Закону № 2505-4 від 25 березня 2005 року, що діє з 31 березня 2005
року) передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для
тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення,
щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет
України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних
виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

22 травня 2008 року рішенням
Конституційного суду України № 10-рп/2008 були визнані неконституційними
положення пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України",
якими з 01 січня 2008 року були внесені зміни зокрема до ст. ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", перерахунок пенсії повинний бути
здійснений з урахуванням мінімальної пенсії за віком.

Тобто, судом першої інстанції з 01
січня 2008 року неправильно застосовані норми Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в редакції, яка була чинною до внесення змін Законом України
"Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України". Зазначені норми закону почали діяти лише з 22
травня 2008 року.

Таким чином, для позивача як інваліда
3, 2 групи, особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1
категорії, нижчий розмір державної та додаткової пенсії повинен
розраховуватися, виходячи із вищевикладеного.

Колегія суддів не приймає доводи відповідача,
як з огляду на недоведеність приписів зазначених постанов до спірних відносин,
так і з огляду на положення принципу законності, визначених пунктами 2-4 статті
9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Конституційний Суд України неодноразово
розглядав проблему (про що зокрема зазначено у рішенні № 8-рп/2005 від 11
жовтня 2005 року по справі № 1-21/2005), пов'язану з реалізацією права на
соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на
достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою
Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України,
що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них
зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними
законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги,
компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою
конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та
обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних
законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Здійснюючи апеляційний перегляд
справи і ухвалюючи судове рішення у даній справі колегія суддів виходить з
того, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод
людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення,
передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23,
частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного
забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення
державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з
положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції
України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, визнавая оскаржувані дії
відповідача неправомірними суд першої інстанції не врахував, що з 01.01.2008
року по 21.05.2008 року пенсійний орган діяв у відповідності до ст. ст. 50, 51,
52, 54, 67 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, які були змінені Законом
України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України", а тому у зазначеній частині в
задоволенні позову також слід відмовити.

Таким чином, колегія суддів вважає,
що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено
постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, але із
помилковим зазначенням терміну визнання оскаржуваних дій відповідача
неправомірними, а тому судове рішення підлягає зміні у зазанченій частині.

Враховуючи наведене та керуючись
статтями 2, 11, 21, 160, 184, 195, 197, пунктом 2 частини 1 статті 198, статтею
201, частиною 2 статті 205, статтями 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області на постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2008 року у справі №
2а-14483/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в
Волноваському районі Донецької області «про визнання неправомірними дій щодо
відмови у перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії» -
задовольнити частково, а постанову суду - змінити.

В абзаці другому резолютивної частини
постанови замість "01.01.2008 року із розрахунку восьми прожиткових
мінімумів для непрацездатних осіб" вказати " 18.12.2007 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року як інваліда 3 групи, з 09.07.2008 року як
інваліда 2 групи".

В інший частині постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 19 серпня 2008 року у справі № 2а-14483/08
- залишити без змін.

Постанова набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили.

Головуючий: Геращенко І.В.

Судді:
Арабей Т.Г.

Малашкевич С.А.