Справа № 22а-4656/08
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №
22а-4656/08 (07)
суддя у 1-ій
категорія статобліку - 46
інстанції - Петушков С.А.
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня
2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого,
судді Сафронової
С.В. (доповідач)

суддів Поплавського В.Ю.

Кожан М.П.

при секретарі Кочковій А.В.

за
участі: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради Кіровоградської області на постанову Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 січня 2008 року

у
адміністративній справі № 2а-51/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської
області про стягнення коштів на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

В
апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради Кіровоградської області просить скасувати
постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28
січня 2008 року, якою на користь позивача з відповідача стягнуто недоотриману
суму щорічної допомоги на оздоровлення за період 2000-2005 роки у сумі
5922,50 грн.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом норм матеріального та процесуального права, оскільки позивачу
виплачувалася допомога у розмірі встановленому Законом, що повністю
узгоджується з вимогами ч.2 ст.95, ст.113, п.3 ст.116 Конституції України, п.5
ч.1 ст.4, ст.87, ч.2 ч.5 ст.51 Бюджетного кодексу України
, Закон України «Про Державний бюджет на 2007 рік» та
на положення постанов Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 р. № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
в наслідок Чорнобильської катастрофи» і № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Окремо, відповідач звертає увагу на пропущення позивачем річного
строку звернення до суду, що є підставою для відмови у задоволені позову. Просить апеляційну скаргу задовольнити та у
задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Позивач в
судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував
посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції,
проте не заперечував, що до січня 2008 року не звертався до відповідача та до
суду з вимогою про виплату його допомоги на оздоровлення у визначеному законом
розмірі, оскільки, за його поясненнями не знав про наявність у нього цього
права. Вказує, що про невиплату допомоги у повному розмірі він дізнався від знайомих,
які зверталися з цим же питанням до суду. Також позивач не заперечує того, що
до суду першої інстанції він не звертався з вимогою про поновлення річного
строку оскарження дій та бездіяльності відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС I категорії, а тому у відповідності з вимогами ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат на момент виплати,
а не в тому розмірі щорічної допомоги, який відповідач виплатив позивачу
відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р
. «Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 р. № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи».

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду, оскільки відповідно до вимог ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на
оздоровлення виплачується учасникам наслідків аварії на ЧАЕС I категорії у розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, при цьому частиною 7 цієї ж статті передбачено, що розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати.

Право позивача на отримання
щорічної грошової допомоги на оздоровлення у розмірі, визначеному ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає також і з
принципу пріоритетності закону над урядовими нормативними актами та положень
п.6 ч.1 ст.92 Конституції України , якою
встановлено, що основи соціального захисту визначаються виключно законами, а
єдиним органом законодавчої влади в
України згідно ст.75 Конституції є парламент, який не наділений правом
делегувати свої повноваження іншим державним органам.

Таким чином,
виплату позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення у період 2000-2005 роки відповідач повинен був здійснювати
у розмірі, визначеному частиною четвертою статті Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» без
обмежень встановлених Законом України «Про державний бюджет України на 2000
рік» , Законом України «Про державний бюджет України на
2001 рік» , Законом України «Про державний бюджет
України на 2002 рік», Законом України «Про державний бюджет України на 2003
рік», Законом України «Про державний бюджет України на 2004 рік» та Законом
України «Про державний бюджет України на 2005 рік».

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції та
вважає ухвалену по справі постанову такою, що відповідає вимогам закону,
оскільки всі обставини справи судом з'ясовані в повному об'ємі, доводи сторін
перевірені та їм надана належна правова оцінка.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують та
зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої
інстанції. Проте, відповідно до ст. 86 КАС України
, виключне право оцінки доказів належить суду,
який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись законом.

При
вирішенні справи судом першої інстанції
правильно застосовані норми матеріального права, порушень норм процесуального
права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає що
постанова Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28
січня 2008 року скасуванню не підлягає, а апеляційна скарга повинна бути
залишена без задоволення

Керуючись
п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради Кіровоградської області - залишити без задоволення, постанову
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 січня 2008
р. - залишити без змін.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з дня виготовлення її тексту у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала суду виготовлена 04 листопада 2008 року

Судді:
Сафронова С.В.

Поплавський
В.Ю.

Кожан М.П.

Копія відповідає оригіналу

Суддя
Сафронова С.В.