Справа № 22а-79/08
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2008-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-79/08 Головуючий суддя
Категорія статобліку - 48 інстанції - І.М. Кощеєв
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Проценко О.А. (доповідач)

суддів -
Коршун А.О., Туркіна Л.П.,

при секретарі -
Гулій О.Г.,

за участі представників:

позивача -
ОСОБА_1. (довіреністьНОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року),

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність
НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року),

третьої особи - ОСОБА_3.
(довіреність від ІНФОРМАЦІЯ_3 року),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дивоцвіт»

на постанову господарського суду Дніпропетровської області від
ІНФОРМАЦІЯ_4. в адміністративній справі НОМЕР_3

за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_5

до Криворізької
міської ради Дніпропетровської області

за участю третьої особи: Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_4

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2007р. до
господарського суду Дніпропетровської області звернувся позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_5 з позовом про визнання недійсним в
повному обсязі рішення Криворізької міської ради від ІНФОРМАЦІЯ_6НОМЕР_4 „Про
затвердження проекту відведення, вилучення та надання в оренду земельної
ділянки для розміщення торгівельного павільйону на мкр.4-му Зарічному” з
моменту прийняття та зобовязання відповідача
вчинити дії щодо відновлення меж земельної ділянки торгівельного центру
у мкр. 4-му Зарічному загальною площею 8108,44м.кв. згідно до
земельно-кадастрової документації, а саме: схеми (плану розташування та визначення
зовнішніх меж земельної ділянки), доданої до рішення Виконавчого комітету
Криворізької міської ради від 12.09.2001р. №923 „Про передачу права спільного
користування земельною ділянкою Приватному підприємству ІНФОРМАЦІЯ_5. В ході
судового розгляду позивачем були уточнені позовні вимоги, згідно з якими позивач просив суд визнати
недійсним в повному обсязі рішення Криворізької міської ради від
ІНФОРМАЦІЯ_6НОМЕР_4 „Про затвердження проекту відведення, вилучення та надання
в оренду земельної ділянки для розміщення торгівельного павільйону на мкр.4-му
Зарічному” з моменту його прийняття.

Позовні вимоги
обгрунтовані тим, що спірне рішення Криворізької міської ради не відповідає
вимогам чинного законодавства, порушує права та інтереси позивача як законного
орендаря. У позові зазначено, що відповідач шляхом прийняття незаконного
рішення за рахунок прибудинкової території, яка була надана позивачу та
співкористувачам (співвласникам торгівельного комплексу) на праві спільного
часткового користування рішенням Виконкому Криворізької міської ради від 12.09.2001р.
№923, без будь-яких попереджень вилучив та надав Приватному підприємцю ОСОБА_4
в оренду земельну ділянку площею 0,04га на мкр. 4-му Зарічному. Позивач
зазначає, що та обставина, що позивачем не було оформлено право користування
земельною ділянкою у відповідності до вимог Земельного кодексу від 18.12.1990р.
і єдиними землекористувачем залишався відповідач в особі Управління
житлово-комунального господарства, не є підставою для висновку про відсутність
у позивача права на користування спірною земельною ділянкою. За твердженням
позивача, право користування земельною ділянкою було отримано ним на підставі
ст.30 Земельного кодексу України за рішенням Виконавчого комітету Криворізької
міської ради від 12.09.2001р. №923. Таким чином, відповідач безпідставно
припинив право позивача та інших землекористувачів на користування спірною
земельною ділянкою, неправомірно передав частину земельної ділянки приватному
підприємцю ОСОБА_4 без врахування їх законних прав та інтересів, тому вважає,
що спірне рішення має бути визнаним в судовому порядку недійсним.

Розглянувши справу, господарський суд Дніпропетровської
області постановою від 17.04.07р. в задоволенні позову відмовив повністю. При
цьому суд зазначив, що рішення Криворізької міської ради від ІНФОРМАЦІЯ_6НОМЕР_4
є правомірним, акцентувавши на тому, що
обов'язковою умовою визнання акту недійним є порушення у звязку з його
прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Судом
встановлено, що оскаржуваний акт не порушує прав та охоронюваних законом
інтересів позивача у даній справі у зв'язку із скасуванням п.2 рішення Виконавчого комітету Криворізької міської
ради від 20.01.2001 №923, на який посилається позивач, та укладенням між сторонами договорів оренди
від ІНФОРМАЦІЯ_7 НОМЕР_5 та НОМЕР_6, які визначили межі земельних ділянок, що
знаходяться у Товаристві з обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_5.

Не погодившись з висновками суду
першої інстанції, позивач оскаржує дану постанову в апеляційному порядку, просить скасувати судове рішення та прийняти
нове, яким задовольнити позовні вимоги, визнати недійсним в повному обсязі
рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області від
ІНФОРМАЦІЯ_6НОМЕР_4 „Про затвердження проекту відведення, вилучення та надання
в оренду земельної ділянки для розміщення торговельного павільйону на мкр.4-му
Зарічному” з моменту його прийняття. В обґрунтування апеляційних вимог позивач
посилається на те, що підставою для
прийняття неправомірного рішення стало неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин справи та невірне застосування положень процесуального та
матеріального права. Зокрема, позивач не погоджується із судом першої інстанції
щодо мотивів відмови в задоволенні позову. Апелянт зазначає, що скасування п.2
рішення від 12.09.2001р. №923 та укладення догорів оренди від ІНФОРМАЦІЯ_7
№4002 та 4003, які визначили межі земельних ділянок, що знаходяться в
користуванні у позивача, не можуть бути належним мотивом для відмови в позові.
На думку позивача, скасування відповідачем частини рішення від 12.09.2001р.
№923 не є тотожним визнанню такого рішення нечинним (повністю або частково) з
моменту його прийняття. Апелянт акцентує увагу колегії суддів на тому, що на
момент прийняття відповідачем спірного рішення від ІНФОРМАЦІЯ_6НОМЕР_4, рішення
від 12.09.2001р. №923 було чинним і не скасованим, а тому прийняття
відповідачем спірного рішення у період дії рішення від 12.09.2001р. №923 - є
законною підствою для визнання його недійсним. Що стосується договорів оренди
від ІНФОРМАЦІЯ_7 №4002 та 4003 апелянт зазначає, що укладення цих договорів на
частину земельної ділянки не може бути підставою для втрати права постійного користування на ту частину
земельної ділянки, яка не була оформлена на умовах оренди, адже площа земеленої
ділянки на умовах оренди менша ніж площа, надана на праві постійного
користування.

Крім того, апелянт не погоджується
з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав поновлення
пропущеного з поважних причин строку звернення до суду за захистом порушених
прав, оскільки вважає, що відлік річного
строку слід починати з дня, коли Товариство з обмеженою відповідальністю
ІНФОРМАЦІЯ_5 фактично дізналось про спірне рішення відповідача, тобто з квітня
2004 року, а саме: з часу складання працівниками Науково-виробничого
підприємства ІНФОРМАЦІЯ_8 нового плану розташування земельної ділянки під
розміщення торгівельного центру у мкр.4-й Зарічній,20а м.Кривого Рогу.

Відповідач та третя
особа заперечують проти задоволення апеляційної скарги позивача, судове рішення
вважають законним, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального
права, а вимоги апелянта - необґрунтованими. Третя особа повністю
погоджується з висновками суду першої інстанції, вказує, що рішення Виконавчого комітету Криворізької
місьокї ради від 12.09.2001р. №923, на яке посилається апелянт в обгрунтування
наявності його привілегійованого права в користуванні спірною земельною
ділянкою, не надає останньому права оренди або постійного користування даною
ділянкою, оскільки предметом даного рішеня було надання позивачу права
спільного (без виділення в натурі)
користування ділянкою під вбудованим приміщенням магазину. Крім того
зазначає, що фактичні обставини та матеріали справи свідчать, що у Товариства з
обмеженою відповідльністю ІНФОРМАЦІЯ_5 відсутнє право на використання спірної
земельної ділянки, яка належить територіальній громаді м.Кривого Рогу, вважає,
що зворотнє позивачем не доведено. За
твердженням третьої особи, апелянт не тільки не має рішення власника ділянки
про надання апелянту права на використання ділянки, але й не має
зареєстрованого в земельному кадастрі права оренди або права постійного
користування спірною земельною ділянкою.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані заперечення, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю
ІНФОРМАЦІЯ_5 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Аналіз норм права, що
регулюють спірні правовідносини, та матеріалів справи показав наступне.

Як свідчать матеріали
справи, рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради від
12.09.2001р. №923 позивачу було передано право спільного користування земельною
ділянкою торговельного центру у мкр.4-ий Зарічний, 20а м.Кривого Рогу, яка
знаходиться в користуванні Управління житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Криворізької міської ради, відповідно до частки у спільній
власності на будівлю, для комерційного використання під розміщення вбудованого
приміщення магазину у розмірі 135/1000
від загальної площі земельної ділянки (0,81га). ІНФОРМАЦІЯ_6Криворізькою
міською радою було прийнято спірне рішення НОМЕР_4 „Про затвердження проекту
відведення, вилучення та надання в оренду земельної ділянки для розміщення торговельного
павільону на мкр.4-му Зарічному, яким було вирішено затвердити суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_4 проект відведення земельної ділянки площею
0,04га за рахунок земель, вилучених із землекористування Управління
житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради для
комерційного використання у мкр.4-ий Зарічний,20а.

29.09.2004р.
Криворізькою міською радою було прийнято рішення НОМЕР_5 „Про передачу в оренду
земельної ділянки для розміщення вбудованих магазинів на мкр.4-му Зарічному,
20а. Пунктом 5 даного рішення визначено,
що п.2 рішення від 12.09.2001р. №923 щодо передачі приватному підприємству
ІНФОРМАЦІЯ_5 права спільного користування земельною ділянкою на мкр.4-му
Зарічному втратив чинність (а.с.47, зворотній бік).

З
01.01.2002р. набув чинності Земельний Кодекс України у новій редакції. Згідно
зі ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування земельними ділянками із земель державної
або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних
ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах повноважень, визначених цим Кодексом.

З матеріалів
справи вбачається, що позивач в обгрунтування свого права на спірну земельну
ділянку посилається на той факт, що є власником нежитлових приміщень,
розташованих в торгівельному центрі на мкр.4-му Зарічному,20а. Для
підтвердження цього факту надано копії договорів купівлі-продажу приміщень
магазинів, копії свідоцтв про права власності (а.с.10-13,16-18).

У
відповідності ст.120 зазначеного Кодексу якщо договором про відчуження
житлового будинку, будівлю або споруди розмір земельної ділянки не визначено,
до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка
необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда,
розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження
до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на
якій вони розміщені. Проте апелянтом не враховано, що відповідно до приписів
Земельного кодексу України до особи, яка придбала будівлю або споруду,
переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені (по
фактичному розташуванні), без зміни її цільового призначення, у
розмірах, встановлених договором.

Тобто, у
відповідності до ст.120 Земельного кодексу України, апелянт має право без
аукціону орендувати або викупити виключно ту частину земельної ділянки, яка
розташована під торгівельним центром, що відповідає проекції нежитлових
приміщень, які є власністю позивача на підставі правоустановчих документів.

Крім того,
законодавець чітко визначив підстави набуття права постійного користування
земельною ділянкою. Так, право власності та право постійного користування на
земельну ділянку виникає після отримання її власником чи користувачем
документа, що засвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної
реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору
оренди та його державної реєстрації (ст.125 Земельного кодексу України).

За приписами
ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок юридичним особам в
постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування по проектам відведення цих ділянок. Умови
та строки розробки проектів відведення земельних ділянок визначається
договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт у відповідності з типовим
договором. Форма типового договору, нормативи та строки розробки проектів
відведення земельних ділянок визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно з ч.3 цієї статті юридична особа, заінтересована в отримані
земельної ділянки в постійне користування із земель державної чи комунальної
власності, звертається з відповідним клопотанням в районну, Київську та
Севастопольську міські державні адміністрації чи сільську, селищну, міську
раду.

Колегія
суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з урахуванням
скасування п.2 рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від
12.09.2001р. №923 та укладенням між сторонами договорів оренди №4002,4003
спірне рішення не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки
рішення, з яким позивач пов'язував своє право - скасовано. Крім того, матеріали справи спростовують
намагання позивача оформити належним чином, тобто у відповідності до ст.123
Земельного кодексу України, правоустановчі документи на право постійного користування
спірною земельною ділянкою.

Так, за
приписами цивільного законодавства право постійного користування земельною
ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває
у державній або комунальній власності,
без встановлення строку.

Статтею 92
Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування
земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та організації, що
належать до державної та комунальної власності;

б)
громадські організації інвалідів україни, їх підприємства (обєднання), установи
та організації.

Позивач не
підпадає під перелік підприємств, що мають право на володіння землею на праві
постійного користування, яка перебуває у комунальній власності.

Таким чином,
колегія суддів погоджується з обґрунтуванням судового рішення. Так, відповідно
до ст.3 КАС України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів
якої подано адміністративний позов до адміністративного суду. Тобто однією з
обовязкових умов визнання акта недійсним є порушення ним прав та охоронюваних
законом інтересів позивача. Позивач посилається на рішення №923 від
12.09.2001р. як на підставу права кристування спірною земельною ділянкою. Разом
з тим, на момент звернення позивача до суду вищезазначений пункт рішення
скасований. Доводи апеляційної скарги про те, що оспорюване рішення від
ІНФОРМАЦІЯ_6НОМЕР_4 було прийняте під час дії рішення від 12.09.2001р. №923,
тобто з 12.09.2001р. до 29.09.2004р., колегією суддів до уваги не приймаються,
оскільки звернення позивача до суду із зазначеними позовними вимогами відбулося
після 29.04.2004р. Крім того, скасування п.2 рішення від 12.09.2001р. №923
рішенням 29.09.2004р. НОМЕР_5
„Про передачу в оренду земельної ділянки для розміщення вбудованих магазинів на
мкр.4-му Зарічному, 20а не оскаржувалось
позивачем. Позивачем не
надано суду жодного документа на право постійного володіння спірною земельною
ділянкою.

Будь-яких
порушень норм процесуального права під час вирішення спору судом не допущено.
Про сплив строку, передбаченого ст.99 КАС України, зазначалося відповідачем у
відзиві на позов, разом з тим, суд обґрунтовано визначився що застосування
даного строку з урахуванням фактичних обставин справи.

Таким чином, апеляційна скарга не містить
доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції. Суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та прийняв судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права. Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає. Судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1ч.1
ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_5
на постанову господарського суду Дніпропетровської області від
17.04.07р. у справі НОМЕР_3
залишити без задоволення.

Постанову господарського суду
Дніпропетровської області від 17.04.07р. у справі №А10/111-07 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили у
відповідності до ст.254 КАС України і може бути оскаржена в касаційному порядку
протягом місяця до Вищого адміністративного суду України у відповідності до
ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.А.Проценко

Судді: А.О. Коршун

Л.П.
Туркіна