Справа № 22а-261/07
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2007-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року листопада місяця 06 дня Судова колегія Одеського апеляційного

адміністративного суду

у складі:

головуючого - Бітова А.І.

судців -
Золотнікова О.С.

-
Милосердного М.М. при секретарі - Усенко С.М.

з участю: представника ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4;
представника товариства з обмеженою відповідальністю
Комунального підприємства "Агротехнополіс "Асканія" -Степанова
Олексія Євгенійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4 на постанову господарського суду Херсонської*
області від 15 листопада 2006 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю
Комунального підприємства
"Агротехнополіс "Асканія" до Чаплинської районної державної
адміністрації Херсонської області про визнання нечинними рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2006 року товариство з обмеженою відповідальністю Комунального підприємства (далі ТОВ КП) "Агротехнополіс
"Асканія" звернулося до суду з адміністративним позовом до Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області
(далі Чаплинської РДА) про визнання нечинними рішень.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазнав, що ТОВ КП
"Агротехнополіс "Асканія" звернулося до
Чаплинської РДА за наданням земельної ділянки під розміщення (будівництво)
вітряних електростанцій, яке було вирішено актом вибору земельної ділянки від 13 листопада 2001 року, після чого розпорядженням
Чаплинської РДА Херсонської області №202 від 30 квітня 2002 року надано дозвіл
на розробку проекту відведення цієї земельної ділянки.

При подальшому оформленні, ТОВ КП "Агротехнополіс "Асканія"
з технічної документації дізналося, що всередині
його земельної ділянки розташовано землі приватної власності - трьох громадян ОСОБА_1, надані їм розпорядженнями голови
Чаплинської РДА №488 від 10 листопада 2003 року та №364 від 02 серпня
2004 року.

Позивач вважає їх незаконними, та прийнятими відповідачам не в межах своїх повноважень.

Головуючий у
першій інстанції- Скобєлкіна С.В. Справа №22а-261/2007 р.

Доповідач Бітов А.І. Категорія № 11

2

Посилаючись на наведене і на підставі ст.ст. 105-110 КАС України, ст. 215
ЦКУ позивач просив суд взнати нечинним
розпорядження Чаплинської РДА №488 від 10 листопада 2003 року та №364 від
02 серпня 2004 року з дати їх прийняття.

Справа розглянута судом першої інстанції у відсутності представника
відповідача -Чаплинської РДА.

Постановою господарського суду Херсонської області від 15 листопада 2006
року позовні вимоги задоволено, визнано нечинними
розпорядження Чаплинської районної державної
адміністрації Херсонської області №488 від 10 листопада 2003 року та №364 від
02 серпня 2004 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4 ставиться питання про скасування судового рішення та
закриття провадження у справі в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також що у зв'язку з тим, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної
скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, адвоката
ОСОБА_4, перевіривши законність і обгрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з
таких підстав.

При вирішені справи судом першої інстанції, були допущені суттєві порушення
норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, справа була розглянута судом без участі представника відповідача -
Чаплинської РДА. При цьому, Чаплинська РДА не
була належним чином сповіщена про судове засідання по справі, яке
відбулося 15 листопада 2006 року.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 35 КАС України - повістка повинна бути вручена
не пізніше ніж за сім днів до судового
засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді, а з матеріалів справи (а.с.34) вбачається, що
Чаплинська РДА отримала документи по справі та повідомлена про судове
засідання 14 листопада 2006 року.

Постановою господарського суду Херсонської області від 15 листопада 2006
року визнані нечинними розпорядження Чаплинської РДА,
які стосуються прав та інтересів апелянтів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 які не були повідомлені про можливість вступити у справу, таким чином, судом першої інстанції
вирішені питання про права осіб, які не були повідомлені про можливість
вступити у справу.

З протоколу судового засідання (а.с.42) вбачається, що при розгляді справи
суддею не робилася доповідь про зміст позовних
вимог (ч.1 ст. 135 КАС України), крім того, всупереч вимогам ч. 2 ст. 160 КАС
України при постановлені судового рішення суд не видалявся до нарадчої
кімнати.

Саме судове рішення також не відповідає вимогам ст. 163 КАС України, зокрема
в постанові взагалі відсутнє посилання суду на
встановлені судом першої інстанції обставини із посиланням на
докази (п.3 ч.1 ст. 163 КАС України).

По суті позовних вимог судом
апеляційної інстанції встановлені такі обставини справи.

Рішенням Чаплинської районної ради Херсонської області від 08 серпня 2000
року №137 було надано у постійне користування
для ведення селянського (фермерського) господарства ОСОБА_3 земельну ділянку площею 50 га рилі із земель резерву Григорівської
сільської ради (а.с.97).

Державним актом на право постійного користування землею І-ХС №010370 від 17
вересня 2001 року було закріплене право постійного
користування ОСОБА_3 земельною ділянкою площею 53,2474 га
розташованою на території Григорівської сільської ради. Земля була надана для
ведення селянського (фермерського) господарства. В державному акті, крім ОСОБА_3 були визначені частки також ОСОБА_1, ОСОБА_2
(а.с.98).

Розпорядженням голови Чаплинської РДА №202 від 30 квітня
2002 року (а.с.14) надано дозвіл ТОВ КП "Агротехнополіс "Асканія"
на розробку проекту відведення земельної ділянки з земель державної власності, розташованих на території Григорівської
сільської ради площею

3

337,8 га (солонці). При цьому, всередині цієї земельної ділянки
знаходилася земельна ділянка, право постійного користування якою, мали апелянти
на підставі державного акту на право постійного
користування землею І-ХС №010370 від 17 вересня 2001 року.

Розпорядженням голови Чаплинської РДА №488 від 10 листопада 2003 року
(а.с.18) надано громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту приватизації
земельної частки (паю) для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва з земель фермерського господарства
"Сиваш".

Розпорядженням голови Чаплинської РДА №364 від 02 серпня 2004 року (а.с.20)
затверджена технічна документація про передачу у
власність земельної ділянки громадянам ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 в межах земельної частки із земель фермерського господарства
"Сиваш", розташованого на території
Григорівської сільської ради, передано вказаним громадянам у власність земельні
ділянки для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва із земель фермерського господарства
"Сиваш".

09 серпня 2004 року апелянтам видані державні акти на право власності на
земельну ділянку (а.с.75-77) згідно яких:

·
ОСОБА_3 є власником земельної
ділянки площею 16,37 га, яка розташована на території Григорівської сільської ради Херсонської області, для ведення
товарного сільськогосподарського виробництва
(державний акт ХС №009111);

·
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки
площею 16,92 га, яка розташована на території
Григорівської сільської ради Херсонської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт ХС №009112);

·
ОСОБА_3 є власником земельної
ділянки площею 16,74 га, яка розташована на території
Григорівської сільської ради Херсонської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт ХС №009113).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що посилання в
оскаржуваних рішеннях на статті Закону "Про місцеві державні
адміністрації", Земельного Кодексу та його перехідних положень, не має сенсу, оскільки жодна з них не є конкретною
щодо надання земель у власність, а є тільки
підтвердженням загальної компетенції даного органу (відповідача) у сфері здійснення регулювання земельних правовідносин.
Натомість, відповідачем не було застосовано Закон, який підлягав застосуванню -
Закон "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)", що витікає з їх текстів.

Також, в них відсутні посилання на документи, передбачені ст.ст. 8, 9 цього
Закону -землевпорядна експертиза, протокол
про розподіл земельних ділянок між власниками тощо.

Суд першої інстанції погодився з доводами позивача про те, що на порушення
ст. 10 Закону "Про порядок виділення
в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", не було забезпечено гласності щодо
виділення.

Суд першої інстанції вважав оскаржувані рішення такими, що не тільки
безпідставні і не ґрунтуються на Законі, а ще й прямо
порушують права позивача на оформлювану ділянку 189 га, та посягають на Законні інтереси в подальшому у вигляді перешкод в
реалізації права участі та перемоги у концесійному конкурсі, куди входить
земельна ділянка 50 га, правовстановлювальні
документи на яку видані завдяки цим розпорядженням. Винесення спірних рішень райдержадміністрацією не є
повноважним та Законним за конкретних викладених обставин, протирічить
загальним засадам законодавства про місцеве самоврядування
та про землю, тому є протиправними, а позовні вимоги обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції помилковими з
огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 125 ЗК України - право
власності та право постійного користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником або користувачем

4

документа, що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянти на законних підставах
(державний акт на право постійного користування
землею) користувалися спірною земельною ділянкою з 17 вересня 2001
року.

Тому є всі підстави вважати, розпорядження Чаплинської РДА №202 від 30
квітня 2002 року, яким надано дозвіл позивачу
на розробку проекту відведення земельної ділянки, всередині якої знаходилася земельна ділянка право постійного користування
якою належало апелянтам, таким, що зачіпає права
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

При цьому, слід брати до уваги, що апелянти на законних підставах мали
право постійного користування, а на теперішній час мають
право власності на спірну земельну ділянку.
Позивач же з квітня 2002 року до теперішнього часу будь яких правовстановлюючих
документів на земельну ділянку розташовану на території Григорівської сільської
ради площею 337,8 га не отримав, тому, згідно
ст. 125 ЗК України немає, ні права власності, ні права постійного
користування на цю земельну ділянку не має.

Оскільки у позивача, на теперішній час, не виникло ніяких прав на земельну
ділянку (337,8 га на території
Григорівської сільської ради), не має підстав вважати, що рішеннями Чаплинської РДА №488 від 10 листопада 2003 року та №364
від 02 серпня 2004 року порушені права позивача на землю.

Безпідставним є й посилання позивача на ст. 215 ЦК України, оскільки вказана правова норма регламентує
питання недійсності правочину, а рішення Чаплинської РДА №488 від 10 листопада
2003 року та №364 від 02 серпня 2004 року є правовими актами суб'єкта владних повноважень
і забудь яких підстав не можуть вважатися правочинами.

Необгрунтованим є твердження позивача та висновок суду першої інстанції про
те, що приймаючи рішення №488 від 10
листопада 2003 року та №364 від 02 серпня 2004 року Чаплинська РДА діяла поза межами своїх повноважень, оскільки ст. З Закону
України "Про порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що підставами для виділення земельних ділянок у
натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної
сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Судова колегія, також вважає необхідним зазначити, що рішення Чаплинської
РДА №488 від 10 листопада 2003 року та №364 від 02
серпня 2004 року прийняті згідно повноважень наданих районним державним адміністраціям ст.ст. 2, 13, 21, 29 Закону
України "Про місцеві державні адміністрації", ст. 44 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні", ст. З Закону України
"Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)",
ст.ст. 17, 84, 122 ЗК України. При цьому, були дотримані вимоги ст.ст. 5, 8, 9, 10 "Про порядок виділення в натурі
(на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток
(паїв)".

За таких обставин, судова колегія доходить висновку про не обгрунтованість
позовних вимог ТОВ КП "Агротехнополіс
"Асканія" до Чаплинської РДА про визнання нечинним рішень №488 від
10 листопада 2003 року та №364 від 02 серпня 2004 року.

Враховуючи, що судом першої інстанції, при вирішенні справи, порушені норми
процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення
справи, а також, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи
постанову суду першої інстанції, прийняти по справі нову постанову,
якою відмовити ТОВ КП "Агротехнополіс "Асканія" у задоволені
адміністративного позову до Чаплинської РДА про визнання нечинним рішень до Чаплинської
РДА.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.3 ч.1 ст. 198; п.3, п.4 ч.1
ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

5

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково, постанову
господарського суду Херсонської області від 15 листопада 2006 року скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити товариству з
обмеженою відповідальністю Комунальне
підприємство "Агротехнополіс "Асканія" у задоволені адміністративного позову до Чаплинської районної
державної адміністрації про визнання нечинними
рішень №488 від 10 листопада 2003 року та №364 від 02 серпня 2004 року.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду
України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 12 листопада
2007 року.