Справа № 22а-6166/08
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа
№ 22а- 6166/08 (07)
Головуючий суддя у 1-ій
категорія статобліку - 46
інстанції Рижинко А.Г.
06 листопада 2008 року
Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого, судді Сафронової
суддів Поплавський В.Ю.
Уханенко С.А.
при секретарі Кочковій А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення в
смт.Новомиколаївка Новомиколаївської райдержадміністрації Запорізької області
на постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29
адміністративній справі № 2а-8/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Новомиколаївської районної державної
адміністрації Запорізької області про
стягнення недоплаченої одноразової щорічної
грошової допомоги, -
в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення смт.Новомиколаївка
Новомиколаївської райдержадміністрації Запорізької просить скасувати постанову
Новомиколаївського районного суду
Запорізької області від 29 квітня 2008 року, якою відповідача зобов'язано
виплатити ОСОБА_1. 1750 грн. в рахунок погашення заборгованості по виплаті йому
одноразової щорічної допомоги за 2007 рік, як учаснику бойових дій.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на порушення
судом норм матеріального та процесуального права, і на невідповідність
висновків суду обставинам справи, оскільки виплата допомоги ветеранам війни
виплачується за рахунок коштів державного бюджету і даний вид правовідносин
регулюється Бюджетним кодексом, а тому при здійсненні бюджетного процесу
положення нормативно-правових актів застосовуються лиши у тій частині, що не
суперечать Конституції, Бюджетного кодексу та закону про Державний бюджет.
Вказує, що головний розпорядником бюджетних коштів по призначенню і визначенню
розміру допомоги є Кабінет Міністрів України, а управління лише здійснює
виплату допомоги через установи банків за списками сформованими відповідними
органами, які підпорядковуються Міністерству оборони, Міністерству юстиції,
Міністерству внутрішніх справ, Служби безпеки, Міністерству з надзвичайних
ситуацій та інш. Вважає, що у 2007 році управління свої функції по наданню
повідомлення про численність категорій ветеранів війни та виплаті допомоги виконало
у повному обсязі, а встановлювати розміри цих виплат та надавати центральним
органам виконавчої влади пропозиції і заявки відносно розміру допомоги,
управління повноважень на має. З огляду на наведене, відповідач вказує на не встановленням судом
першої інстанції дій, які управління в межах своїх повноважень не виконало,
тому рішення суду є необґрунтованим.
Сторони по справі в судове засідання не з'явилися, хоча про час, день та
місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що відповідно ч.4 ст.196
КАС України не перешкоджає розгляду справи, оскільки участь позивача та
представника відповідача в судовому засіданні не визначалася судом обов'язковою
При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено,
що предметом спору у даній справі є
захист прав позивача від протиправної бездіяльності відповідача щодо виплати
йому як ветерану війни - учаснику бойових дій одноразової щорічної грошової
допомоги у 2007 р. в розмірах, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ (далі - Закон № 3551-ХІІ).
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено,
що позивач перебуває на обліку Управління праці і соціального захисту населення
Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області та має статус учасника бойових дій, у
зв'язку з чим користується пільгами, встановленими Законом № 3551-ХІІ
Відповідно до положень ст.12 Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій
щорічно до 05 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком.
Статтею 17-1 Закону № 3551-ХІІ
передбачено, що щорічна виплата разової
грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього
Закону, здійснюється органами праці та соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий
рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не
є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 05
травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного
року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Задовольняючи позов суд першої інстанції правильно
керувався положеннями ст.22, ст.64, п.31 ч.1 ст.85, п.1 ч.1 ст.92, ч.2 ст.152
Конституції України та вірно врахував пріоритетність Законів над урядовими
нормативними актами та рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. №
6-рп/2007, а також положення Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки
з огляду на особливий статус учасника бойових дій законодавець з метою
адекватного соціального захисту визначив, що встановлені «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» державні соціальні гарантії не можуть
бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами, а згідно
положень ст.ст.8,22,64 Конституції України Законом України «Про Державний
бюджет України на 2005 рік» та «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» були звужені права позивача шляхом
обмеження розміру його соціальної допомоги, що відповідно суперечить Закону №
3551-ХІІ та Рішенню Конституційного Суду України № 20рп/2004 від 01.04.2004
Діючим законодавством встановлено, що
функції по формуванню відповідних документів учасників війни щодо нарахування
сум допомоги і подання цих даних для подальшого визначення обсягу витрат з
Державного бюджету, покладено на органи управління праці та соціального захисту
населення, а тому відповідач по справі,
заперечуючи проти адміністративного позову повинен відповідності до
вимог ч.2 ст.71 КАС України доказати правомірність своєї бездіяльності стосовно
позивача. .
Проте, відповідачем не надано доказів щодо
правомірності його дій по відношенню до позивача, а тому рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошової
допомоги за 2007 р - є законним та обґрунтованим.
Колегією суддів встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку виниклим
спірним правовідносинам та ухвалив рішення, яке у вищенаведеній частині
відповідає вимогам закону, а тому приведені в апеляційній скарзі доводи не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки висновків суду першої інстанції не
спростовують та ґрунтуються на невірному трактуванні відповідачем норм
матеріального права, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками
суду.
Відповідно до ст. 86 КАС України
, виключне право оцінки доказів належить суду,
який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись законом.
Разом з тим, виходячи із заявлених ОСОБА_1. позовних
вимог та встановлених обставини по справі, які свідчать про звернення позивача
за захистом від протиправної бездіяльності відповідача, якою порушуються його
права на належний соціальний захист, що гарантований державою та чітко
визначений нормами діючого законодавства, колегія суддів звертає увагу на те,
що при постановлені рішення по справі судом першої інстанції в порушення вимог
ч.1 ст.2 КАС України, якою визначено завдання
адміністративного судочинства та принципу офіційності не було вирішено
всі питання, які б забезпечували повний захист прав позивача, що призвело до порушення вимог ст.162 КАС України,
в якій визначено повноваження адміністративного суду при вирішенні справи.
Так, за змістом позовної заяви ОСОБА_1.. наголошував на порушенні
відповідачем його прав на належний соціальний захист, просив стягнути на його
користь недоплачену щорічну одноразову допомогу, право на отримання якої
випливає безпосередньо із Закону, що відповідно свідчить про правильність
обраного судом способу захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача
певного розміру коштів.
Однак, при цьому суд першої
інстанції при розгляді справи не надав значення тому, що заявлені позивачем
вимоги не відповідають наведеному в частині третій статті 105 КАС України
переліку вимог, які можуть пред'являтися в адміністративному суді, а при
постановлені рішення суд не використав надане йому ст.7, ст.11, ч.4 ст.111 КАС
України право вжити заходи для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення
справи та право вийти за межі позовних вимог задля вирішення публічно-правового
спору відповідно до покладеного на адміністративні суду завдання захисту прав,
свобод та інтересів особи від протиправних рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкту владних повноважень,
ст.2, ч.2 ст.11 та ст.201 КАС України, для повного захисту прав позивача в межах
адміністративного позову, колегія суддів вважає за необхідне доповнити
резолютивну частину рішення суду першої інстанції шляхом щодо
протиправності бездіяльності відповідача в частині нарахування та виплати
позивачу щорічної допомоги до 5 травня
вищенаведене та керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новомиколаївської
районної державної адміністрації Запорізької
області - залишити без задоволення.
Постанову Новомиколаївського
районного суду Запорізької області від 29 квітня 2008 року - залишити без змін, доповнивши резолютивну частину
постанови наступним.
Визнати протиправними дії Управління праці та
соціального захисту населення Новомиколаївської районної державної
адміністрації Запорізької області щодо нарахування та виплати
ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій
за 2007 рік у розмірах менших, ніж встановлено ст.12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Ухвала суду набирає законної сила з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту її виготовлення
в повному обсягу.

Повний текст ухвали виготовлено 10 листопада 2008 року

Судді: Сафронова
С.В.

Поплавський В.Ю.

Уханенко С.А.