Справа № 22-а-5385/08
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2008-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Зайченко С.В.
Старосуд М.І.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2008 року
справа №
22-а-5358/07

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді

Старосуда М.І.

суддів: при секретарі

Міронової Г.М., Ханової Р.Ф. Чуріковій Я.О.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Центрально-міського Управління праці
та соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області

на постанову

Центрально-Міського районного суду м. Горлівки
Донецької області

від

18.03.2008 року

по справі

№ 2-а-20/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Центрально-міського
Управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради
Донецької області; Головного Управління Державного казначейства України
в Донецькій області

про

визнання дій неправомірними, зобов'язання нараховувати
та виплачувати в подальшому допомогу на оздоровлення, стягнення недоотриманих
компенсаційних витрат щорічної допомоги на оздоровлення та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В
И Л
А :

09.10.2007
рокуОСОБА_1. звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Постановою Центрально-Міського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 18.03.2008 року позов ОСОБА_1 до Центрально-міського Управління праці
та соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області;
Головного Управління Державного казначейства України в Донецькій області про
визнання дій неправомірними, зобов'язання нараховувати та виплачувати в
подальшому допомогу на оздоровлення, стягнення недоотриманих компенсаційних
витрат щорічної допомоги на оздоровлення та моральної шкоди було задоволено
частково, а саме стягнуто недоотриману суму
допомоги на оздоровлення за 2007 рік
В частині - нараховувати та виплачувати в подальшому допомогу на
оздоровлення та стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Не
погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права, а саме, він здійснював виплату, керуючись Постановою
КМУ № 562 від 12.07.2005 р. “Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила.

Позивач дійсно має статус
постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом
2 групи і перебуває на обліку у Центрально-міському Управлінні праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області.

Відповідно до ст. 48 Закону України
“Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, передбачена щорічна допомога на оздоровлення,
зокрема, інвалідам І та ІІ групи - п'ять
мінімальних заробітних плат, при цьому розмір мінімальної заробітної
плати встановлюється на момент виплати. Відповідно до Закону України №749-V
«Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»
розмір мінімальної заробітної плати складав 460 грн.

В порушення зазначених норм відповідачем щорічна
допомога у визначеному розмірі позивачеві не нарахована і не сплачена. Фактично
нараховано та сплачено в
2007 році - 120 грн. При призначенні допомоги відповідач керувався постановою
Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 “Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Таким чином, суд першої інстанції
вирішив, що позивач повинен був отримати від відповідача разову грошову
допомогу у такому розмірі за 2007 рік - (460 грн. х 5) -120 грн. = 2180 грн.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за необхідне в її задоволенні відмовити, а судове
рішення залишити без змін.

Відповідно до ст.
48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачена щорічна допомога на
оздоровлення, зокрема, інвалідам І та ІІ групи - п'ять мінімальних заробітних плат, при цьому розмір
мінімальної заробітної плати встановлюється на момент виплати.

Відповідно до
ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеною
постановою № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної
допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри
такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема для інвалідів 2 групи, які
постраждали внаслідок ліквідації аварії
на Чорнобильській АЕС -120 грн.

З моменту
прийняття постанови № 562 встановлені нею розміри щорічної допомоги на
оздоровлення залишалися незмінними на 2007 рік, у той час як Верховною Радою
України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно
затверджувався державний бюджет.

Обґрунтовано суд
першої інстанції відмовив у задоволенні вимоги відповідача про стягнення моральної шкоди в розмірі 2300 грн.; та
вимоги про зобов'язання відповідача в подальшому нараховувати та виплачувати
допомогу на оздоровлення з урахуванням мінімальної заробітної плати. Оскільки,
відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України
завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Таким
чином, неможливо зобов'язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії,
оскільки відсутні факти порушення прав позивача у майбутньому.

Тобто суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином,
підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ст.
195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Центрально-міського Управління праці та соціального захисту населення
Горлівської міської ради Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову
Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 18.03.2008
року по справі № 2-а-20/08 за позовом ОСОБА_1 до Центрально-міського Управління
праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької
області «про визнання дій неправомірними, зобов'язання нараховувати та
виплачувати в подальшому допомогу на оздоровлення, стягнення недоотриманих
компенсаційних витрат щорічної допомоги на оздоровлення та моральної шкоди» -
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: