Справа № 22-а-9812/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

24 вересня 2008 року справа №
22-а-9812/08

зал
судового засідання № 2 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Міронова Г. М. Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

не з'явився,

від відповідача:

не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету
Кіровської міської ради,
м. Кіровськ

на постанову Кіровського міського суду
Луганської області

від

31 липня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-185/08 (суддя Суконцева Л. Г.)

за позовом

ОСОБА_1, м. Кіровськ

до

Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Кіровської міської ради, м. Кіровськ

про

визнання дій неправомірними, зобов'язання
здійснити перерахунок, стягнення недоотриманої разової грошової допомоги до 5
травня за 2008 рік

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся 14 липня 2008 року до Кіровського міського суду
Луганської області з позовною заявою (арк. справи 1-3) до Управління праці та
соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської ради, м.
Кіровськ (далі по тексту - УПСЗН виконавчого комітету Кіровської міської ради)
про визнання дій УПСЗН виконавчого комітету Кіровської міської ради по виплаті
щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік в розмірі 400 грн.
неправомірними, зобов'язання УПСЗН виконавчого комітету Кіровської міської ради
здійснити перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2008
рік, виходячи з вимог статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», стягнення з УПСЗН виконавчого комітету
Кіровської міської ради заборгованості з виплати щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня за 2008 рік в розмірі 3448 грн., зобов'язання відповідача
в подальшому постійно проводити перерахунок щорічної грошової допомоги до 5
травня у разі підвищення мінімальної пенсії за віком.

Постановою
Кіровського міського суду Луганської області від 31 липня 2008 року
(арк. справи 13) позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені повністю. Суд першої
інстанції визнав дії УПСЗН виконавчого комітету Кіровської міської ради в
частині виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня у 2008 році в
розмірі 400 грн. неправомірними, стягнув з УПСЗН виконавчого комітету Кіровської
міської ради на користь ОСОБА_1 3448 грн. за рахунок коштів державного бюджету
України.

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції
як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти
нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Позивач
надав заперечення на апеляційну скаргу з
клопотанням про розгляд справи без участі його представника (арк. справи
22-23).

Відповідач
надав заяву про розгляд справи без участі його представника (арк. справи 21).

Колегія
суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, заперечення
на неї, встановила наступне.

Закон
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22
жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (зі змінами та доповненнями станом на час розгляду
спірних правовідносин), далі по тексту - Закон № 3551-ХІІ, визначає правовий
статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх
життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до
них.

Відповідно
до частини 2 статті 4 Закону № 3551-ХІІ до ветеранів війни належать: учасники
бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Розділом 3 цього Закону
визначені пільги ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту.

Позивач
є інвалідом війни 2 групи, що підтверджується посвідченням (арк. справи 5). В
обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач виплатив разову
грошову допомогу до 5 травня за 2008 рік в розмірі меншому, ніж передбачено
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно довідки відповідача (арк. справи 27) позивачу, як інваліду війни 2
групи, щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2008 рік була виплачена в
квітні 2008 року в розмірі 400 грн.

Згідно частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» (в редакції станом до 1 січня 2008 року)
щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у
розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи -
вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом б пункту 3 частини 20 Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України" від 28 грудня 2007 року №
107-VI, який набрав чинності 1 січня 2008 року, частина 5 статті 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» була
викладена в наступній редакції: «щорічно до 5 травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом
Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України».

Постановою
Кабінету Міністрів України від 12 березня 2008 року № 183 «Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та
"Про жертви нацистських переслідувань» передбачено, що у 2008 році виплата
разової грошової допомоги інвалідам війни 2 групи здійснюється в розмірі 400
грн.

Відповідач
в обґрунтування апеляційної скарги посилається на виплату позивачу щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік в розмірі, передбаченому постановою
Кабінету Міністрів України від 12 березня 2008 року № 183.

Рішенням Конституційного Суду України №
10-рп/2008 від 22 травня 2008 року по справі № 1-28/2008 були визнані такими,
що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пунктів
20 - 22 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів
України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону
України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України". У вказаному рішенні Конституційним
судом України було зазначено, що положення Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду
України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції
при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок
дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних
неконституційними.

За
частиною 4 статті 171 Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" особи, які не отримали разової
грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до
30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. Позивач
скористався таким правом звернувшись до відповідача, але згідно відповіді УПСЗН
виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області № 2793 від 9
червня 2008 року (арк. справи 6-7), вже після набрання чинності рішення
Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, йому було
відмовлено в виплаті грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік у розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в
частині визнання неправомірними дій відповідача саме в відмові в перерахунку та
виплаті разової допомоги за 2008 рік до 5 травня у вказаному розмірі.

Відповідач
в обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений статтею 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується виключно для
визначення пенсій, призначених згідно з
цим Законом.

З
цього приводу колегія суддів зазначає, що за частиною 1 статті 2 Закону України
«Про прожитковий мінімум» № 966-ХІV від 15 липня 1999 року прожитковий
мінімум застосовується для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги,
допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших
соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України,
визначення права на призначення соціальної допомоги. Колегія суддів
також враховує, що чинним законодавством не встановлено іншого ніж
передбаченого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» порядку вирахування мінімального розміру пенсії
за віком.

Статтею
58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення
змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI,
передбачено, що для осіб, які втратили працездатність, на 2008 рік затверджений
наступний розмір прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць: з
1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня -
498 грн. З врахуванням положень статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", розмір щорічної
разової грошової допомоги позивачу за 2008 рік повинен складати 3848 грн. (481
грн. х 8), але враховуючи те, що позивачу була виплачена в квітні 2008 року
грошова допомога у розмірі 400 грн., колегія суддів вважає, що стягненню
підлягає сума недоплаченої щорічної разової грошової допомоги за 2008 рік у
розмірі 3848 грн., яка була правильно визначена судом першої інстанції, проте
судом першої інстанції в резолютивній частині постанови не було вказано про
стягнення саме щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік. З
огляду на те, що судом задовільняються позовні вимоги про стягнення вже
перерахованої щорічної разової допомоги за 2008 рік до 5 травня, то позовні
вимоги в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок за цей же
період не задовільняються, в той час як суд першої інстанції не надавши оцінки
цим вимогам, зазначив про задоволення позову повністю.

Фінансування
витрат, пов'язаних з введенням в дію Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до статті 17 цього Закону
здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Управління
праці та соціального захисту населення стосовно виплат щорічної разової
грошової допомоги ветеранам війни, є розпорядником бюджетних коштів в розумінні
пункту 36 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України.

Відповідно
до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Згідно
частини 1 статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах,
передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та
соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи
банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за
місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх
проживання чи одержання грошового утримання.

Колегія
суддів не приймає посилання скаржника на відсутність бюджетного фінансування в
обсязі передбаченому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» для здійснення соціальних виплат, з огляду на те, що
судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в незалежності
від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату
допомоги та згідно частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави,
держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення
прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Вимоги
позивача про застосування на майбутнє приписів статті 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині виплати
позивачу, як інваліду 2 групи, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, судом не задовольняються, оскільки
судові рішення приймаються виходячи з існуючих правових норм у поточному стані,
які в подальшому можуть бути змінені або скасовані. Встановлення судом
обов'язків суб'єктів владних повноважень на майбутнє протирічить вимогам
частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою
провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону,
чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Судом першої інстанції позовні вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача
в подальшому здійснювати виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня
в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком розглянуті не були.

Виходячи з
вищевикладеного, з врахуванням приписів частини 1 статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає, що в
оскаржуваній постанові суду першої інстанції має місце невідповідність
висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального
права, що обумовлює скасування постанови суду першої інстанції та прийняття
нової постанови з частковим задоволенням позовних вимог у відповідності до норм
права, застосованих при вирішенні цього спору, для забезпечення захисту прав та
інтересів фізичної особи від порушень з боку суб'єкту владних повноважень.

Керуючись
статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Кіровської міської ради, м. Кіровськ на постанову
Кіровського міського суду Луганської області від 31 липня 2008 року по
адміністративній справі № 2-а-185/08 - задовольнити частково.

Постанову Кіровського міського суду Луганської області від 31 липня 2008
року по адміністративній справі № 2-а-185/08 - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1, м. Кіровськ до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської ради, м. Кіровськ про
визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок, стягнення
недоотриманої разової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік, зобов'язання в
подальшому постійно проводити перерахунок щорічної грошової допомоги до 5
травня у разі підвищення мінімальної пенсії за віком - задовольнити частково.

Визнати
неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Кіровської міської ради, м. Кіровськ щодо відмови в
перерахунку та виплаті щорічної разової грошової допомоги за 2008 рік до 5
травня в розмірі восьми мінімальних заробітних плат.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Кіровської міської ради, м. Кіровськ на користь ОСОБА_1, м. Кіровськ
недоотриману щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2008 рік в розмірі 3448 грн. за рахунок коштів
Державного бюджету України.

В
задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

На
підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України
відкласти з дня закінчення судового розгляду справи на строк п'ять днів
складання судового рішення у повному обсязі.

Вступна
та резолютивна частини постанови складені, підписані колегією суддів у нарадчій
кімнаті та проголошені в судовому засіданні 24 вересня 2008 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з дня складення постанови в повному обсязі.

Постанова складена в повному обсязі та підписана колегією
суддів 29 вересня 2008 року.

Головуючий:
В.Г.Яманко

Судді:
Г.М.Міронова

К.П.Горбенко

З оригіналом згідно:

Суддя В.Г.Яманко