Справа № 22а-7387/08
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2008-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22а - 7387/08(11)
Головуючий суддя у 1-ій інстанції -
Попович С.М.(справа № 2а-387/08)
жовтня 2008 року м.
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду
Нагорної Л.М. (доповідач),
суддів - Стежко В.А., Суховарова А.В.
секретарі - Хоменко О.С.
участю позивача - ОСОБА_1.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області
на постанову Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 26 червня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради
Кіровоградської області про стягнення коштів щорічної допомоги на оздоровлення,
в с т а н о в и л а :
Постановою Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 26 червня 2008 року адміністративний позов ОСОБА_1.
було задоволено. З Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради Кіровоградської області було стягнуто на користь
позивачки 2200 грн. 00 коп. в рахунок недоплаченої суми щорічної допомоги на
оздоровлення за 2007 рік, яка повинна виплачуватися ОСОБА_1., як учаснику
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, відповідно
до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідач, не погодившись з
винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову
суду першої інстанції, оскільки вона
винесена з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. В обґрунтування своїх вимог
посилався на те, що, виходячи з існуючих фінансових можливостей, держава
гарантує виплату зазначеної допомоги на оздоровлення в розмірі, встановленому
постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562, і, оскільки,
Управління праці та соціального захисту населення є розпорядником бюджетних
коштів, воно діє в межах наданих йому бюджетних асигнувань та не може виходити
за межі бюджетних призначень, визначених Державним бюджетом України, тому
виплати допомоги позивачці проводились відповідно до вказаної постанови
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562, якою визначено конкретні
розміри щорічної допомоги на оздоровлення.
Перевіривши матеріали справи,
оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи із наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1. має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
другої категорії, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією
посвідчення Серії НОМЕР_1, виданого 02 листопада 1992 року, у зв'язку з чим і
перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради Кіровоградської області (а.с.2). Таким чином,
право позивача на отримання щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст.
48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідачем не оспорюється.
Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до частини 4 статті 48
Закону № 796-ХІІ щорічна допомога учасникам
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії виплачується
у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати (абзац 7 частини 4 статті 48
Закону № 796-ХІІ ).
Із змісту ст.1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ , не вбачається будь-яких обмежень
щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації норми статті 48 Закону № 796-ХІІ .
Доводи апеляційної скарги стосовно
правильності визначення позивачу розміру щорічної допомоги на оздоровлення,
колегія суддів не приймає до уваги, оскільки
встановлений постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 року розмір щорічної
допомоги на оздоровлення не відповідає розміру, встановленому іншими законами
Зокрема, відповідно до ст. 76 Закону
України «Про Держаний бюджет України на 2007» розмір мінімальної заробітної
плати встановлений з 1 січня 2007 року - у розмірі 400 грн., з 1 квітня 2007
року - у розмірі 420 грн., з 1 липня 2007 року - у розмірі 440 грн., а з 1
жовтня - у розмірі 460 грн. на місяць.
Таким чином, суд першої інстанції вірно визначив суму
недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення, яка має бути сплачена
відповідачем на користь позивачки, з урахуванням вимог ст. 48 Закону № 796-ХІІ
та ст.76 Закону України «Про Держаний бюджет України на 2007», а також суми,
сплаченої позивачці УПСЗН Олександрійської міської ради Кіровоградської області
в рахунок цієї допомоги у грудні 2007
року, згідно наданої суду довідки (а.с.4).
Також, суд вірно зазначив, що виходячи із
загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативно-правовими
актами, при вирішенні даного спору необхідно застосовувати саме норми Закону, а
не постанови Кабінету Міністрів.
Щодо положень Закону України "Про
Держаний бюджет України на 2007 рік", якими було зупинено в 2007 році дію
ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то в цьому випадку суд першої
інстанції вірно застосував висновки рішення Конституційного суду України від 09
липня 2007 року, яким вищезазначені положення Закону України "Про Держаний
бюджет України на 2007 рік" були визнані неконституційними.
Позовні вимоги ОСОБА_1. щодо стягнення з відповідача
заборгованості по виплаті коштів щорічної допомоги на оздоровлення випливають з
того, що відповідачем, на думку позивачки, було неправомірно не доплачено на її
користь певну суму цієї допомоги, тобто через його неправомірні дії по
нарахуванню допомоги сталося порушення її законних прав. Отже, виникнення
заборгованості по виплаті допомоги безпосередньо пов'язано з діями відповідача
по нарахуванню цієї допомоги, а вимоги про стягнення цієї заборгованості не
можливо розглядати без перевірки правомірності дій відповідача.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади,
орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший
суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в
тому числі і на виконання делегованих
Отже, спір між ОСОБА_1. і Управлінням праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської
області містить всі ознаки публічно-правового спору.
У відповідності до статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України суд
при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права
та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що відповідач по справі повинен був виплатити позивачці
щорічну допомогу на оздоровлення за зазначений період, виходячи із суми
мінімальної заробітної плати на момент виплати.
Доводи апеляційної скарги не спростовують
зроблений судом першої інстанції висновок та зводяться до намагань обґрунтувати
порушення прав позивачки відсутністю належних коштів для виконання вимог Закону
та рішення Конституційного Суду України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що не може
бути прийнято до уваги, оскільки правові висновки та обґрунтування
недопустимості порушень з боку уряду чи парламенту держави при розробці та
затверджені щорічного бюджету в частині соціальних гарантій та виплат по
відшкодуванню завданої шкоди здоров'ю громадян, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи мають преюдиціальне значення як для судів, так і
службовців, установ, підприємств та державних органів.
Відповідно до ст.200 КАС України
, суд апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції
залишає апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального
і процесуального права.
Керуючись п.1 ч.1 ст.19 9, ст. 200
, 205 , 206 КАС
України , колегія суддів, -
Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської
області - залишити без задоволення.
Постанову Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 червня 2008 року - без змін.
Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня виготовлення
повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 27
жовтня 2008 року.

Головуючий:
Л.М.Нагорна

Судді:
В.А.Стежко

А.В.Суховаров