Справа № 22-а-11974/08
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

у 1 інстанції - Петунін І.В. Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2008 року справа №
22-а-11974/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого
судді

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі за участі позивача

Дяченко С.П., Нікуліна О.А., Шептульовій С.Ю. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Димитровської міської ради Донецької області

на постанову

Димитровського міського суду Донецької
області

від

22 серпня 2008 року

по справі

№ 2-а-14/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення Димитровської міської ради

про

оскарження дій, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

21.02.2008
року ОСОБА_1. звернувся до суду з цим позовом.

Постановою
Димитровського міського суду Донецької області від 22
серпня 2008 року позов ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Димитровської міської ради про
стягнення грошових сум на оздоровлення за 2003-2007 роки було задоволено
частково, а саме задоволено за 2003-2005 та 2007 роки. В частині стягнення
щорічних виплат на оздоровлення за 2006 рік позивачу відмовлено.

Суд
першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач дійсно є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 1
категорії і з 14.10.1997 року був інвалідом 3 групи, а з 20.04.2006 року - є
інвалідом 2 групи, та перебуває на обліку у відповідача, при цьому розмір
мінімальної заробітної плати на момент виплати становив:

- у 2003
році - 205 грн.;

- у 2004 році - 205 грн.;

- у 2005 році - 262 грн.;

- у 2007 році - 420 грн.

В
порушення зазначених норм відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі
позивачеві не нарахована і не сплачена. Фактично нараховано та сплачено:

- за
2003 рік - 21,50 грн.;

- за
2004 рік - 21,50 грн.;

- за
2005 рік - 21,50 грн.;

- в 2007 році - 120 грн.

Таким чином, суд
першої інстанції вирішив, що позивач щорічно повинен був отримати від
відповідача разову грошову допомогу у таких розмірах:

за 2003 рік -
(205 гривень х 4) - 21,50 гривень = 798,50 гривень;

за 2004 рік -
(205 гривень х 4) - 21,50гривень = 798,50 гривень;

за 2005 рік -
(262 гривень х 4) - 21,50 гривень = 1026,50 гривень;

за 2007 рік -
(420 гривні х 5) - 120 гривень = 1980 гривень.

Тобто судом було
встановлено, що фактично за 2003-2005 та 2007 роки відповідачем було
недоплачено позивачеві сума щорічної разової допомоги у розмірі 4603,50 грн.

Не погодившись з
таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову
суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись Постановами КМУ
№ 836 від 26.07.1996 р. «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» та № - від 12.07.2005 р. «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

В судовому
засіданні позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Інші особи,
які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне останню залишити без
задоволення.

Суд апеляційної
інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1. є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії і з 14.10.1997 року був
інвалідом 3 групи, а з 20.04.2006 року - є інвалідом 2 групи

Відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 групи у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається
на момент виплати.

За 2003, 2004 та
2005 роки Управління виплатило щорічну допомогу на оздоровлення частково - у
розмірі по 21,50 грн., установлені постановою Кабінету Міністрів України від
26.07.1996 року № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - постанова №836), за 2007 рік
- 120 грн., встановлені Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - постанова №562).

Відповідно до
ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними
постановами № 836 та № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір
щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено
конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 групи - 21,50 гривень та
за 2007 рік як інваліду 2 групи - 120 гривень(за грошовою реформою 1996 року).

З моменту
прийняття постанови № 836 встановлені нею розміри щорічної допомоги на
оздоровлення залишалися незмінними на 2003-2007 роки, у той час як Верховною
Радою України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати,
щорічно затверджувався державний бюджет.

Тому, оскільки
ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких
рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати на 2003, 2004, 2005, 2007 роки, а не постанови №
836 та № 562.

Положення пункту
30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким
зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати -абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від
09.07.2007 р.

Тобто, дії
відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у
розмірі по 21,50 за 2003-2005 роки і 120 грн. за 2007 рік суд першої інстанції
обґрунтовано визнав неправомірними.

Таким чином,
недоплата позивачеві належної щорічної допомоги на оздоровлення за 2003-2007
роки склала 4603, 50 гривень, які й підлягають стягненню на користь позивача з
відповідача.

Згідно частини 4
статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

В іншій
частині постанова місцевого суду сторонами не оскаржена, тому апеляційному
перегляду не підлягає і має бути залишена без змін.

Враховуючи
вищенаведене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права,
тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради - залишити без
задоволення.

Постанову
Димитровського міського суду Донецької області від 22 серпня 2008 року у справі
№ 2-а-14/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Димитровської міської ради «про оскарження дій, зобов'язання вчинити
дії» - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: