Справа № 22а-3016/08
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2008-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД______
1-й інстанції Радченя Д.І.
Справа № 22а-3016/08
суд Хмельницької області
Ряд. стат.звіту №31
Справа
№11/7369-А
Доповідач: В.З. Улицький
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого:
Улицького В.З.

суддів:
Багрія В.М., Обрізка І.М.

секретаря: Неміш О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу військової частини А1337 на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 02.11.2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
військової частини А1337 про стягнення невиплаченої компенсації за продовольче
забезпечення в сумі 34 299,71 грн. ,-

встановила:

У вересні 2007 року ОСОБА_1 звернулася з
позовом до військової частини А1337 про стягнення невиплаченої компенсації за
продовольче забезпечення в сумі 34 299,71 грн..

Позивачка свої позовні вимоги мотивувала
тим, що вона проходила дійсну військову службу у військовій частині 92489
правонаступником якої є військова частина А1337. Після звільнення у запас у
відповідача перед нею утворилася заборгованість за продовольче забезпечення у
період з 11.03.2000 року по 09.12.2004 року у сумі 34 299,71 грн.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 02.11.2007 року позов задоволено. Визнано
бездіяльність відповідача в частині невиплати позивачці компенсації за
неотримане продовольче забезпечення - неправомірною. Стягнуто з військової
частини А1337 на користь ОСОБА_1 компенсацію за неотримане продовольче
забезпечення з 11.03.2000 року по 09.12.2004 року в сумі 34 299,71 грн..

Постанову суду оскаржила військова частина А1337. Вважає, що постанова
суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального
права, з неповним з'ясуванням всіх обстави, що мають значення для справи та
підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Покликаються на те, що дію ч.2 ст.9 Закону №2011-ХІІ/91р. якою було
передбачено право військовослужбовців на забезпечення за рахунок держави
продовольчим пайком, було зупинено 11.03.2000 року із набранням чинності Закону
України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів від 17.02.2000 року
№1459-ІІІ, далі Закон №1459-ІІІ/2000 р. Також відсутні норми, які б гарантували
забезпечення офіцерів продовольчим пайком, позаяк постанову КМ України за №316
від 12.03.1996 року припинено такою ж за №426 від 29.03.2002 року.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи вважає, апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходила дійсну
військову службу у військовій частині 92489 правонаступником якої є військова
частина А 1337. Після звільнення у запас у відповідача перед нею утворилась
заборгованість за продовольче забезпечення у період з 11.03.2000 року по
09.12.2004 року у сумі 34299,71 грн.

Відповідно до вимог ст.
9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей», яка діяла станом до внесення змін від 04 квітня 2006 року Законом
України №3591-ІУ, держава гарантує забезпечення військовослужбовцям матеріальне
та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян
України у військовій службі. Військовослужбовці одержують за рахунок
держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за
бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них. Порядок і розміри
грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації
замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів
України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.

Згідно пункту 27 Положення «Про порядок речового забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час»,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року за
№1444, військовослужбовці звільнені у запас або відставку з правом носіння
військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не
отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день
підписання наказу про звільнення.

Покликання сторони
відповідача на те, що Законом України «Про деякі міри по економії бюджетних
коштів» від 17.02.2000 року, який набрав чинності 11.03. цього ж року, була
призупинена дія ст. 9 ч. 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей», а тому в задоволенні позову слід
відмовити, спростовується аналізом вище наведеного та ст.4 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», яка діяла
на час прийняття рішення судом першої інстанції, ст.9 Закону України «Про
військовий обов'язок і військову службу», згідно якого вказане обмеження
стосується військовослужбовців, а не військовозобов'язаних тобто осіб, які
перебувають в запасі.

За таких підстав
рішення суду відповідає зібраним доказам, ст.9 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів іх сімей», ст.9 Закону України
«Про військовий обов»язок і військову службу», доводи скарги не спростовують
висновків суду.

Колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу військової частини А1337 залишити без задоволення, а
постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 02.11.2007 року -
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення.

На
ухвалу протягом одного місяця може бути подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В. Улицький

Судді:
В. Багрій

І. Обрізко