Справа № 22-а-2595/08
Суддя: Бараненко І.І.
Дата ухвалення: 2008-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня
2008 року
місто Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Бараненка І.І.,

суддів: Коваля М.П.,

Маслія
В.І.,

при секретарі судового засідання - Калініній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду
міста Києва від 11 червня 2007 року в адміністративній справі №2-а-97/07 за
позовом ОСОБА_1 до Державного комітету України у справах національностей та
міграції про скасування рішення і зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У січні 2007 року позивач звернувся
до Деснянського районного суду м.Києва з вказаним позовом, у якому, посилаючись
на формальність розгляду його заяви про отримання статусу біженця просив
визнати рішення Державного комітету України у справах національностей та
міграції №865 від6 грудня 2006 року неправомірним, скасувати його та
зобов'язати Державний комітет України у
справах національностей та релігій повторно розглянути заяву про надання
статусу біженця відповідно до чинного законодавства.

Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 11 червня 2007 року у
задоволенні сказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись
на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції
вважає доведеними, невідповідність висновків суду обставин справи, порушення
норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить скасувати постанову Деснянського районного суду
м.Києва від 11 червня 2006 року та прийняти нову, якою задовольнити позовні
вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини справи та, перевіривши доводи
апеляції наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про біженців" рішення
про оформлення або відмову в оформленні
документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця приймається на підставі
письмового висновку працівника,
який веде справу, і оформлюється наказом керівника органу
міграційної служби. Рішення про
оформлення або відмову в оформленні документів для вирішення
питання щодо надання статусу біженця приймається на підставі
письмового висновку працівника,
який веде справу, і оформлюється наказом керівника органу
міграційної служби.

Згідно з п.6 цієї ж статті рішення про відмову в оформленні
документів для вирішення питань щодо надання статусу біженця
приймаються за заявами, які є очевидно
необґрунтованими, тобто якщо у заявника відсутні умови,

передбачені абзацом другим
статті 1 цього Закону, а також коли заяви носять характер
зловживання, тобто якщо
заявник з метою набуття
статусу біженця видає себе за
іншу особу, а так само за заявами, поданими особами, яким було відмовлено у
наданні статусу біженця у зв'язку
з відсутністю умов, передбачених
для набуття статусу біженця абзацом
другим статті 1
цього Закону, якщо зазначені умови не змінилися.

Згідно з ч. 9 ст. 13 Закону України "Про біженців" після
вивчення документів, перевірки
фактів, повідомлених особою, яка подала заяву про надання їй статусу
біженця, орган міграційної служби
готує письмовий висновок
щодо надання або відмови у
наданні статусу біженця.

Відповідно до ч. 5 вищевказаного Закону на основі всебічного
вивчення і оцінки всіх документів та матеріалів, що можуть бути доказом наявності
умов для набуття статусу біженця,
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у справах міграції приймає рішення
про надання статусу біженця або
про відмову у наданні статусу біженця.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з висновку провідного спеціаліста
відділу у справах біженців ОСОБА_2 щодо відмови у наданні статусу біженця гр.
ОСОБА_1 (передив. інші документи), причинами еміграції позивача були бойові дії
на території його Батьківщини. До інцидентів із застосуванням фізичного
насильства, які були пов'язані з расовою, національно, релігійною належністю,
політичними поглядами причетний не був.

Відповідно до ч. 6 ст. 14 Закону України "Про біженців" статус біженця в Україні
надається на період дії обставин, зазначених у абзаці другому статті 1
цього Закону.

Згідно висновку відповідача, ОСОБА_1не надав жодних документів чи
матеріалів, які б підтверджували наявність умов для набуття ним статусу
біженця, зокрема, на надав доказів звернення за захистом до компетентних
органів країни походження, а тому, на підставі встановлених компетентним
органом з питань імміграції обставин, у зв'язку з відсутністю обґрунтованих
побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання,
національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної
групи або політичних переконань, було
рекомендовано відмовити громадянину Афганістану ОСОБА_1 в наданні статусу
біженця.

Рішенням Державного комітету у справах національностей та міграції на
основі всебічного вивчення матеріалів особової справи позивача було підтримано
висновок Управління міграційної служби в м.Києві та відмовлено в наданні статусу
біженця, оскільки переслідування за ознаками політичних переконань відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої інстанції та застосування матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що Деснянський районний суд міста Києва правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а
постанову суду - без змін.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, Київський апеляційний адміністративний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову
Деснянського районного суду міста Києва від 11 червня 2007 року в
адміністративній справі №2-а-97/07 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може
бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з дня складення цієї ухвали у повному обсязі.

Головуючий
__________________
І.Бараненко

Судді: __________________ М.Коваль

__________________
В.Маслій

ДАНУ УХВАЛУ СКЛАДЕНО У ПОВНОМУ
ОБСЯЗІ 23 ВЕРЕСНЯ 2008 РОКУ