Справа № 22-а-1369/08
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22-а-1369/08 р.
Головуючий у першій інстанції: Горобець О.К.
Доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня
2008 року
м. Київ

Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Коваля М.П., Маслія В.І.,

при
секретарі:
Бадріашвілі
К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Шполянської районної
державної адміністрації на постанову Шполянського районного суду Черкаської
області від 11.05.2007 року по справі за позовомОСОБА_1до Шполянської районної
державної адміністрації, третя особа Матусівська сільська рада, про визнання
дій неправомірними, -

в с
т а н
о в и
л а :

ОСОБА_1.
звернулася до Шполянського районного суду Черкаської
області з позовом до Полянської РДА про
визнання дій щодо відмови в наданні земельної ділянки із земель запасу чи
резервного фонду в адміністративних межах Матусівської сільської ради
Шполянського району для ведення особистого селянського господарства; зобов'язання
виділити їй земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського
господарства як працівнику соціальн6ої сфери с. Матусів Шполянського району.

Постановою Шполянського
районного суду Черкаської області від 11.05.2007 року даний позов було
задоволено.

Не
погоджуючись з вище зазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову,
якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В своїй апеляційній
скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на
апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивачка 2 жовтня 2006 року призначена на посаду помічника вихователя у Матусівський
навчально-виховний комплекс №1 с. Матусів Шполянського району Черкаської
області з 03.10.2006 року, де і працює по даний час.

Відповідно до Указу Президента України від 12.04.2000 р. № 584 „Про
забезпечення економічних інтересів і соціального захисту працівників соціальної
сфери села та вирішення окремих питань, що виникли в процесі проведення
земельної реформи" на районні державні адміністрації покладено повноваження
по вжиттю необхідних заходів щодо виділення необхідних із земель запасу та
резервного фонду земельних ділянок і надання їх у користування особам, які працюють у соціальній сфері села та проживають у
сільській місцевості для ведення особистого селянського (підсобного)
господарства.

Суд
першої інстанції, вирішуючи спір, прийшов до
висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Обґрунтовуючи свою правову позицію, суд наводить посилання
на порушення відповідачем положень Земельного кодексу України та вище згаданого
Указу Президента України.

Колегія
суддів не може погодитися з такими доводами, а тому приходить до протилежного
висновку про наявність законних підстав для відмови в позові, з огляду на
наступне.

В адміністративних межах Матусівської
сільської ради кількість земель державної власності, які можна надавати для
користування та надання в оренду складає приблизно 1500 га, з них з початку
1990 року по даній сільській раді громадянам за рахунок земель державної
власності для ведення особистих підсобних
господарств надано у власність та користування 803,9 га орних земель, в
т.ч. працівникам соціальної сфери 473,6 га, що становить більше 50 відсотків
наданих громадянам земель по сільській раді відповідно до п.1, ч.2
вищевказаного Указу, де вказано, що необхідно до 15 травня 2000 року
забезпечити на території кожної сільської ради із земель запасу та резервного
фонду земельних масивів у розмірі не менше 50 відсотків наявної площі цих
земель для надання у користування земельних ділянок працівникам соціальної
сфери села та пенсіонерам з їх числа.

До 15 травня 2000 року вже було
надано у власність та користування громадянам, в т.ч. працівникам
соціальної сфери села більше 50% вищевказаних земель.

З
початку 2006 року розпочався процес роздержавлення державного підприємства Матусівський
держплемзавод, який був закінчений в липні 2006 року. Частина земель заводу
була розпайована між колишніми його членами, а частина відійшла до земель
запасу та резервного фонду, тож на той час з'явилися вільні землі. Рішенням
конкурсної комісії райдержадміністрації щодо передачі земель державної
власності та незатребуваних земельних паїв в оренду та надання земельних
ділянок для ведення фермерських господарств від 4 серпня 2006 року дані землі
передані на умовах оренди трьом сільськогосподарським товаровиробникам району.

3 лютого
2007 року на ім'я голови Шполянської райдержадміністрації надійшло письмове
звернення від жительки с. МатусівОСОБА_1про виділення їй земельного паю як
працівникові соціальної сфери.

12 березня
2007 року в зв'язку з деякими порушеннями процедури проведення передачі в
оренду земель по Матусівській сільській раді, які в послідуючому були усунені,
відбулося повторне засідання конкурсної комісії, рішенням якої землі були
надані в оренду СТОВ „ЛНЗ- АГРО", ФГ"Ольвія" та ФГ
„Фортуна".

На ім'я позивачки була
направлена письмова відповідь, в якій
зазначалось, що так як земля колишнього Держплемзавду вже розпайована,
виготовлені та роздані людям на руки сертифікати та державні акти на їх
паї, тому реалізувати своє право на отримання земельної частки (паю) вона може
лише через суд.

Апеляційна інстанція не
може не погодитися з доводами апелянта, що в заяві, поданій ОСОБА_1. на ім'я
голови райдержадміністрації, не були вказані ні розміри бажаної земельної
ділянки, ні її цільового призначення. Також до заяви не були додано ніяких
документів, що підтверджували б те, що вона є соціальним працівником, а саме:
копію трудової книжки та довідку, видану
сільської радою про наявність чи відсутність у неї інших земельних
ділянок. Саме тому розгляд заяви без надання необхідних документів є
неможливим. Для роз'яснень щодо розгляду заяви ОСОБА_1. в подальшому не
зверталася. Відповідач не міг і не повинен був здогадатися, що по даній заяві
позивачка просила надати їй земельну ділянку саме
для ведення особистого селянського господарства, а не земельний пай, адже це різні
призначення та види земель.

Цілком
правомірним є зауваження апелянта, що якби ОСОБА_1. зазначила в своїй заяві, що
має на меті отримати земельну ділянку саме для ведення особистого селянського
господарства як працівник соціальної сфери та надала підтверджуючі документи,
їй була б надана така земельна ділянка,
тому що як працівник соціальної сфери села вона має право на її отримання.

Таким чином, зі змісту позовної
заяви вбачається, що позивачка ставить вимогу щодо надання їй земельної ділянки
для ведення особистого селянського господарства, що не відповідає
змісту заяви від 03.02.2007 року.

Суд
першої інстанції не дав належної оцінки заяві позивачки, не співпоставив її
зміст зі змістом позовних вимог, що призвело до неповного та неналежного
з'ясування обставин, що мають значення для вирішення спору та порушення норм
матеріального права.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України (далі Кодекс), земельні
відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими актами.

За
таких обставин, оцінюючи у сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд
першої інстанції повинен був встановити, що позовні вимоги суперечать нормам
земельного законодавства, не
обґрунтовані на законі, а тому не можуть бути задоволені.

Таким
чином, колегія суддів приходить до висновку, що позов задоволено неправомірно.
По-перше, належним чином оформленого звернення до відповідача з приводу надання
земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не надходило,
по-друге, чітко прослідковується невідповідність вимог позовної заяви та заяви,
адресованої на ім'я голови райдержадміністрації, по-третє, жодних порушень з
боку відповідача Конституції України, земельного законодавства та інших законів
України чи підзаконних актів при здійснення своїх повноважень допущено не було.

Згідно зі
ст.198 ч.1 п. 4 та ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції та приймає нове рішення, якщо встановить
порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду
дійшла висновку про необхідність скасування постанови Шполянського
районного суду Черкаської області від 11.05.2007 року та постановлення
нової, якою в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 3, 19, 20, 21, 83, 91, 141, 143, 211 Земельного кодексу України, ст.ст.196, 198, 202, 205
та 207 КАС України, колегія суддів,

п о с
т а н о в
и л а:

Апеляційну скаргу Шполянської районної державної адміністрації -
задовольнити.

Постанову Шполянського районного суду Черкаської області від 11.05.2007
року - скасувати.

Постановити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову
Мовчан Юлії Віталіївні до Шполянської районної державної адміністрації, третя
особа Матусівська сільська рада, про визнання дій неправомірними - відмовити.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:

Судді: