Справа № 22-а-6939/08
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2008-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м.Харків, вул.Володарського, 46 (1 корпус)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
жовтня 2008 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого
судді - Шевцової Н.В.,

суддів
- Макаренко
Я.М. , Дюкарєвої С.В.

секретаря судового засідання
Маймуліна А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Харківського апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну
справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в
Ямпільському районі Сумської області на постанову Ямпільського райсуду Сумської
області від 12.08.2008 року по справі №
2 - 244/2008

за позовом ОСОБА_1

до Управління
Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Сумської області

про визнання дій протиправними та
зобов'язання перерахувати розмір призначеної пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до Управління Пенсійного фонду України в
Ямпільському районі Сумської області, в якому просив суд зобов'язати відповідача провести перерахунок та
виплату державної пенсії, як
інваліду 3 групи, щодо захворювання яких встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та провести перерахунок та виплату додаткової пенсії як інваліду 3 групи за шкоду заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до
встановленого Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про
державний бюджет на 2007 рік» та деяких інших нормативно - правових актів
України» мінімального розміру пенсії за
віком в сумі 410, 06 грн. з 01.08.2007 року.

Постановою Ямпільського райсуду
Сумської області від 12.08.2008 року
позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного
фонду України в Ямпільському районі Сумської області по відмові в перерахунку
ОСОБА_1 призначеної пенсії по інвалідності, що настала в наслідок захворювання
від Чорнобильської катастрофи, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленої
Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», та зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Сумської області
провести перерахунок пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії
виходячи з розміру мінімальної пенсії за вікном встановленої Законом України
«Про державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідач не погодившись із зазначеною постановою суду подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову
скасувати та провадження по справі закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги,
відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального
права, а саме: ст. ст. 49,50,51 Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи» та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України
від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету», що призвело до неправильного вирішення
справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що ОСОБА_1 є інвалідом 3 гр. З
24.07.2007р. йому призначена пенсія по інвалідності, що настала в наслідок
захворювання від Чорнобильської катастрофи згідно Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Пенсія позивачу виплачувалася виходячи
з розміру мінімальної пенсії встановленої,
Постановою

____________________________________________________________________________________________________

Справа
№22-а-6939/08 Головуючий
1 інстанції: Оснач С.В.

Категорія: 28 Доповідач:
Шевцова Н.В.

Кабінету Міністрів України № 1 від
03.01.2002 року встановлено, що розрахунок пенсій призначених відповідно до ч.
4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» провадиться виходячи з розміру
19 грн. 91 коп.

Позивач на свою заяву подану в липні 2007 року від відповідача отримав
відмову у перерахунку пенсії .

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ч.2
ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначається на момент виплати
додаткової пенсії згідно із
законом про Державний бюджет України
і не може коригуватися іншими нормативно - правовими актами.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті
46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин,
а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і
трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені
та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом першої інстанцій встановлено, і це не
заперечували сторони, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт із
ліквідації наслідків аварії, його визнано інвалідом IIІ групи. Положеннями
статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» його віднесено до першої
категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частини першої статті
50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами IIІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 4 статті 54 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів IIІ
групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути
нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

За таких обставин правильними та
такими, що відповідають Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є висновки суду
першої інстанцій про те, що позивач має право на призначення пенсії в розмірі,
не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті
19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на
обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту
суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанцій
прийшов до правильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві
застосуванню підлягають ч.1 статті 50 та ч.4 статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року №1
«Про підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного
бюджету», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд правильно не взяв до
уваги посилання відповідача на частину п'яту статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою
годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом
Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету
Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом.
Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не
порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими
встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування
береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими
частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей
розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене правильними є
висновок суду першої інстанцій щодо
невзяття до уваги положень статті 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої
випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для
відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання
пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Безпідставними також є посилання
відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначених пенсій у
таких розмірах, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на
відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, які встановлені
статтею 46 Конституції України та статтями 50 та 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», щодо визначення розміру та виплати пенсій.

Відповідно до частини третьої
статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31
жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті
28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний
розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачеві слід визначати
пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві
повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому правильними також є висновок
суду першої інстанції щодо протиправності відмови відповідачем у перерахунку
пенсій у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Статтею 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», передбачено, що інвалідам
IIІ групи пенсії підвищуються у розмірі 150 відсотків мінімальної пенсії
за віком.

Оскільки позивач є інвалідом ІII
групи, то він має право на підвищення пенсії у встановленому Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»

Отже, колегія суддів, вважає, що
судом першої інстанції повно та правильно встановлено всі обставини справи, а
рішення суду ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його
скасування.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, ч.1 ст.198, ст..200, п.1 ч.1 ст. 205, ст..206
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Сумської області - залишити без
задоволення.

Постанову Ямпільського райсуду
Сумської області від 12.08.2008 року по
справі № 2 - 244/2008- залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця з дня
складання ухвали у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст
виготовлено 20.10.2008 року.

Головуючий
(підпис) Н.В.
Шевцова

Судді: (підпис) Я.М.Макаренко

(підпис) С.В.
Дюкарєва

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного
суду Н.В.
Шевцова