Справа № 22-а-13606/08
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у першій інстанції - Мясоєдова С.С.
Суддя -
доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2008 року справа №
22-а-13606/08

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі

Дяченко С.П., Нікуліна О.А. Денисенко К.С.

розглянувши в порядку
апеляційну скаргу

письмового провадження Управління праці та
соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації
в Луганській області

на постанову

Луганського окружного адміністративного
суду

від

09 червня 2008 року

по справі

№ НОМЕР_1

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення Новопсковської районної державної адміністрації в Луганській
області, третя особа - Головне
управління Державного казначейства України в Луганській області

про

оскарження дій, зобов'язання вчинити певні
дії, -

В С Т А
Н О В И Л А :

04.12.2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду
з цим позовом.

Постановою
Луганського окружного адміністративного суду від 09
червня 2008 року позов ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Новопсковської районної державної
адміністрації в Луганській області, третя особа - Головне управління Державного
казначейства України в Луганській області про стягнення грошових сум на
оздоровлення та до 5 травня за 2007 рік було задоволено.

Суд
першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач дійсно є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 1
категорії 2 групи та є інвалідом війни другої групи та перебуває на обліку у
відповідача, тому у відповідності до ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"
від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) має право на щорічну
допомогу на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат та до ч.5
статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» має право на щорічну грошову допомогу до 5 травня у розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком.

В порушення зазначених норм відповідачем щорічна допомога у визначеному
розмірі позивачеві не нарахована і не сплачена. Фактично нараховано та сплачено
в 2007 році допомоги на оздоровлення у
розмірі 120 грн. та до 5 травня - 360 грн.

Таким чином, суд першої інстанції вирішив, що позивач повинен був отримати
від відповідача разову грошову допомогу на оздоровлення у розмірі
- (460 гривень х 5) - 120 гривень = 2180 гривень та до 5 травня -
(410,06 х 8) - 360 = 2920,48 гривень

Не
погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись Постановою
№ 562 від 12.07.2005 р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та питання щодо розміру
разової грошової допомоги ветеранам війни та особам, на яких поширюється
чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» вирішується відповідно до цього Закону із змінами та доповненнями до
нього, зокрема, Постановою КМУ від 18.02.2004 року № 177 «Про забезпечення
щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що законом
про державний бюджет на відповідний рік установлюються розміри цієї допомоги.

Третя
особа - Головне управління Державного казначейства України в Луганській області
письмовою заявою приєдналось до апеляційної скарги відповідача.

Особи,
які беруть участь у справі, заявили письмові клопотання про вирішення справи за
їхньої відсутності, тому відповідно до ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної
інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне в її задоволенні
відмовити, а судове рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1. є інвалідом війни другої групи, у зв'язку з
чим та відповідно до вимог ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічної
грошової допомоги до 9 травня (яка повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком, та є учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії 2 групи.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від
28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога
на оздоровлення особам 1 категорії 2 групи, постраждалі у наслідок ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

За 2007
рік Управління виплатило щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 120 грн.,
установлену постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р. «Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі - постанова №562).

Відповідно
до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеною
постановою № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної
допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри
такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, для учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 2 групи - 120 гривень.

З
моменту прийняття постанови № 562 встановлені нею розміри щорічної допомоги на
оздоровлення залишалися незмінними на 2007 рік, у той час як Верховною Радою
України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно
затверджувався державний бюджет.

Тому,
оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному
будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного
спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закон України про
встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2007 рік, а не постанова № 562.

Положення пункту 30 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік
дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати -абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого,
шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої
статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними
рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від 09.07.2007 р.

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом протягом фінансового року,
за який йому належить до сплати щорічна допомога на оздоровлення.

Згідно
частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким
чином, дії відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на
оздоровлення у розмірі 120 гривень суд першої інстанції обґрунтовано визнав
неправомірними.

При виплаті допомоги до 5 травня за 2007 рік відповідач
керувався положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2007
рік».

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. за № 6-рп ст. 29 Закону
України «Про державний бюджет України на
2007 рік», якою встановлювався розмір щорічної разової допомоги до 05 травня у
розмірах менших, ніж передбачено Законом визнано такою, що не відповідає
Конституції України.

Крім того, згідно з ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування» розмір мінімальної пенсії за віком
встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму визначеного законом для осіб, що
втратили працездатність. Станом на 05.05.2007 року розмір прожиткового мінімуму
для осіб, що втратили працездатність (Закон від 19.12.2006 р. № 489-У зі
змінами, внесеними Законом від 15.03.2007 р. № 749-У) становив 406 грн., а для
визначення мінімального розміру пенсії він повинен збільшуватися на один
відсоток.

Таким чином, неправомірність дій відповідача про
нарахуванняОСОБА_1. щорічної грошової допомоги
до 9 травня протягом 2007 року в розмірі 360 гривень, встановлених Законом
України «Про Державний бюджет на 2007 рік», а не в розмірі 3280,48 грн. (410,06
х 8) згідно ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 р. із змінами та доповненнями є
очевидною. Відповідача належить зобов'язати нарахуватиОСОБА_1. недоплачену суму щорічної грошової допомоги як
інваліду війни другої групи в розмірі 2920,48 гривень (410,06 х 8 - 360).

В іншій
частині судове рішення сторонами не оскаржено, тому апеляційному перегляду не
підлягає і має бути залишено без змін.

Тобто,
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким
чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду
не вбачається.

Керуючись
ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205,
ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Новопсковської районної державної адміністрації в Луганській області
- залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 09 червня 2008
року у справі № НОМЕР_1 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації в Луганській
області, третя особа - Головне управління Державного казначейства України в
Луганській області «про оскарження дій, зобов'язання вчинити певні дії» - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: