Справа № 22-а-17110/08
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2008-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий в 1 інстанції - Бахар С.В.
Суддя-доповідач - Старосуд М.І.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

18 грудня 2008 року справа
№ 22-а-17110/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Старосуда М.І.

суддів: Василенко Л.А.,
Малашкевича С.А.

при секретарі судового засідання Чуріковій Я.О.

за участю представника позивача Ваніної В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні
скарги

управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському
районі Донецької області

на постанову Донецького окружного адміністративного
суду

від по адміністративній справі

06 жовтня 2008 року № 2-а-18214/08 (суддя Бахар С.В.)

за позовом

ОСОБА_1

до

управління
Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області

про

визнання відмови неправомірною, зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним
позовом.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 06 жовтня 2008 року по справі № 2-а-18214/08 позовні
вимоги ОСОБА_1. задоволені, в наслідок чого:

- визнана
неправомірною відмова управління
Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області щодо
здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1з 1 вересня 2008 року у відповідності до
частини 4 статті 54 та статті 50 Закону України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”;

- зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському
районі Донецької області здійснити з 1 вересня 2008 року перерахунок та виплату
ОСОБА_1пенсії по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком у відповідності до частини 4 статті 54 та статті 50 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Не
погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким
позивачу у задоволенні позову відмовити.

Доводи
апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції
норм матеріального права.

Вважає
обґрунтованим застосування при обчисленні пенсій по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи,
розміру мінімальної заробітної плати 19 грн. 91 коп., затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету» від 3 січня 2002 року №1.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач віднесений до першої категорії як
особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується
посвідченням серії А № НОМЕР_1, відповідно до довідки МСЕК визнаний інвалідом
ІІ групи.

26 серпня 2008 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про перерахунок пенсій у розмірах, встановлених ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, але 28 серпня 2008 року отримав відмову, оскільки пенсія була
назначена та виплачена відповідно до діючого законодавства.

Колегія суддів
вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до
ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів
державної влади.

Статтею 19
Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до
статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я
довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Розділ 8 даного Закону передбачає правила
призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1,
2, 3, 4.

Стаття 49 цього
розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права на державну пенсію.

Стаття 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачає, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідних
розмірах, зокрема, інвалідам ІІ групи - 75 відсотків мінімальної пенсії за
віком.

Виплата
зазначеної пенсії відповідно до статті 53 даного Закону здійснюється повністю
незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Нормами статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначені підстави та умови призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника. Зазначені норми
розповсюджуються на позивача як віднесеного до категорії 1. Частина четверта
статті 54 цього Закону передбачає, що в усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не
можуть бути нижчим по ІІ групі - 8 мінімальних пенсій за віком.

Як вбачається з
встановлених судом першої інстанції обставин позивач звернулась до відповідача
з заявою про перерахунок пенсії з 26.08.2008р.

Відповідно до
приписів ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» перерахунок пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до 15 числа включно, із першого числа
наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після
15 числа.

Отже за
приписами зазначеного Закону, відповідач повинен був зробити позивачу перерахунок пенсії з 1 вересня 2008
року.

Таким
чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції відносно
задоволення вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок
пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 01 вересня 2008
року.

Колегія судів не
приймає посилання відповідача на те, що мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, з огляду на те,
що зазначена стаття частиною третьою доповнена Законом України № 2505 від 25
березня 2005 року (набрав чинності 31 березня 2005 року), тоді як частина третя
статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” змінена Законом України від 17 листопада
2005 року № 3108-15 (набрав чинності 13
грудня 2005 року).

Згідно ч. 3 ст.
67 спеціального Закону у разі
збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до
статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Визначення
прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення,
затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії
громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий
мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України «Про державні
соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року №
2017-ІІІ, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум використовується для
визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно
до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3
статті 4 даного Закону передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а
також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних
груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про
Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в
офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Законом України
«"Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-VI, що
набрав чинності з 1 січня 2008 року, затверджений прожитковий мінімум на одну
особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481
гривня, з 1 липня - 482 гривень, з 1
жовтня - 498 гривень.

Таким чином, для
позивача як інваліда ІІ групи, особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської
катастрофи, 1 категорії, нижчий розмір державної та додаткової пенсії повинен
розраховуватися, виходячи із наведених розмірів.

Конституційний
Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зокрема зазначено у рішенні
№ 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року по справі № 1-21/2005), пов'язану з
реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження
конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював
правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють
певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія
призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України
зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому
звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не
допускається.

Здійснюючи
апеляційний перегляд справи і ухвалюючи судове рішення у даній справі колегія
суддів виходить з того, що конституційні принципи, на яких базується здійснення
прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне
забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23,
частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного
забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення
державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з
положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції
України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Таким
чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду
не вбачається.

Керуючись ст.ст.
195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И ЛА :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області на
постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2008 року
по справі № 2-а-18214/08 - залишити без
задоволення.

Постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2008 року по справі №
2-а-18214/08 - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту набрання
законної сили.

Головуючий

Судді