Справа № 22-а-15281/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя Качуріна
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22
грудня 2008 року справа №
22-а-15281/08

зал судового засідання № 2 у приміщенні суду за
адресою: м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Міронова Г. М.
Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

не з'явився, повідомлений належним чином,

від відповідача:

не з'явився, повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України
в Ленінському районі м. Луганська

на постанову Луганського окружного адміністративного
суду

від

27 серпня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-2957/08 (суддя Качуріна Л. С.)

за позовом

ОСОБА_1, м. Луганськ

до

Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська

про

визнання дій неправомірними, зобов'язання
призначити державну та додаткову пенсію по інвалідності

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 17 грудня 2007 року звернувся до Луганського
окружного адміністративного суду з позовною заявою (арк. справи 1-2) до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.
Луганська (далі по тексту - УПФУ в Ленінському
районі м. Луганська) про визнання протиправними дій відповідача щодо
відмови в перерахунку державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі, передбаченому статтями 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», зобов'язання відповідача призначити позивачу з 1 листопада 2007
року пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи
з розміру мінімальної пенсії за віком 411 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду
від 27 серпня 2008 року (арк. справи 28-29) позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені повністю. Суд першої
інстанції визнав неправомірними дії УПФУ в
Ленінському районі м. Луганська, пов'язані з виплатою пенсії ОСОБА_1. в
розмірі, меншому встановленому частиною 4 статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», зобов'язав УПФУ в Ленінському районі м.
Луганська здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1. в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75
% мінімальної пенсії за віком з 1 листопада 2007 року.

В апеляційній скарзі
відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції як прийняту з
порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою відмовити
в задоволенні позову.

Представником позивача
через канцелярію Донецького апеляційного адміністративного суду було надане
заперечення на апеляційну скаргу відповідача (арк. справи 40-41), згідно якого
просить апеляційний суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення,
постанову суду першої інстанції без змін.

Позивач та відповідач про час, місце та дату судового
розгляду були повідомлені належним чином, проте своїм правом бути присутніми на
судовому розгляді не скористалися.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила
наступне.

ОСОБА_1віднесений
до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та є
інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням, довідкою МСЕК (арк. справи
3-4).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те,
відповідач, на думку позивача, неправомірно відмовив позивачу в перерахунку
пенсії з 1 листопада 2007 року відповідно до прожиткового мінімуму,
встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та
статей 50, 54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів зазначає, що предметом розгляду є питання
перерахунку пенсії позивачу в 2007 році. Крім того, колегія суддів вказує, що
оскільки позивачем постанова суду першої інстанції не була оскаржена в
встановленому законом порядку, відповідно до вимог статті 195 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний перегляд справи здійснюється в межах
апеляційної скарги відповідача.

Право вибору пенсійних виплат передбачене статтею 10
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №
1058-ІV від 9 липня 2003 року і означає, що особі, яка має одночасне право на
різні види пенсії: за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника,
призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Пунктом 13 розділу XV вказаного закону, у
разі якщо особа має право на отримання пенсії, "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та
цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Позивачу була
призначена за його вибором пенсія за 2 групою інвалідності, як особі що
постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому позовні вимоги
позивача про зобов'язання відповідача призначити з 1 листопада 2007 року пенсію
в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком задоволенню не
підлягають. Колегія суддів зазначає, що з мотивувальної частини позову
вбачається, що предметом спору є питання перерахунку пенсії, а не її
призначення, як визначено позивачем в резолютивній частині позову, тому
враховуючи норми частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства
України, погоджує вихід суду першої інстанції за межі позовних вимог в цій
частині, проте постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині
визначення в резолютивній частині постанови про часткове задоволення позовних
вимог.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28 лютого
1991 року в редакції Закону України № 2001-ХІІ від 19 грудня 1991 року, зі
змінами та доповненнями станом на час існування спірних правовідносин, визначає основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення
категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової
діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до 1
категорії встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на
державну пенсію.

Абзацом 3 частини 1 статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, яка була чинною до 31 грудня
2007 року) визначено, що особам, віднесеним до 1 категорії, інвалідам 2
групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, яка була чинною до 31 грудня
2007 року) передбачено, що розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, по 2 групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідач в апеляційній скарзі посилався на те, що
виплата пенсії позивачу в 2007 році
відбувалася на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірах
встановлених постановами Кабінету Міністрів України, які є обов'язковими для
виконання державними пенсійними органами. Так, постановою Кабінету Міністрів
України № 1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» було встановлено, що
розрахунок пенсій та додаткової пенсії призначених відповідно статей 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» повинен проводитися виходячи з розміру 19 грн. 91
коп.

Стосовно цих тверджень відповідача колегія суддів
зазначає, що за статтею 62 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» роз'яснення
порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами
та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання, незалежно
від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. Тобто, в цій статті
функції щодо встановлення розміру пенсії, як державної, так і додаткової,
Кабінету Міністрів України не делеговані, а лише зазначено про те, що Кабінет
Міністрів України може затвердити порядок застосування передбачених законом
пільг.

Таким чином, колегія судів дійшла до висновку, що
постанова Кабінету Міністрів України № 1
від 3 січня 2002 року була прийнята всупереч положень статей 50, 54, 62 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому виходячи з загальних засад
пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір апеляційний
суд погоджує висновки суду першої інстанції про те, що позивачу повинна
сплачуватися державна та додаткова
пенсія у розмірі визначеному в статтях 50 та 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" з вирахуванням
мінімального розміру пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (в редакції на
день звернення позивача за перерахунком) передбачено, що мінімальний розмір
пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового
стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Відповідач наполягає на тому, що за частиною 3 статті 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої
цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом. Колегія суддів з цього приводу зазначає, що
стаття 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» була доповнена частиною третьою згідно з Законом України від 25 березня 2005 року N
2505-IV, який набрав чинності з 31 березня 2005 року, в той час як до частини третьої статті 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зміни, за якими - обчислення і призначення пенсій по
інвалідності проводяться на загальних підставах відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", були внесені
згідно з Законом України від 17 листопада 2005 року N 3108-IV, що набрав
чинності з 13 грудня 2005 року, тобто в даному випадку застосовується принцип
дії законів у часі, за яким до спірних правовідносин повинні застосовуватися
норми закону, що набрав чинності пізніше. Крім того, частиною 1 статті 2 Закону
України «Про прожитковий мінімум» № 966-ХІV від 15 липня 1999 року передбачено,
що прожитковий мінімум застосовується для
встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком. Також, слід
врахувати, що чинним законодавством не встановлено іншого ніж передбаченого
частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» порядку вирахування мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, колегія суддів враховує, що в дійсний час діє
Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України
від 30 травня 1997 року N 523 зі змінами
і доповненнями, за яким пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва
чи захворювання завдяки Чорнобильської катастрофи нараховуються відповідно до
статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком.

Згідно частини 4 статті 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної
пенсії провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії
- з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії,
якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа
включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними
документами подано ним після 15 числа. За частиною 5 статті 45 цього закону
документи про перерахунок пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного
фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про
перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії.

Позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії (арк.
справи 6) до відповідача 16 жовтня 2007 року, а відповідач листом (арк. справи
7) відмовив позивачу в перерахунку пенсії. Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії з 1 листопада 2007 року
відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» державної пенсії
в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, та суд першої інстанції
правильно визначив дату початку періоду, в якому відповідач зобов'язаний
здійснити перерахунок пенсії позивачу, проте судом першої інстанції не було
враховано змін, внесених Законом України "Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" в
статті 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та відповідно не було
визначено кінцевої дати перерахунку пенсії позивачу в 2007 році. До того ж,
судом першої інстанції в резолютивній частині постанови не було вказано про
зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу виходячи з
розміру пенсії, встановленого статями 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» відповідно до встановленого відповідними законами розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Враховуючи
викладене, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни
постанови суду першої інстанції.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до
висновку про наявність підстав для визнання неправомірними дій відповідача щодо
відмови позивачу в перерахунку пенсії. Судом першої інстанції в постанові визнано
неправомірними дії відповідача щодо виплати позивачу пенсії в розмірі, меншому
ніж встановлено статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в той час як
позивачем в позові ставилося питання про визнання неправомірними дій
відповідача щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії в розмірі,
встановленому статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Оскільки
відповідно до вимог частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства
України суд розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог; суд може вийти за межі позовних вимог тільки в
разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи
третіх осіб, про захист яких вони просять, враховуючи відсутність
обґрунтування в мотивувальній частині постанови суду першої інстанції наявності
підстав для виходу за межі позовних вимог, колегія суддів дійшла до висновку,
що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, та судом першої
інстанції не розглянуто частину позовних вимог щодо визнання неправомірними дій
відповідача щодо відмови відповідача в перерахунку пенсії в розмірі,
встановленому статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв'язку з чим
колегія суддів дійшла до висновку про те, що постанова суду першої інстанції в
цій частині підлягає зміні.

Також, судом першої інстанції адміністративна справа з
порушення двохмісячного строку розгляду справи, встановленого статтею 122
Кодексу адміністративного судочинства України, проте дане порушення не призвело
до неправильного вирішення справи по суті.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішена справа, але з не
визначенням кінцевої дати періоду за 2007 рік, в якому відповідач зобов'язаний здійснити
позивачу перерахунок пенсії, та не вирішенням всіх позовних вимог, що з
врахуванням приписів частини 1 статті 201 Кодексу адміністративного що з
врахуванням приписів частини 1 статті 201 Кодексу адміністративного судочинства
України обумовлює зміну постанову суду першої інстанції.

Керуючись статтями 11, 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198,
201, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська на постанову
Луганського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2008 року по
адміністративній справі № 2-а-2957/08 - задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду
від 27 серпня 2008 року по адміністративній справі № 2-а-2957/08 - змінити.

Замінити в абзаці 1 резолютивної частини постанови
Луганського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2008 року по
адміністративній справі № 2-а-2957/08 вислів «повністю» на вислів «частково».

Викласти абзац 2 резолютивної частини
постанови Луганського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2008 року
по адміністративній справі № 2-а-2957/08 в наступній редакції:

«Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.
Луганська щодо відмови ОСОБА_1 в
здійсненні перерахунку пенсії в розмірі, встановленому статтями 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Викласти абзац 3 резолютивної частини
постанови Луганського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2008 року
по адміністративній справі № 2-а-2957/08 в наступній редакції:

«Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська здійснити
ОСОБА_1 перерахунок та виплату державної
пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком з 1 листопада
2007 року по 31 грудня 2007 року, виходячи з встановленого відповідними
законами розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.»

Доповнити резолютивну частину
постанови Луганського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2008 року
по адміністративній справі № 2-а-2957/08 абзацом 4 наступного змісту:

«В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити».

Вважати абзаци 4, 5, 6 резолютивної
частини постанови Луганського окружного адміністративного суду від 27 серпня
2008 року по адміністративній справі № 2-а-2957/08 абзацами 5, 6, 7.

В іншій частині постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 27 серпня 2008 року по адміністративній
справі № 2-а-2957/08 залишити без змін.

Постанова складена в повному обсязі та підписані колегією
суддів у нарадчій кімнаті та проголошена в судовому засіданні 22 грудня 2008
року.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий: /підпис/
В.Г.Яманко

Судді: /підпис/
Г.М.Міронова

/підпис/
К.П.Горбенко