Справа № 22-а-9384/08
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя першої інстанції - Галатіна О.О.
Суддя - доповідач - Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

24 вересня 2008 року справа № 22-а-9384/08

зал судового засідання у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Сухарьок М.Г.

Білак С.В.

при секретарі судового засідання

Безруковій В.М..

за участю представників:

від позивача:

не з'явився

від відповідача:

Азаров О.А. - довіреність від 08.07.08р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Костянтинівської об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області

на постанову Донецького окружного адміністративного
суду

від

09 червня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-6521/08 (суддя Галатіна О.О.)

за позовом

ОСОБА_1 м. Костянтинівка

до

Костянтинівської
об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області

про

визнання недійсним податкового повідомлення рішення

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2008 року по справі №
2-а-6521/08 задоволено позов ОСОБА_1 м. Костянтинівка до
Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області,
внаслідок чого визнано недійсним податкове повідомлення Костянтинівської
об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області за формою «Ф» №
/0-9235 від 25.05.06р.

В апеляційній
скарзі та підчас апеляційного розгляду Костянтинівська об'єднана державна
податкова інспекція Донецької області просить скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення, яким позивачу у задоволенні позову відмовити.

Позивач в
письмових запереченнях на апеляційну скаргу проти доводів апеляційної скарги
заперечував, вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, ухвалена
судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі
повного і всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі.

Представник
позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце апеляційного
розгляду був повідомлений належним чином. Позивач просив справу розглянути за
його відсутністю.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, встановила
наступне.

Податковим повідомленням форми «Ф» від
25.05.2006 року № /0-9235 відповідачем згідно підпункту “г”
п.п.4.2.2. п.4.2 ст.4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, п.п. ”в”
“д” п.13.1, п.п. ”б” ”в” п.п.13.2.1 п.13.2 ст.13 Закону України № 889 „Про
податок з доходів фізичних осіб" було визначено позивачеві суму
податкового зобов'язання з доходів фізичних осіб в розмірі 2002,37 грн.

З матеріалів
справи вбачається, що сума податкового зобов'язання була визначена відповідачем
внаслідок оподаткування доходу у зв'язку із отриманням позивачем у спадщину
грошових внесків та земельного сертифіката.

Позивачем згідно
до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.11.05р. від померлого батька було отримано у складі спадкового майна
грошові внески з належними на них відсотками в сумі 1894,40грн. та права на
земельну частку (пай), розміром 2,59 умовних кадастрових гектарів, яке
перебуває у КСП «Берестовий», його місцезнаходження м. Костянтинівна, зараз у
оренді СТзОВ «Злагода», наданого для користування колективною власністю, яке належало
померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1.

Відповідно до
п.4.2.14 ст.4 Закону України „Про
податок з доходів фізичних осіб" № 889 доход у вигляді вартості успадкованого майна, підлягає оподаткування у межах, що
підлягає оподаткуванню цим податком, згідно з нормами ст. 13 цього
Закону.

За приписами п.13.1 ст.13 наведеного Закону (в
редакції, чинної при отриманні позивачем спадщини) об'єктом спадщини з метою
оподаткування є, у тому числі: в) об'єкт
комерційної власності, а саме - цінний папір (крім депозитного (ощадного),
іпотечного сертифіката), корпоративне право, власність на об'єкт бізнесу як
такий, тобто власність на цілісний майновий комплекс, інтелектуальна
(промислова) власність або право на отримання доходу за нею.

Згідно до п.п.13.2.1 в)
п.13.2 ст.13 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб"
при отриманні спадщини у вигляді корпоративного права членами сім'ї першого
ступеня споріднення об'єкт спадщини оподатковується за ставкою податку, визначеною
пунктом 7.1 статті 7 цього Закону .

Статтею 1 Указу
Президента України „Про порядок
паювання земель, переданих
у колективну власність сільськогосподарським підприємствам
і організаціям” від 8 серпня 1995
року № 720/95 визначено, що паювання
земель передбачає визначення
розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного
члена колективного сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок
в натурі (на місцевості).

Право на
земельний пай засвідчується Сертифікатом на право на земельну частку
(пай), який видається сільською, селищною або міською
радою.

За
приписами ст. 17 розділу 10 Земельного
кодексу України сертифікати
на право на земельну частку
(пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації
ними права вимоги на відведення
земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Згідно до Земельного
кодексу України Сертифікат
на право на земельну частку (пай) підлягає обміну на
Державний акт про право власності на землю. Саме після одержання такого
Державного акта вважається, що фізична особа одержала право власності на землю
(нерухоме майно) в розумінні Закону № 889.

Отже, Сертифікат
на право на земельну частку (пай)
засвідчує не право власності на земельну ділянку (нерухомість), а лише
право вимоги, тобто майнове право його
власника (глави 12 та 13
Цивільного кодексу України).

Закон України
„Про податок з доходів фізичних осіб" не утримує в собі значення
корпоративного права, відповідно до
пункту 1.21 статті 1 даного Закону інші терміни використовуються у значеннях,
визначених законами з питань оподаткування або іншими законами, що не
суперечать таким законам та цьому Закону у частині визначення термінів.

Корпоративні
права в розумінні пункту 1.8 статті 1
Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначені як право власності на статутний фонд (капітал)
юридичної особи або його частку (пай), включаючи права на управління, отримання відповідної частки
прибутку такої юридичної особи, а також активів у разі її ліквідації відповідно
до чинного законодавства, незалежно від
того, чи створена така юридична особа у формі господарського товариства,
підприємства, заснованого на власності однієї юридичної або фізичної особи, або
в інших
організаційно-правових формах.

Виходячи із вищенаведеного, право
позивача на пай з точки зору оподаткованого доходу означає виключно дохід від
використання даного права, а не означає право власності на землю, вартість якої
визначена як об'єкт оподаткування.

Відповідно до довідки, наданої СТОВ
«Злагода», позивач не отримував дохід в 2005-2007рр. за використання земельного
сертифікату та майнового паю.

З урахуванням
викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо
безпідставності донарахування позивачеві податкового зобов'язання, виходячи із
вартості земельної частки (пая).

За
приписами п.13.1 ст.13 Закону України „Про
податок з доходів фізичних осіб" (в редакції, чинної у спірний
період) об'єктом спадщини є в тому числі:
д) кошти, а саме готівкові кошти або кошти, що зберігаються на рахунках
спадкодавця, відкритих у банках та небанківських фінансових установах, у тому
числі депозитні (ощадні), іпотечні сертифікати,
сертифікати фонду операцій з нерухомістю.

В
той же час, у п.4.3 ст.4 Закону України «Про податок з доходів фізичних
осіб» встановлений перелік доходів, які не включаються
до складу загального місячного або річного
оподатковуваного доходу, до яких належить у тому числі: основна
сума депозиту (вкладу), внесеного
платником податку до банку чи небанківської фінансової установи, яка
повертається такому платнику податку, основна сума кредиту, що отримується
платником податку, а також сума виплат громадянам України (їх спадкоємцям)
грошових заощаджень і грошових внесків, вкладених до 2 січня 1992 року в
установи Ощадного банку СРСР чи в установи державного страхування СРСР або у
папери цільової державної позики, емітованої на території колишнього СРСР,
погашення яких не відбулося (п.п.4.3.23. ).

Судом
першої інстанції було встановлено, що грошові внески, які отримані позивачем
згідно свідоцтва про право на спадщину, були вкладені до 2 січня 1992 року в
установи Ощадного банку СРСР. Наведена обставина відповідачем не оспорюється.
За таких обставин, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо
безпідставності донарахування позивачеві податкового зобов'язання.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Костянтинівської
об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області на постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2008 року по справі №
2-а-6521/08 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 09 червня 2008 року по справі № 2-а-6521/08 залишити
без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті
у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 24 вересня 2008 року.
Ухвала у повному обсязі складена у
нарадчій кімнаті 26 вересня 2008 року.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:
Гаврищук Т.Г.

Судді:
Сухарьок М.Г.

Білак С.В.