Справа № 22-а-7282/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Князьков В.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2008 року Справа
№ 22-а-7282/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Василенко Л.А.

суддів: Дяченко С.П.,

Ястребової Л.В.,

при
секретареві Денисенко К.С.,

за участю
позивача ОСОБА_1, представника відповідача Закупної Л.П.,

розглянула апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Ворошиловської районної в м. Донецьку ради на постанову
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 05 червня 2008р. у справі №
2-а-1630/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Ворошиловської районної в м. Донецьку Ради про стягнення одноразової
щорічної грошової допомоги, і

ВСТАНОВИЛА:

19.03.2008р. позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Ворошиловської районної в м. Донецьку ради, в
якому визнати відмову відповідача щодо перерахунку та виплати йому як учаснику
війни щорічної разової грошової допомоги
за 2004-2007 роки в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком неправомірною та
стягнути на його користь не донараховані кошти в розмірі 3371,62 грн.

Постановою Ворошиловського районного суду Донецької області від 05 червня
2008р. позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Ворошиловської районної в м. Донецьку Ради (далі УПСЗН) про стягнення
одноразової щорічної грошової допомоги задоволений в повному обсязі, з
відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість недоплаченої УПСЗН
щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2004-2007 роки у розмірі
3374,8 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, УПСЗН подало апеляційну скаргу, в
якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги
підтримала в повному обсязі, просила постанову суду першої інстанції скасувати
та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Позивач в судовому засіданні вважав апеляцій скаргу необґрунтованою та
такою, що задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є учасником
війни та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів
війни - учасників війни, а саме на отримання щорічної грошової допомоги до 5
травня в розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 14 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Суд першої інстанції визнав
неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку разової грошової
допомоги до 5 травня за 2004-2007 роки та стягнув з відповідача на користь
поповича не донараховану допомогу за вказаний період у сумі 3374,8 грн..

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила доводи
апеляційної скарги за матеріалами справи і вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції частковому
скасуванню.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач є ветераном війни -
учасником війни, що підтверджено посвідченням НОМЕР_1 від 02.04.1997р. (а. с.
11), у зв'язку з чим та відповідно до
вимог ч. 5 ст. 14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” має право на отримання щорічної разової грошової допомоги
до 9 травня (яка повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі трьох мінімальних
пенсій за віком.

Статтею 2 Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” визначено, що законодавство
України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього
закону та інших актів законодавства України; права та пільги для ветеранів
війни, встановлені раніше законодавством України, не можуть бути скасовані без
їх рівноцінної заміни; нормативні акти органів державної влади, які обмежують
права і пільги ветеранів, передбачені цим законом є недійсними

Фактично позивач отримав від УПСЗН в 2005р., 2006р. по 50 грн., в 2007р. - 55,00 грн. ( а. с. 7). При цьому
відповідач керувався положеннями відповідних статей Законів України «Про державний бюджет України
на 2005 рік”, «Про державний бюджет України на 2006 рік”, «Про державний бюджет
України на 2007 рік”.

Положення ст. 14 Закону України Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” за 2004, 2007 роки були чинними та підлягають
застосуванню.

Посилання відповідача на необхідність застосування Закону „Про державний
бюджет…" на відповідні роки та на вищу юридичну силу даного Закону над
Законом, який надав позивачеві певне майнове право, є безпідставним, таким, що
суперечить діючому законодавству і Конституції, засадам адміністративного
судочинства, оскільки ст. 22 Конституції України передбачає, що конституційні
права та свободи гарантуються законом і не можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи вимоги в частині стягнення щорічної
одноразової допомоги за 2004, 2007 рік дійшов до правильного висновку, але
допустив помилки у розрахунку, оскільки невірно визначив розмір мінімальної
пенсії за віком за вказані роки, тому постанова суду першої інстанції підлягає
скасуванню в частині розміру суми допомоги за 2004 та 2007 роки.

У відповідності до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в
розмірі 20 відсотків середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за попередній рік, яка визначається спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади в галузі статистики. За матеріалами
Держкомстату середня заробітна плата за попередній рік - 2003, складала 462,58
гривень. Таким чином, мінімальний розмір пенсії за віком в 2004 році складав
(462,58 грн. х 20%) 92,50 грн., а розмір разової грошової допомоги за 2004 рік,
який повинен бути сплачений склав 92,50 х 3 = 277,56 грн. Позивачеві за 2004
рік допомога
не виплачувалася, тому з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 277,56 грн.

Положення пункту 13 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України
на 2007 рік”, яким на 2007 рік зупинено дію частини п'ятої ст. ст. 12, 13, 14,
15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України у справі
№ 6-рп від 09.07.2007 р.

Враховуючи положення статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в редакції, яка діяла на момент спірної виплати
за 2007 рік, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному
законом, збільшеному на 1 відсоток. Прожитковий мінімум для осіб, які втратили
працездатність на 2007 рік відповідно абзацу 5 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік», з 01.04.2007р. складав 406,0 грн. Таким
чином, розмір мінімальної пенсії за віком
складав 406,0 грн. + (406,0 грн. х 0,01) = 410,06 грн.. мінімальна пенсія за
віком станом на 05.05.2007року встановлена у розмірі 410,06 грн. Замість
передбачених Законом № 3551-12 трьох мінімальних пенсій за віком - а саме
1230,18 грн., позивачеві виплачено тільки 55,0 грн., тобто недоплачена сума
складає 1230,18 грн. - 55,0 грн. = 1175,18 грн.. Тобто з відповідача на користь
позивача за 2007 рік підлягає стягненню 1175,18 грн..

Таким чином, з УПСЗН на користь позивача підлягає стягненню щорічна
допомога до 5 травня за 2004, 2007 роки в загальні сумі 1452,74 грн.

При розрахунку суд апеляційної інстанції вийшов за межі позовних вимог,
оскільки це необхідно для повного захисту прав і інтересів позивача, оскільки
ним також зроблені помилки у розрахунках.

Суд першої інстанції не врахував, що відповідними статтями Законів України
«Про державний бюджет на 2005 рік», «Про державний бюджет на 2006 рік» було
зупинено дію ч. 5 ст. 14 Закону України Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” та встановлені розміри виплат щорічної
грошової допомоги до 5 травня на відповідні
роки (встановлені суми були отримані позивачем), вказані норми до теперішнього
часу не визнані неконституційними, тому колегія суддів приходить до висновку,
що постанова суду в цій частині підлягає скасуванню та в задоволенні позовних
вимог за 2005, 2006 роки необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 11, 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія судів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Ворошиловської районної в м. Донецьку ради
задовольнити частково.

Постанову Ворошиловського районного суду
м. Донецька від 05 червня 2008р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Ворошиловської районної в м. Донецьку
Ради про стягнення одноразової щорічної грошової допомоги скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Ворошиловської районної в м. Донецьку Ради про
стягнення одноразової щорічної грошової допомоги задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення Ворошиловської районної в м. Донецьку
ради щодо відмови у перерахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня
за 2004, 2007 роки.

Стягнути з Управління праці та соціального
захисту населення Ворошиловської районної в м. Донецьку Ради за рахунок коштів
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 недоотриману суму щорічної грошової допомоги до 5 травня 2004 року в
сумі 277,56 грн., до 5 травня 2007 року в сумі 1175,18 грн., а всього 1452,74
грн. (одну тисячу чотириста п'ятдесят дві грн. 74 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: