Справа № 22-а-2014/08
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2008-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
15 вересня 2008 року
Обрізко І.М. Онишкевича
Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого
суддів:
секретаря - Неміш О.П.
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської ради на постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2007 року по адміністративній
справі № 2-а-74/07 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської ради, третя особа - відділення державного
казначейства в місті Калуш про стягнення недоплаченої разової щорічної допомоги,-
ОСОБА_1. звернувся 10.05.2007
року в місцевий суд з вище означеним позовом, який мотивує тим, що він є учасником бойових дій і відповідно до Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому
щорічно до 05 травня повинна надаватися разова грошова допомога в розмірі 5-ти
мінімальних пенсій за віком. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на
2007 рік», мінімальна пенсія за віком становила 406 грн. і сума виплат щорічної
разової допомоги відповідно до ст. 12 вказаного Закону повинна становити 2150
грн. Така допомога була виплачена в розмірі 280 грн., тому він ставить питання
про стягнення різниці, що становить 1870 грн..
Постановою Калуського
міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2007 року позов
задоволено частково. Суд виходив з того, що позивачу
щорічна разова допомога була виплачена не в повному обсязі і враховуючи вимоги
ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», зі змінами та доповненнями,
ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,
згідно яких з 1 квітня по 1 жовтня 2007 року розмір мінімальної пенсії в
зазначений період складає 410,06 грн., тому підлягає до стягнення недоплачена
разова щорічна допомога за 2007 рік в розмірі 1770, 30 грн..
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської ради подало
апеляційну скаргу з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального
права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати
та в позові відмовити.
Покликання маються на те, що на час виплати позивачу разової щорічної
допомоги, рішення Конституційного Суду України ще не існувало та зворотної дії
в часі воно немає. Крім того, за зобов'язанням яке поклав місцевий суд, слід
збільшити видаткову частину Закону України «Про Державний бюджет», а це не в
компетенції відповідача.
Головуючий 1-ї інст. Витвицький
В.В. Рядок
статзвіту № 49 Калуський міськрайсуд Івано - Франківської обл.
Справа №22-а-2014/08 Доповідач : Обрізко І.М.
Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Судом
встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечувалось, що
ОСОБА_1. має право на пільги, встановлені ст. 12
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Він являється учасником бойових дій, тому щорічно до 5 травня даній категорії
осіб виплачується грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.
Місцевий суд
вірно виходив з того, що постановами Кабінету Міністрів України за № 486 від
11.04.2002 року, № 425 від 31.03.2003 року, № 177 від 18.01.2004 року на
Міністерство фінансів України та Державне Казначейство України покладено
обов'язок перерахувати кошти для виплати разової щорічної допомоги згідно із
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
згідно якої таку виплату проводять органи праці і соціального захисту
по справі, враховуючи зупинену дію п. 13 ст. 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», разова грошова допомога позивачу була проведена в
Рішенням
Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року, справа №1-29/2007 за
конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої
статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9,
12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103,
111 Закону України «Про державний бюджет України» визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є неконституційними).

Вказане
рішення Конституційного Суду України набрало чинності з дня його офіційного
оприлюднення, а саме з 27 липня 2007 року, тобто ще до закінчення терміну 30
вересня поточного року, визначеного в ст.17-1 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в який особа може звернутись
за отриманням грошової разової допомоги. Цим самим спростовуються доводи апелянта,
що означене рішення Конституційного Суду немає зворотної дії в часі.

Беручи до
уваги той факт, що положення ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», за якою у 2007 році виплата щорічної разової допомоги
відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» учасникам бойових дій проводилась у розмірі 280 грн.
визнано такою, що не відповідає Конституції України, тому місцевим судом
зроблено підставний висновок, що позивачу її виплачено не в повному обсязі і
враховуючи вимоги ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», зі
змінами і доповненнями та ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», згідно яких з 1 квітня по 1 жовтня 2007 року
розмір мінімальної пенсії в зазначений період складає 410,06 грн., тому до
виплати підлягає різниця в сумі 1770, 30 грн.

Посилання
апелянта на відсутність коштів на подібні цілі не є достатнім аргументом для
відмови в задоволенні позовних вимог.

Подібне не
суперечить практиці Європейського суду з прав людини, що слід застосовувати у
відповідності до ч. 2 ст. 8 КАС України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини».

Так при
розгляді справи «Качко проти України» (заява №63134/00), суд не прийняв
аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної
влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання
своїх зобов'язань.

Зважаючи на
викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели
до неправильного вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись
статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради
залишити без задоволення, а постанову
Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2007
року без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після
набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Обрізко І.М.
Онишкевич
Т.В. Улицький В.З.

Головуючий суддя:

судді колегії:

Повний текст ухвали виготовлено

та підписано 16.09.2008 року.