Справа № 22а-20140/08
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2008-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

суддя І інстанції - Зайченко С.В.
Суддя
- доповідач - Геращенко І.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
(в порядку письмового
2008 року справа №
Донецький апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:
головуючого судді Геращенка І.В.
суддів апеляційного суду Арабей
Т.Г., Малашкевича С.А.
за участю представників сторін:
розглянувши в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Центрально - Міського Управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області
на постанову Центрально
- Міського районного суду м. Горлівки Донецької області
у справі № 2а-147/08
1. Центрально - Міського Управління
праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької
2. Головного Управління Державного
казначейства України в Донецькій області
про визнання дій протиправними та стягнення недоотриманих коштів
звернувся до Центрально - Міського районного суду м. Горлівки Донецької області
з позовною заявою до Центрально - Міського Управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської ради Донецької області, Головного
Управління Державного казначейства України в Донецькій області про визнання дій
протиправними та стягнення недоотриманих коштів на дітей, потерпілих від
Чорнобильської катастрофи за 2005 - 2007 роки та зобов”язання в подальшому
здійснювати такі виплати з урахування змін в чинному законодавстві.
Центрально - Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від
06.11.2008 року у справі № 2а-147/08 (суддя Зайченко С.В.) позовна заява
задоволена частково: стягнені суми за 2005, 2007 роки, в задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.
праці та соціального захисту населення Кіровської районної адміністрації
Макіївської міської ради Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволені
позовної заяви відмовити.
апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням норм матеріального права.
постанова прийнята без урахування розміру цього виду допомоги,
встановленому постановою КМУ №
836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та від 20.04.2007 року № 649.

Зазначає,
що Всі виплати, передбачені Законом України “Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, у тому числі
щомісячні виплати на кожну дитину шкільного віку, яка евакуйована із зони
відчуження, виплачуються у розмірах, встановлених вказаними постановами КМУ.

Дослідивши
матеріали справи, колегія суддів встановила.

ОСОБА_1. є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції
І категорії, інвалід ІІ групи.

Його сини -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження
мають статус дитини, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи та
перебувають на обліку в Центрально - Міському Управлінні праці та соціального
захисту населення Горлівської міської ради Донецької області.

Згідно ч. 1
п. 6 ст. 30 Закону України “Про соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” вони мають право на щомісячні виплати грошової компенсації у
розмірі 50 відсотків мінімальної заробітної плати.

Розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати становив:

в січні -
березні 2005 року - 262 гривні;

в квітні -
червні 2005 року - 290 гривень;

в липні -
серпні 2005 року - 310 гривні;

в вересні -
грудні 2005 року - 332 гривні;

в січні -
квітні 2007 року - 400 грн.;

в квітні -
червні 2007 року - 440 грн.;

в липні -
грудні 2007 року - 460 грн.

В порушення
зазначених норм Управлінням праці та соціального захисту населення фактичне
нарахування та виплата компенсації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснювалась із суми
допомоги в розмірі 3 грн. 30 коп., встановленому постановою Кабінету Міністрів
України від 26.07.1996 року № 836 та суми 16 грн. 50 коп., встановленому
Постановою КМУ від 20.04.2007 року № 649.

Позивач
звернувся до Управління праці та соціального захисту населення з письмовим
зверненням щодо здійснення перерахунку належної до сплати грошової компенсації
у розмірі, визначеному ч. 6 ст. 30 Закону України “Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, на що отримав
відмову з посиланням на значно менший розмір компенсації, визначений Кабінетом
Міністрів України.

Між
сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом першої
інстанції та апеляційним судом, заявники скарг вказують на порушення норм
матеріального права, вважають, що виплати повинні здійснюватись у розмірах,
встановлених Постановами Кабінету Міністрів України.

Колегія
суддів вважає зазначений висновок помилковим, а апеляційні скарги такими, що не
підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому
числі, органів державної влади.

Статтею19
Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і
здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого
населення, визначені Законом України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 63
Закону передбачено, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 48 спеціального Закону щорічна допомога на
оздоровлення сплачується органами соціального захисту населення за місцем
проживання громадянина.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою затверджений
Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій
з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих
органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту
населення.

Таким
чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок
субвенцій з державного бюджету та нього покладений обов'язок щодо реалізації механізму
фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема,
пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів вважає необґрунтованим застосування відповідачем при здійсненні
виплат позивачу розміру, який встановлений
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та з 2007 року
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 року року № 649, з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства
права. Конституція має найвищу юридичну силу.

Закони та
інші нормативно правові акти приймаються на основі Конституції України та
повинні відповідати їй. Постанови, положення, порядки готуються на підставі
законів України, актів чи доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів
України, рішень урядових комітетів, доручень Прем'єр - міністра, Першого віце -
прем'єр - міністра, віце - прем'єр - міністрів (пункт 10 розділу VI Тимчасового
регламенту Кабінету Міністрів України від 05 червня 2000 року № 915). Таким
чином, нормативно - правові акти КМУ повинні відповідати актам вищої юридичної
сили.

Згідно ст.
67 Закону України “Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, конкретні розміри всіх видів доплат, пенсій і
компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни
вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Встановлений
Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, та від 20.04.2007 року № 649 розмір щомісячної грошової допомоги
дітям, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи не збільшувався, в той час
як Законами України “Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2002
рік”, “Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік”, “Про Державний
бюджет України на 2004 рік”, “Про Державний бюджет України на 2005 рік”, “Про
Державний бюджет України на 2006 рік”, “Про Державний бюджет України на 2007
рік” розмір мінімальної заробітної плати збільшувався неодноразово, і вказаний
розмір щомісячної компенсації є значно нижчим за відповідний, передбачений ч. 1
п. 6 ст. 30 Закону України “Про соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, кратний розміру мінімальної заробітної
плати.

Згідно ч. 4
ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції України, закону України суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу, тому до спірних правовідносин суд
застосовує нормативний акт вищою юридичної сили - Закон України “Про соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Таким
чином, рішення Управління праці та соціального захисту населення Центрально -
Міського Управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської
ради про відмову у нарахуванні та
виплаті щомісячної грошової допомоги дітям, які потерпіли від Чорнобильської
катастрофи, у розмірі, визначеному ч. 1 п. 6 ст. 30 Закону України “Про
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, а саме в розмірі 50 відсотків мінімальної заробітної плати на
кожну дитину для позивача період 2005, 2007 роки є незаконним і з урахуванням
фактично отриманих позивачем сум і розміру мінімальної заробітної плати на
користь позивача підлягають стягненню недонарахована та несплачена грошова
допомога.

Таким
чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення
позовної заяви в цій частині.

На підставі
викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України “Про соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, ст. 2,
ст.160, ст. 167, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст.
211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну
скаргу Центрально - Міського Управління праці та соціального захисту населення
Горлівської міської ради Донецької області на постанову Центрально - Міського
суду м. Горлівки Донецької області від 06.11.2008 року у справі № 2а-147/08 -
залишити без задоволення.

Постанову
Центрально - Міського суду м. Горлівки Донецької області від 06.11.2008 року у
справі № 2а-147/08 за позовом ОСОБА_1 звернувся до Центрально - Міського
Управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради
Донецької області, Головного Управління Державного казначейства України в
Донецькій області про визнання дій протиправними та стягнення недоотриманих
коштів на дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи - залишити без змін.

Ухвала
Донецького апеляційного адміністративного суду за наслідками апеляційного
перегляду вступає в законну силу з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий І.В.Геращенко

Судді Т.Г.Арабей

С.А.Малашкевич

З
оригіналом згідно

головуючий
суддя І.В.Геращенко