Справа № 22-а-3633/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 вересня 2008
року
м.
Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді -
доповідача -
Олендера І.Я.,

суддів -
Заверухи О.Б., Обрізка І.М.

при секретарі
судового засідання - Бацика О.Р.,

з участю осіб:

від позивача -
не явився,

від відповідача
- не явився,

від третіх особі
- не явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові
адміністративну справу

за апеляційною скаргою - Солочинської
сільської ради Свалявського району Закарпатської області

на постанову Свалявського районного суду Закарпатської
області від 03 жовтня 2007 року в справі за № 2-а-75/07

за адміністративним позовом Прокурора Свалявського району Закарпатської
області

до Солочинської сільської ради Свалявського району
Закарпатської області,

треті особи без самостійних вимог на стороні
відповідачаОСОБА_1, ОСОБА_2

про визнання незаконним та скасування рішення сесії
Солочинської сільської ради від 25 липня 2006 року, -

В С Т А Н О В И
Л А :

Постановою
Свалявського районного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2007 року було задоволено
позов прокурора Свалявського району Закарпатської області, а саме визнано
незаконним та скасовано рішення Солочинської сільської ради Свалявського району
від 25.07.2006 року „Про затвердження проекту зміни цільового призначення
земельної ділянки”.

Вказану
постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач - Солочинська сільська
рада Свалявського району Закарпатської області, представник якої в поданій
апеляційній скарзі вказує на те, що постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим просить постанову
скасувати та прийняти нову про відмову в задоволені позову.

Сторони
та треті особи в судове засідання не явились, хоча належним чином були
повідомлені про час, дату та місце апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4
ст.196 КАС України такий проведено у їх відсутності.

Заслухавши
доповідь судді доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно
до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено), розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно
ч.2 ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування та їх посадові
особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією і законами України. Норма аналогічного змісту закріплена також і у
ч.3 ст. 24 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”.

Вирішуючи
даний публічно-правовий спір у даній справі, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що оспорюване рішення відповідача, суперечить
вимогам Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” та Земельного
Кодексу України, та прийняте без повного, об'єктивного та всебічного врахування
обставин, необхідних для прийняття рішення.

Колегія
суддів вважає, що судом першої інстанції правильно надано оцінку вказаному
рішенню суб'єкту владних повноважень з точки зору його правомірності,
обгрунтованності, об'єктивності, а також інших визначених ч.3 ст. 2 КАС України
обов'язкових критеріїв і зроблено відповідні висновки.

Як правильно встановлено судом першої інстанції
відповідач 25.07.2006 року прийняв рішення „Про затвердження проекту зміни
цільового призначення земельної ділянки”, згідно якого було затверджено проект
зміни цільового призначення земельної ділянки гр.ОСОБА_1., площею 0,37 га, що
розташована за адресою с.Солочин, ур.”Біласовиця” Свалявського району з земель
сільськогосподарського призначення до земель житлової та громадської забудови
(будівництво та обслуговування житлового будинку) (а.с.3).

З матеріалів справи вбачається, що вказана земельна
ділянка знаходиться в другій санітарній зоні свердловини Голубинського родовища
мінеральних вод, затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР від 20.06.1973 р.
№ 282 (а.с.7).

Суд першої інстанції правильно вказав, що зміна
цільового призначення земель відбувається згідно ч.ч.2,3 ст.20 Земельного
кодексу України, та окремо порядок зміни цільового призначення земель, які
перебувають у власності громадян або юридичних регулюється Постановою Кабінетом
Міністрів України „Про затвердження Порядку зміни цільового призначення земель,
які перебувають у власності громадян та юридичних осіб” від 11.04.2002 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає
правильним висновок суду першої інстанції, що відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.58
Кодексу України про надра, ст.ст.20,48 Земельного кодексу України у відповідача
не було правових підстав для зміни цільового призначення земельної ділянки
ОСОБА_1., оскільки така знаходиться в другій санітарній зоні свердловини
родовища мінеральних вод і відносно такої були відсутні погодження з
відповідними територіальними геологічними підприємствами та органами державного
гірничого нагляду.

Вказане
свідчить, що висновок суду першої інстанції про протиправність прийнятого
рішення є правильним, оскільки таке прийняте всупереч вимог Земельного кодексу
України, прийняте не обґрунтовано, без
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення
дії).

Відповідач,
як суді першої інстанції так в апеляційній інстанції не довів правомірності
своїх дій, щодо прийняття оскаржуваного рішення, хоча в силу вимог ч.2 ст.71
КАС України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином
враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та
ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, відповідає вимогам ст.ст.2,10,11,71,72,138,143,159,161-163
КАС України, доводи апеляційної скарги її не спростовують, тому підстав для
скасування постанови суду першої інстанції не має.

Керуючись
ст.ст. 160 ч.3, 196, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А
:

Апеляційну
скаргу Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову
Свалявського районного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2007 року в
справі за № 2-а-75/07 за адміністративним позовом Прокурора Свалявського району Закарпатської
області до Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської
області, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачаОСОБА_1, ОСОБА_2
про визнання незаконним та скасування рішення сесії Солочинської сільської ради
від 25 липня 2006 року, - без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно після проголошення.

На
ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після
проголошення, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160
КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :
І.Я.Олендер

Судді: О.Б.Заверуха

І.М.Обрізко