Справа № 22-а-4747/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий по І інстанції суддя Горбенко К.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2008
року Справа
№ 22-а-4747/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Василенко Л.А.

суддів: Сіваченка І.В.

Білак С.В.

при
секретареві Безруковій В.М.

за участю
позивача ОСОБА_1

представника
відповідача Козлової В.В.

розглянула
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Волноваської районної державної адміністрації
Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного
суду від 04 березня 2008 року у адміністративній справі № 2а-5892/08 за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Волноваської
районної державної адміністрації
Донецької області про визнання дій відповідача неправомірними,зобов'язання
виплатити одноразову компенсацію у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, і

ВСТАНОВИЛА:

14 лютого 2008 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому
просив визнати
неправомірними дії Управління праці
та соціального захисту населення (УПСЗН) Волноваської районної державної
адміністрації Донецької області неправомірними, зобов'язання відповідача
виплатити одноразову компенсацію у розмірі 30 мінімальних заробітних плат,
мотивуючи позовні вимоги тим, що він перебуває на обліку в УПСЗН Волноваської районної державної
адміністрації , як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, є інвалідом 3
групи. Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
і йому повинна бути сплачена компенсація в сумі 30 мінімальних заробітних плат.
З заявою про виплату компенсації позивач звернувся до відповідача 05.12.2007
року про виплату належної йому компенсації, на яку отримав відмову 17.12.2007 року.
Вважає, що компенсацію йому повинні виплатити, оскільки неодноразово звертався
з цього приводу до УПСЗН, за місцем роботи йому компенсацію не виплатили.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2008
року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені: визнані протиправними дії УПСЗН Волноваської районної державної
адміністрації Донецької області щодо
відмови у виплаті одноразової компенсації у розмірі 30 мінімальних заробітних
плат; з УПСЗН Волноваської районної державної адміністрації Донецької області
на користь позивача стягнуто не отриману одноразову компенсацію в розмірі 30
мінімальних заробітних плат в сумі 15450грн.

Представник відповідача в судовому засіданні
підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати, в задоволенні
позову відмовити,зокрема, посилався на те, що позивачеві встановлено групу
інвалідності з1995 року, але до 2007 року він не звертався з приводу невиплати
компенсації і ним пропущений строк звернення до суду.

Позивач у судовому засіданні заперечував проти задоволенні апеляційної
скарги, просив постанову суду залишити без змін.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач отримує
пенсію як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, має третю
групу інвалідності з 19.12.1995 року і згідно ст.48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» йому повинна бути сплачена одноразова компенсація у розмір 30
мінімальних заробітних плат. Суд не
погодився з доводами відповідача щодо пропущення позивачем строку на звернення
до суду за захистом прав.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідила
матеріали справи, доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив соціальний статус позивача, його
право на отримання одноразової компенсації на підставі ст.48 Закону України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Проте колегія суддів не погоджується з висновком суду про те, що позивачем
не пропущений строк на звернення до адміністративного суду, оскільки позивачеві
відмовлено у виплаті компенсації 17.12.2007р. (а.с.7). Вважає такий висновок
помилковим, оскільки ч.2 ст.99 КАС України визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Відповідач в своїх письмових запереченнях на
адміністративний позов наполягав на
відмові в задоволенні позовних вимог на підставі ч.1ст.100 КАС України.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді справи, позивач підтвердив,
що знав про порушення свого права з моменту встановлення інвалідності, з
19.12.1995р., але з заявою про виплату компенсації у розмірі 30 мінімальних
заробітних плат звернувся до Управління праці
та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації
Донецької області вперше 05.12.2007 року.

Посилання позивача в позовній заяві про те, що він
з цього приводу неодноразово звертався до УПСЗН нічим не підтверджуються, тому
до уваги не приймається.

Отже, позивач про порушення свого права на
отримання компенсації знав з 2005 року, але за його захистом до грудня 2007
року не звертався.

Частиною 1 статті 100 КАС України визначено, що пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Частиною 2ст.100 КАС України передбачено,якщо суд
визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна
справа розглядається і вирішується в порядку встановленому цим Кодексом. Але
судом 1 інстанції питання про поважність причини пропуску строку звернення до
суду не вирішувалося.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи
порушені норми процесуального права і тому спір вирішений неправильно, з цих
підстав постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення
Волноваської районної державної адміністрації в Донецькій області задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2008
року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Волноваської районної державної адміністрації Донецької області про визнання дій
відповідача неправомірними,зобов'язання виплатити одноразову компенсацію у
розмірі 30 мінімальних заробітних плат скасувати, в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення. Постанова може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: