Справа № 22-а-12161/08
Суддя: Шаптала Н.К.
Дата ухвалення: 2008-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
у 1-ій інстанції: Скочій Г.Д.
Суддя-доповідач:
донецький апеляційний адміністративний
суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2008 рік місто Донецьк

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Шаптала Н.К.

суддів апеляційного суду: Міронової Г.М., Старосуда М.І.

при секретарі судового
засідання: Шептульовій
С.Ю.

З участю сторін: сторони або їх представники у
судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи сторони
були повідомлені належним чином;

розглянувши
апеляційну скаргу

Управління
праці та соціального захисту населення Первомайської
міської Ради Луганської області

на
постанову

Первомайського міського суду Луганської області

від

3 вересня 2008 року

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської Ради
Луганської області

про

Визнання дій
незаконними та стягнення недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за
2004,2005 та 2007 роки;

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Первомайського міського суду Луганської області від 3 вересня
2008 року визнані незаконними дії Управління
праці та соціального захисту населення Первомайської міської Ради Луганської
області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті недоплачених сум щорічної
допомоги на оздоровлення за 2004, 2005 та 2007 роки відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Управління
праці та соціального захисту населення Первомайської міської Ради Луганської
області було зобов'язано виплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість по допомозі на оздоровлення за
2004, 2005 та 2007 роки в сумі 4971 грн.

Відповідач -
Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської Ради
Луганської області, з вказаною
постановою суду не погодився, та подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову суду першої інстанції, та винести нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 в повному обсязі.

Колегія
суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи за доводами
апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а постанова
суду першої інстанції має бути залишена без змін, за наступних підстав.

Суд 1-ї інстанції вірно встановив обставини справи і прийшов до правильного
висновку, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, якому встановлена 3 група інвалідності, та йому відповідно до вимог
ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII
від 28.02.1991 року підлягають сплаті одноразові щорічні компенсації на
оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати,
встановленої на момент її виплати.

Колегія суддів, вважає, що суд 1-ї інстанції вірно виходив з вимог закону,
який має вищу юридичну силу відносно постанов Кабінету Міністрів України, якими
керувався відповідач, сплачуючи позивачу щорічну допомогу у зменшених розмірах,
замість встановлених за нормами ст. 48 Закону № 796- XII від 28.02.1991 року, -
тобто чотирьох мінімальних заробітних
плат, розмір яких не може бути меншим за прожитковий мінімум для непрацездатних
осіб.

Колегія
вважає, дані висновки суду першої інстанції обґрунтованими, оскільки відповідно
до вимог ст.ст. 46, 48 Конституції України громадяни України мають право на
достатній життєвий рівень та соціальний захист, що включає в себе і
право громадянина на пенсійне забезпечення в старості. Більш того,
пенсії та інші соціальні виплати та
допомоги мають забезпечувати рівень життя громадянина не нижчий від
прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії» (далі ЗУ
№2017 від 05.10.2000р.), визначаються правові засади формування та застосування
державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію
закріплених Конституцією України та законами України - основних соціальних
гарантій.

Відповідно до норм ст.ст. 5,6 ЗУ № 2017, основним
державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, на підставі якого
встановлюються та визначаються державні гарантії та стандарти в усіх сферах
життєдіяльності населення, в тому числі й щодо дотримання соціальних
гарантій та стандартів підтримки
інвалідів, осіб похилого віку.

Відповідно
до ст.17 ЗУ № 2017 основні державні
соціальні гарантії встановлюються
законами України з метою забезпечення конституційних прав громадян на достатній
життєвий рівень - до таких гарантій віднесено і
мінімальний розмір пенсії за віком та мінімальний розмір заробітної
плати, - які не можуть бути меншими від прожиткового мінімуму встановленого
законом.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, відмовивши позивачу у
стягнення щорічної грошової допомоги за 2006 рік, оскільки ст.77 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006 рік»,
дія ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призупинена на 2006 рік.

Також, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив
позивачу щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення
з відповідача недоплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення за
2001-2003 роки, оскільки виплату щорічної
допомоги на оздоровлення хоча і здійснюють органи соціального захисту
населення, але починаючи тільки з 29 жовтня 2003 року, відповідно до п. 2
Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій
з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002 року № 256
(із змінами та доповненнями).

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного
висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1, та зобов'язання відповідача
зробити перерахунок та виплату недоплачених сум щорічної допомоги на
оздоровлення за 2004, 2005 та 2007 роки на користь ОСОБА_1, відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача не ґрунтується на законі та не підлягає задоволенню, а
постанова суду першої інстанції - має бути залишена без змін.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 195, 198,
200, 205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Первомайської
міської Ради Луганської області -
залишити без задоволення.

Постанову Первомайського міського суду Луганської
області від 3 вересня 2008 року, якою визнані незаконними дії Управління праці та соціального захисту населення
Первомайської міської Ради Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 в
перерахунку та виплаті недоплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення за
2004, 2005 та 2007 роки
відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та зобов'язання Управління
праці та соціального захисту населення Первомайської міської Ради Луганської
області виплатити на користь ОСОБА_1
заборгованість по допомозі на оздоровлення за 2004, 2005 та 2007 роки в сумі
4971 грн. - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України шляхом подачі касаційної скарги протягом
одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

Колегія суддів: Н.К.Шаптала

Г.М.Міронова

М.І.Старосуд