Справа № 22-а-1344/08
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
Головуючий у І інстанції - Гумен
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Бараненка І.І., Маслія В.І.

при
секретарі: Трибой
І.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської
області від 25.04.2007 року по справі за
його позовом до заступника міністра
юстиції України ОСОБА_2про визнання дій
неправомірними, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1
звернувся до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з
адмінпозовом до заступника міністра юстиції України ОСОБА_2про визнання дій щодо переадресування
листа від 31.01.2007 року Раді суддів України, неправомірними.

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.04.2007 року позовні вимоги задоволено
частково: визнано дії відповідача, що стосуються строків пересилки звернення
позивача за належністю відповідному
органу, протиправними. В решті позовних вимог відмовлено.

Не
погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати
незаконну постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні
позовних вимог та постановити нову, якою задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного
рішення. Зазначає, що постанову винесено з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 січня 2007 року ОСОБА_1. направив Міністру
юстиції України і члену Вищої ради юстиції ОСОБА_6заяву, в якій на підставі ст. З Конституції України, ЗУ " Про порядок
обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною
Радою України" просив його "... провести перевірку на предмет виявлення істинних мотивів діяльності
суддів апеляційного суду Чернігівської областіОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5,
результатом яких стало позбавлення його найважливішого із конституційних
прав - права судового захисту, та ще й з таких підставах, які досконало несумісні з дипломом юриста, а тим більше, з
суддею класу не нижче третього ".

16 березня 2007
року позивач отримав від відповідача повідомлення № Г-2314 від 14 березня 2007 року про переадресування його
звернення до Міністра юстиції України в Раду суддів України.

Апелянт, вважаючи, що відповідач порушив строк реагування на його звернення
передбачений ст. 7 Закону України " Про звернення громадян" та переадресувавши його звернення Раді суддів
України, порушив його права
передбачені ст.ст. 3, 19, 38, 40 Конституції України, що змусило його
звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових
осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1
ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів знаходить, що при вирішенні
даного спору Прилуцьким міськрайонним судом
Чернігівської області було
правильно застосовано норми матеріального та процесуального права та вірно
вирішено заявлений спір.

При цьому
апеляційна інстанція виходить з того, суд першої інстанції дійшов вірного
висновку щодо належного обґрунтування позовних вимог позивачем лише в частині визнання неправомірними дій відповідача, що стосуються строків
пересилки звернення позивача за належністю
відповідному органу, судом першої інстанції правильно
встановлено, що не існує правового обґрунтування щодо компетенції вирішення
цього питання саме Мін'юстом.

Відповідно до п. 1 Положення " Про Міністерство юстиції України",
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада
2006 року № 1577 Міністерство юстиції
України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується
і координується Кабінетом Міністрів України.

Питання
проведення перевірки порушень процесуального законодавства суддями апеляційного суду та здійснення контролю за
організацією діяльності відповідних судів не входять до функцій, які виконує
Кабінет Міністрів України відповідно до положень ст. 116 Конституції
України.

П.2 цього ж Положення передбачено, що Мін'юст в своїй діяльності керується Конституцією
України, законами України та цим Положенням.

До завдань
Мін'юсту відображених в п. п. 3, 4 даного Положення не відноситься питання
проведення перевірки порушень процесуального законодавства суддями апеляційного суду та здійснення контролю за
організацією діяльності відповідних судів ,як не охвачується дане
питання і правами Міністерства відображеними в п. 5 даного Положення.

Відповідно по
положень п. п. 1,5 ст. 116 Закону України " Про судоустрій України"
від 7 лютого 2002 року в період між з'їздами суддів України вищим органом
суддівського самоврядування є Рада суддів України, яка і здійснює контроль
за організацією діяльності судів, в тому числі і апеляційних.

Судова колегія
приходить до висновку, що Міністр юстиції України і член Вищої ради
юстиціїОСОБА_6 не є посадовою особою, яка проводить перевірки порушення процесуального законодавства суддями апеляційного
суду та здійснює контроль за організацією діяльності відповідних судів,
а тому заступник Міністра юстиціїОСОБА_7. правомірно направила звернення
апелянта до одного з контролюючих діяльність суду
органу Ради суддів України, яка згідно наданих їй повноважень названим вище
Законом, має право ініціювати питання дисциплінарної відповідальності
суддів апеляційних судів, в тому числі і перед Вищою радою юстиції, але при
умові наявності для того підстав, що повинно
установлюватись під час проведення відповідної перевірки щодо конкретного
судді.

Крім того,
судом першої інстанції правомірно зауважено, що якщо позивача не
влаштовував розгляд його питання Радою суддів України, то уОСОБА_1 наявні всі
можливості для звернення з подібного роду заявою безпосередньо до Вищої ради
юстиції, в компетенцію якої відповідно до положень ст. 131 Конституції України
та ст. З Закону України " Про Вищу раду
юстиції" входить також повноваження по здійсненню контролю за
діяльністю судів.

Сам позивач в своїй заяві просив Міністра юстиції України ініціювати питання
перевірки або ж провести перевірку
діяльності суддів. Заступником Міністра було виконано вимогу ОСОБА_1 шляхом
переадресуванням заяви до
компетентного у вирішенні даного питання органу.

Ст. 7 Закону України " Про
звернення громадян" передбачено, що
якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади зверненні не
входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ним
за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення.

14.0.2007
року відповідач надав відповідь
ОСОБА_1на його заяву від 31.01.2007 року та переадресував її за належністю до
відповідного органу.

З наведеного
випливає, що відповідач в порушення строків, передбачених ст. 7 Закону України
" Про звернення громадян" переадресував заяву позивача до Ради суддів
України.

Проаналізувавши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції зроблено правильний висновок про неправомірність дій відповідача, що
стосується строків переадресації заяви громадянина у випадку виявлення
обставини, що дане звернення не належить до компетенції органу, до якого воно
надійшло. Саме такого висновку дійшов також Прилуцький міськрайонний суд
Чернігівської області, тому судова колегія не вбачає правових підстав для
скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

З урахуванням наведеного
вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування не вбачається. За таких підстав апеляційна
скаргаОСОБА_1на постанову Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 25.04.2007
року по справі за його позовом до
заступника міністра юстиції України
ОСОБА_2про визнання дій неправомірними - підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.
2, 9, 198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні
апеляційної скаргиОСОБА_1 - відмовити.

Постанову
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 25.04.2007
року - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного
місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді: