Справа № 22а-6670/08
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 22а-6670/08 (07)
Головуючий суддя у 1-ій
категорія статобліку - 75
інстанції - Петешенкова
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2008
року
м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого, судді Сафронової
С.В. (доповідача),

суддів Поплавського В.Ю.,

Кожана М.П.

при секретарі Кочковій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м.
Дніпропетровська на постанову Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 05 травня 2008 року

у адміністративній справі № 2а-156/08
за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі
м. Дніпропетровська, за участю третіх осіб: Пенсійного фонду України,
Міністерства праці та соціальної політики України про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного
фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська вказує на порушення
судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при
постановленні рішення по даній справі від 05 травня 2008 року, яким визнано
протиправною бездіяльність УПФУ в Самарському районі м. Дніпропетровська та
зобов'язано перерахувати і виплатити позивачці пенсію з 06.09.2007 р. згідно зі
ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Просить скасувати зазначену
постанову Самарського районного суду м Дніпропетровська та прийняти нову
постанову, якою відмови у задоволені позову ОСОБА_1

Сторони по справі належним чином
повідомлялися про час, день та місце розгляду справи, але в судове засідання не
з'явилися, що відповідно до ч.4 ст.196
КАС України не перешкоджає розгляду справи, оскільки їх участь не визнавалася
судом обов'язковою

При
розгляді апеляційної скарги та перевірці матеріалів справи, колегією суддів
встановлено, що предметом спору у даній справі є захист права позивачки на
отримання державної соціальної підтримки у відповідності до вимог ст.6 Закону №
2195-IV від 18.11.2004 р., якою визначено, що дітям війни,
пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога,
що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком.

Право позивачки на оскарження рішень, дій та
бездіяльності відповідача, уповноваженого державою на надання визначених
Законом № 2195-IV від 18.11.2004 р. пільг, безпосередньо передбачено
ст.10 вказаного Закону та визначено ст.4, ст.6, п.1 ч.1 ст.17 КАС України.

Судом встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що позивачка перебуває на
обліку в УПФ України в Самарському районі м. Дніпропетровська та має правовий
статус «дитини війни», а тому має право
на отримання пільг та державної соціальної підтримки, що визначені Законом
України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-IV від 18.11.2004 р. (далі - Закон № 2195-IV від 18.11.2004 р.)

Відповідно до змісту п.7 ст.3 КАС України
Управлінні Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська є
суб'єктом владним повноважень, який здійснює делеговані йому державою функції
щодо надання визначених Законом № 2195-IV від 18.11.2004 р. пільг, спірні
правовідносини по даній справі виникли у позивачки саме з УПФ в Самарському
районі м. Дніпропетровська, а тому доводи апеляційної скарги про відсутність
повноважень по виплаті позивачу надбавки до пенсії безпідставні і до уваги
колегією суддів не приймаються.

При постановлені рішення по справі судом
першої інстанції правильно прийнято до уваги Рішення Конституційного Суду
України № 6-рп від 9 липня 2007 року, яким визнані неконституційними п.12 ст.71
та ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», що призупиняли дію ст.6 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновками суду щодо обов'язку відповідача здійснити перерахунок
пенсії ОСОБА_1 та виплатити їй пенсію у розмірі, встановленому Законом № 2195-IV від 18.11.2004 р.

З матеріалів справи вбачається, що Управління
пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська будь-яких дій,
пов'язаних з перерахунком пенсії позивачки відповідно до вищезазначених
положень Закону не здійснювало та виплат не проводило, що свідчить про
бездіяльність відповідача стосовно надання
соціальної підтримки позивачці.

Надісланий відповідачем в адресу позивача
лист з роз'ясненнями про нарахування їй підвищення пенсії після визначення на
законодавчому рівні розміру мінімальної пенсії для обчислення цього підвищення,
не виправдовує бездіяльності відповідача та порушення праваОСОБА_1 на отримання
державної соціальної підтримки, але в той же час свідчить про безпідставність
вимоги позивача щодо визнання незаконним рішення УПФ України в Самарському
районі м.Дніпропетровська про відмову в перерахунку та виплаті пенсії
відповідно до ст.6 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р.

Наведеним підтверджується обґрунтованість
судового рішення першої інстанції про визнання незаконною бездіяльності
відповідача, а не рішення Управління пенсійного фонду України в Самарському
районі м.Дніпропетровська, як це визначено позивачем при зверненні до
адміністративного суду за захистом, що узгоджується з положеннями ст.11 та
ст.162 КАС України.

Доводи апеляційної скарги також не можуть
бути прийняті до уваги і не можуть слугувати підставою для скасування постанови
суду першої інстанції, оскільки враховуючи особливий статус «дітей війни» та
обумовлену цим необхідність їх адекватного соціального захисту, законодавець у
частині 2 ст.3 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р. визначив, що державні
соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути
обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Колегія суддів вважає, що всі доводи апелянта
до непогодження з рішенням суду та свідчать про помилкове розуміння ним
матеріальних норм права. Проте, відповідно до ст.86 КАС України оцінка доказів,
які є у справі відноситься до виключної компетенції суду, а тому не покладення
в основу рішення позиції відповідача, не може свідчити про незаконність
судового рішення.

З
огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи
та обрану правову позицію, колегія суддів приходить до висновку про відсутність
порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті судом першої
інстанції постанови. Визначених у ст.201 та ст.202 КАС України підстав для
зміни або для скасування судового рішення, колегія суддів також не вбачає, тому
в задоволені апеляційної скарги треба відмовити, а постанову окружного
адміністративного суду залишити в силі.

Керуючись ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС
України, колегія суддів -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Самарському районі м. Дніпропетровська - залишити без задоволення,
постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня
2008року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення повного
тексту ухвали.

Повний тест ухвали виготовлений 05 листопада
2008 року

Судді: Сафронова С.В.

Поплавський В.Ю.

Кожан М.П.