Справа № 22-а-11104/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя Шеїна Л. Д.
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 жовтня 2008 року справа №
22-а-11104/08

зал судового
засідання № 2 у приміщенні суду за адресою:
м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Міронова Г. М.
Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

не з'явився, повідомлений належним чином,

від відповідача: від третьої особи:

не з'явився, в запереченнях зазначив про розгляд справи
за відсутністю представника, не
з'явився, надане клопотання про розгляд справи за відсутністю представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Жданівської міської ради, м.
Жданівка

на постанову Жданівського міського суду
Донецької області

від 22
серпня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-87/08 (суддя Шеїна Л. Д.)

за позовом

ОСОБА_1, м. Жданівка

до

Управління праці та соціального захисту
населення Жданівської міської ради, м. Жданівка

за участю третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору

Головного управління Державного
казначейства України в Донецькій області, м. Донецьк

про

визнання дій неправомірними, стягнення
недоотриманої щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
звернувся 21 липня 2008 року до Жданівського міського
суду Донецької області з позовною заявою (арк. справи 1) до
Управління праці та соціального захисту населення Жданівської ради, м. Жданівка
(далі по тексту - УПСЗН Жданівської міської ради), за участю третьої особи
Головного управління Державного казначейства України
в Донецькій області, м. Донецьк про визнання дій неправомірними УПСЗН
Жданівської міської ради щодо відмови здійснити виплату разової грошової
допомоги в розмірі, встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», стягнення недоотриманої суми разової допомоги
за 2007 рік в розмірі 1163 грн. 00 коп.

Постановою від
22 серпня 2008 року (арк. справи 27-28) Жданівський міський суд Донецької
області задовольнив повністю позовні вимоги ОСОБА_1, м. Жданівка. Суд першої
інстанції визнав неправомірною відмову УПСЗН Жданівської міської ради в виплаті
ОСОБА_1 щорічної заборгованості у 2007 році по недоотриманої щорічної виплати в
розмірі, встановленому частиною 5 статті 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», стягнув з УПСЗН Жданівської
міської ради на користь ОСОБА_1 недоотриману суму щорічної допомоги за 2007 рік
в розмірі 1163 грн.

В апеляційній
скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та
постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у
повному обсязі.

Позивач про час,
дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, проте правом
бути присутнім при судовому розгляді не скористався.

15 жовтня 2008
року відповідачем через канцелярію Донецького апеляційного адміністративного
суду були надані заперечення, в яких було зазначене про розгляд справи за
відсутністю представника (арк. справи 39).

24 жовтня 2008
року другим відповідачем через канцелярію Донецького апеляційного адміністративного
суду було надане клопотання про розгляд справи за відсутністю представника
(арк. справи 40).

Колегія суддів,
заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Закон
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22
жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (зі змінами та доповненнями станом на час розгляду
спірних правовідносин), далі по тексту - Закон № 3551-ХІІ, визначає правовий
статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх
життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до
них.

Відповідно
до частини 2 статті 4 Закону № 3551-ХІІ до ветеранів війни належать: учасники
бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Розділом 3 цього Закону
визначені пільги ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту.

Позивач
є учасником війни, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1, виданим 11 березня
2008 року (арк. справи 3). В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що
Управління праці та соціального захисту населення Жданівської
міської ради виплатило їй разову грошову допомогу до
5 травня у 2007 році в розмірі 55 грн., в той час як повинно було платити в
розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Згідно
частини 5 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» (в редакції станом на час оспорюваних виплат) щорічно до 5
травня учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього СРСР за
самовіддану працю та бездоганну військову службу в тилу в роки Великої
Вітчизняної війни, виплачується разова грошова допомога у розмірі чотирьох
мінімальних пенсій за віком, іншим учасникам війни - у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком.

Позивачем документи щодо нагородження орденами та медалями не надавалися.

За
приписами абзацу 1 частини 5, частини 3 статті 62 Закону України «Про державний
бюджет України на 2007 рік» № 489-V від 19 грудня 2006 року (у редакції Закону
України від 15 березня 2007 року N 749-V, який набрав чинності 28
березня 2007 року) для визначення мінімального розміру пенсії за віком
відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня 2007 року
застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, в
розмірі 406 грн. збільшений на 1 відсоток, тобто з 1 квітня 2007 року розмір
щорічної разової грошової допомоги складав 410 грн. 06 коп.

Частиною
1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» № 966-ХІV від 15 липня 1999
року передбачено, що прожитковий мінімум застосовується для: встановлення
розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком,
визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по
безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог
Конституції України та законів України, визначення права на призначення
соціальної допомоги.

Сукупний
аналіз положень норм вищезазначених законів спростовує посилання скаржника на
відсутність порядку визначення розміру мінімальної пенсії за віком для сплати
щорічної разової грошової допомоги передбаченої Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Управління
праці та соціального захисту населення Пролетарської Жданівської
міської ради посилається на те, що згідно статті 29
Закону України «Про державний бюджет України» щорічна разова допомога була
виплачена позивачу (арк. справи 4, 39) у встановленому цією нормою розмірі 55
грн.

З
цього приводу колегія суддів зазначає, що рішенням Конституційного Суду України
N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі N 1-29/2007 про соціальні гарантії
громадян були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційним) стаття 29, пункт 13 статті 71 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік", яким було зупинено на 2007 рік дію
частини п'ятої статей 12, 13, 14 та 15 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині визначення
розміру виплат щорічної разової грошової допомоги, у зв'язку з чим положення
статті 29, пункту 13 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет
України на 2007 рік" втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним
Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України у цій справі
є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути
оскаржене та має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії
положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Фінансування
витрат, пов'язаних з введенням в дію Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до статті 17 цього Закону
здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Управління
праці та соціального захисту населення стосовно виплат щорічної разової
грошової допомоги ветеранам війни, є розпорядником бюджетних коштів в розумінні
пункту 36 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України.

Відповідно
до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Згідно
частини 1 статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці
та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи
банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за
місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх
проживання чи одержання грошового утримання.

Таким
чином, з огляду на вищевикладене, суд не приймає посилання скаржника на те, що
Управління праці та соціального захисту населення Жданівської міської ради є
неналежним відповідачем у справі.

Як
зазначено в частині 3 статті 62 Закону України „Про державний бюджет України на
2007 рік» мінімальний розмір пенсії з 1 квітня 2007 року склав 410 грн. 06
коп., тому розмір щорічної разової
грошової допомоги позивачу за 2007 рік повинен складати 1230 грн. 18 коп. з
розрахунку 410 грн. 06 коп. х 3, але враховуючи те, що позивачу була виплачена
грошова допомога у розмірі 55 грн., колегія суддів вважає, що стягненню
підлягає сума недоплаченої щорічної разової грошової допомоги за 2007 рік у
розмірі 1175 грн. 18 коп., а не 1163 грн., яка помилково була визначена судом
першої інстанції, тому в цій частині постанова суду першої інстанції підлягає
зміні.

При вирішенні цього спору, колегією суду було враховано, що згідно зі
статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, ратифікованої Законом України
N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року зі змінами внесеними Законом України
від 9 лютого 2006 року N 3436-IV, кожна
фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути
позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах,
передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Колегія
суддів не приймає посилання скаржника на відсутність бюджетного фінансування в
обсязі передбаченому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» для здійснення соціальних виплат, з огляду на те, що
судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в незалежності
від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату
допомоги та згідно частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави,
держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення
прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно
до частини 4 статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5
травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного
року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Стосовно
позовних вимог позивача про визнання нечинним рішення відповідача про відмову в
виплаті недоотриманої разової грошової допомоги, колегія суддів зазначає, що в
цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем в
порушення вимог частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, не надано до матеріалів справи доказів прийняття
відповідачем рішення про відмову в виплаті
недоотриманої разової грошової допомоги, тому в цій частині постанова суду
першої інстанції підлягає зміні.

Виходячи з
вищевикладеного, з врахуванням приписів частини 1 статті 201 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла до висновку про
те, що судом першої інстанції справа вирішена з помилковим застосуванням норм
матеріального права, що обумовлює зміну постанови суду першої інстанції.

Керуючись
статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Жданівської міської ради, м. Жданівка на
постанову Жданівського міського суду Донецької області від 22 серпня 2008
року по адміністративній справі №
2-а-87/08 задовольнити частково.

Постанову
Жданівського міського суду Донецької області від 22 серпня 2008 року по адміністративній справі № 2-а-87/08
змінити.

Доповнити
абзац 1 резолютивної частини постанови Жданівського міського суду Донецької
області від 22 серпня 2008 року по
адміністративній справі № 2-а-87/08 після слів «задовольнити» висловом
«частково».

Змінити
абзац 2 резолютивної частини постанови Жданівського міського суду Донецької
області від 22 серпня 2008 року по
адміністративній справі № 2-а-87/08, виклавши в наступній редакції:

«Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Жданівської міської ради, м. Жданівка на
користь ОСОБА_1, м. Жданівка суму недоотриманої щорічної разової грошової
допомоги за 2007 рік в розмірі 1175 грн. 18 коп. за рахунок коштів Державного
бюджету України».

Доповнити
резолютивну частину постанову Жданівського міського суду Донецької області від
22 серпня 2008 року по адміністративній
справі № 2-а-87/08 абзацом 3 наступного змісту:

«В
задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити».

Вважати
абзаци 3, 4 резолютивної частини постанови Жданівського міського суду Донецької
області від 22 серпня 2008 року по
адміністративній справі № 2-а-87/08 абзацами 4, 5.

В
іншій частині постанову Жданівського міського суду Донецької області від 22
серпня 2008 року по адміністративній
справі № 2-а-87/08 залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України відкласти з дня закінчення судового
розгляду справи на строк п'ять днів складання судового рішення у повному обсязі.

Вступна та
резолютивна частини постанови складені та підписані колегією суддів у нарадчій
кімнаті та проголошені в судовому засіданні 29 жовтня 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
дня складення в повному обсязі.

Постанова складена в повному обсязі та підписана колегією суддів 3
листопада 2008 року.

Головуючий: /підпис/ В.Г.Яманко

Судді
/підпис/ Г.М.Міронова

/підпис/ К.П.Горбенко