Справа № 22-а-8643/08
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2008-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шальєва В.А.
Суддя-доповідач
- Старосуд М.І.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23
вересня 2008 року справа
№ 22-а-8643/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Старосуда
М.І.

суддів Бадахової
Т.П., Ханової Р.Ф.

при секретарі за участі
позивача представника відповідача

Чуріковій Я.О. ОСОБА_1 Гончаренко В.М.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Донецького обласного
військового комісаріату

на постанову

Донецького окружного
адміністративного суду

від

12 травня 2008 року

у справі

№ 2-а-8566/08

за позовом

ОСОБА_1

До

Донецького обласного
військового комісаріату

Про

визнання відмови
неправомірною та стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення
за період з 01 березня 2000 року по 08 листопада 2005 року з урахуванням
індексу інфляції на трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі
25025 грн. 75 коп., -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

Свої
вимоги мотивував тим, що він з 24.07.1998 року до 27.06.2003 року проходив
військову службу в військовій частині А-1533 Міністерства оборони України на
посаді командира автомобільного взводу та на посаді командира автомобільної
ремонтної роти, а з 27.06.2003 року до 08.11.2005 року проходив дійсну
військову службу у Єнакіївському військовому комісаріаті Міністерства оборони
України. По продовольчому забезпеченню в військовій частині А-1533 він був
забезпечений до 01.03.2000 року. Потім був переведений для подальшого
проходження військової служби до Донецького обласного військового комісаріату.
Позивач знаходився на грошовому, речовому та продовольчому забезпеченні у
Донецькому обласному військовому комісаріаті, якому безпосередньо
підпорядковується Єнакіївський міський військовий комісаріат. В березні 2006
року та в грудні 2007 року він звернувся до військового комісара Донецького
обласного військового комісаріату з проханням нарахувати та виплатити йому
грошову компенсацію за не отриманий продовольчий пайок за період з 01.03.2000
року по 08.11.2005 року, однак згідно довідок від 24.03.2006 року № 344/63 та
від 28.12.2007 року № 436/414 (а.с.7,8) військовий комісар відмовив йому.

Позивач
просив суд визнати дії військового комісара Донецького обласного військового
комісаріату неправомірними та стягнути з відповідача на його користь суму
грошової компенсації за продовольче
забезпечення за період з 01 березня 2000 року по 08 листопада 2005 року з
урахуванням індексу інфляції на трьох відсотків річних від простроченої суми в
розмірі 25025,75 грн.

Постановою Донецького
окружного адміністративного суду від 12 травня 2008 року позов ОСОБА_1
задоволено частково, а саме: стягнуто з Донецького обласного військового
комісаріату на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість продовольчого
забезпечення за період з 01 березня 2000 року по 08 листопада 2005 року у
розмірі 22054 грн. 03 коп.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить постанову суду скасувати та постановити нове рішення,
яким відмовити в задоволені позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав
доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Позивач наполягав на
залишенні рішення Донецького окружного адміністративного суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи,
вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу
обґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає скасуванню з наступних
підстав.

При розгляді справи в апеляційній інстанції
встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 27.06.2003
року по 08.11.2005 року проходив дійсну
військову службу у Єнакіївському військовому комісаріаті Міністерства оборони
України. По продовольчому забезпеченню в військовій частині А-1533 він був
забезпечений до 01.03.2000 року (довідка № 477 від 12.08.2003 р. - а.с.6).

З 01.03.2000 року по
08.11.2005 року знаходився на всіх видах забезпечення в Донецькому обласному
воєнному комісаріаті, у тому числі на продовольчому забезпеченні.

Відповідно до наказу
від 08 листопада 2005 року № 196, позивача з 08.11.2005 року було виключено із
списків особового складу Єнакіївського міського військового комісаріату
(а.с.11).

26.12.2007 року ОСОБА_1
звернувся з заявою до Донецького обласного військового комісаріату про виплату компенсації за продовольчий
пайок, але 28.12.2007 року листом № 436/414 йому було відмовлено у зв'язку з
припиненням дії ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей» з 11 березня 2000року відповідно Закону
України 17 лютого 2000 року № 1459-ІІІ «Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів» продовольчий пайок та грошова компенсація замість нього з
11.03.2000 р. у Донецькому ОВК не виплачується.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України від 20.12.1991
року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей» (далі - Закон № 2011), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та
інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих
військових кадрів.

Так, відповідно до ч.2 ст. 9 Закону № 2011,
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також
речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову
компенсацію замість них.

Проте дія частини другої статті 9 Закону № 2011 була
призупинена в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за
їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за
винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки
України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та
Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України,
що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність
військовослужбовців) на підставі Законів N 1459-III від 17.02.2000 р. "Про деякі заходи щодо економії бюджетних
коштів" (із змінами, внесеними Законами України N 1577-III від 23.03.2000 р., N 2463-III від 29.05.2001
р., N 3111-III від 07.03.2002 р.).

Зупинення дії Закону не дає права його застосовувати.

Слід зазначити, що Закон України „Про деякі заходи щодо економії бюджетних
коштів" не визнаний неконституційним в цій частині Конституційним Судом
України.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються компенсації
замість продовольчого забезпечення за період з 01 березня 2000 року по 08 листопада 2005 року (тобто,
коли матеріальне законодавство в цей час було зупинено), вони (позовні вимоги)
задоволенню не підлягають.

Зміни в законодавстві до спірних
правовідносин відношення не мають.

Згідно ст. 16 Закону України "Про Збройні Сили України" в
редакції від 05.10.2000 року, держава забезпечує соціальний та правовий захист
військовослужбовців та осіб звільнених в запас, а також гарантує отримання за
рахунок держави фінансового, речового, продовольчого та інших видів
забезпечення у розмірах, які визначаються КМУ і враховують характер службової
діяльності.

В даному випадку під поняттям "характер службової діяльності"
передбачаються умови, в яких знаходяться військовослужбовці льотних, морських,
підводних екіпажів та обслуг, які безпосередньо знаходяться на аеродромах,
суднах, в лікувально-медичних закладах, та яких держава зобов'язана
забезпечувати харчуванням в своїх їдальнях, що передбачено Постановою КМУ №426
(а не видачею пайків чи грошовою компенсацією замість них). Не забезпечення
харчуванням через їдальні унеможливлює даним категоріями військовослужбовців
повне та якісне виконання своїх службових обов'язків та погіршення
обороноздатності держави.

Крім того, в примітці №6 до норми №1 постанови КМУ №426 вказано, що „військовослужбовці
офіцерського складу, прапорщики, мічмани та військовослужбовці рядового,
сержантського старшинського складу, які проходять службу за контрактом, під
час перебування їх у польових умовах та в інших випадках у разі відсутності
підприємств громадського харчування можуть забезпечуватися харчуванням через
їдальні військових частин за загальновійськовою нормою №1 за плату в сумі, що
відповідає розрахунку його вартості".

Постановою КМУ №426 або іншими актами законодавства не передбачена
видача продовольчих пайків або грошової компенсації замість них на підставі
вартості добової норми харчування №1 (загальновійськова).

Таким чином судом першої інстанції не правильно встановив обставини справи та ухвалив
постанову з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду
- скасуванню.

Керуючись ст. 196, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст.207, ст. 211, ст.212, ст.254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Донецького обласного військового
комісаріату - задовольнити.

Постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 12 травня
2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Донецького
обласного військового комісаріату «про стягнення з Донецького обласного
військового комісаріату на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість
продовольчого забезпечення за період з 01 березня 2000 року по 08 листопада
2005 року в розмірі 22054 грн. 03 коп.» - скасувати.

В позові ОСОБА_1 до
Донецького обласного військового комісаріату про визнання відмови неправомірною
та стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення за період з 01
березня 2000 року по 08 листопада 2005 року з урахуванням індексу інфляції на
трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 25025 грн. 75 коп. -
відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: