Справа № 22-а-12085/08
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2008-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

28 жовтня 2008 року справа №
22-а-12085/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Василенко Л.А.

Старосуд
М.І.

при секретарі судового засідання

Кірсановій
М.В.

за участю представників:

від позивача:

Гончаров М.Л. - за дов. від 14.10.2008 р. № 169

від першого відповідача: від другого відповідача: від третьої особи:

ОСОБА_1 - за дов. від 18.07.2008 р. № 82 не
з'явився ОСОБА_2 - за дов. від
24.10.2008 р. № 1924 ОСОБА_3 - за дов. від 09.07.2008 р. № 1236

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні
скарги

1) Волноваської
міської ради Волноваського району
Донецької області 2) Державної податкової інспекції у Волноваському районі
Донецької області

на постанову Донецького окружного адміністративного
суду

від

30 липня 2008 року
( у повному обсязі складено 3 серпня 2008 р.)

по адміністративній справі

№ 2-а-8441/08 (суддя Галатіна О.О.)

за позовом

Державної податкової інспекції у Волноваському районі
Донецької області

до про
за участю третьої особи

1) Товариства з
обмеженою відповідальністю „Ринок” 2) Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 стягнення сум Волноваської міської ради Волноваського
району Донецької області

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2008 року у справі №
2-а-8441/08 відмовлено у задоволенні позову Державної податкової інспекції у
Волноваському районі Донецької області
до Товариства з обмеженою відповідальністю „Ринок”, фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4, за участю третьої особи на боці позивача Волноваської
міської ради Волноваського району Донецької області, про стягнення сум орендної
плати, отриманої в межах виконання цивільно-правового договору оренди за
користування торговим місцем, укладеного між першим та другим відповідачем 1
вересня 2007 року, з першого відповідача на користь другого відповідача з
вересень 2007 року та з другого відповідача на користь Державного бюджету
України.

В
апеляційних скаргах позивач та третя особа просять скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Доводами
апеляційної скарги апелянти визначають те, що угода, за якою передано в оренду
торгове місце, є нікчемною, оскільки укладена першим відповідачем без наявності
права на земельну ділянку, і як наслідок нікчемності, виконане за нею
господарське зобов'язання по наданню в користування торгового місця для
здійснення підприємницької діяльності передбачає можливість визначеного
стягнення за правилами статей 207, 208 Господарського кодексу України.

Перший
відповідач під час апеляційного розгляду справи доводи, викладені в апеляційній
скарзі відхилив, і просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін. Під
час апеляційного перегляду доводить, що цивільно-правовий договір надання в
тимчасове користування торгового місця для здійснення підприємницької
діяльності, укладений відповідно до вимог цивільного законодавства, жодної
підстави нікчемності не має. Цивільні відносини слід відрізняти від земельних
відносин, які знаходяться за межами розгляду даної справи. Стосовно земельних
відносин зазначає, що засобом до нарахування орендної плати за землю є у
податкового органу прийняття податкового повідомлення-рішення з правом
визначення податкових зобов'язань. Таким засобом податковий орган не
скористувався.

Другий відповідач у судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно.

Апеляційний
перегляд судового рішення здійснюється в межах доводів апеляційних скарг.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь
у справі, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги,
заперечення на скаргу, встановила наступне.

1 вересня 2007 року між
Товариством з обмеженою відповідальністю „Ринок" та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено договір
оренди № 8-6, предметом якого є передання у тимчасове платне володіння та користування торгівельних
місць у розмірі 14 м.п., розташованих за адресою: АДРЕСА_1, для здійснення підприємницької діяльності (арк. справи 3).

У відповідності до
частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 792
Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець
зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на
встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватися у найм разом з
насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами,
які знаходяться на ній, або без них. Предметом договору, укладеного між
сторонами є торгове місце площею 14 метрів погонних, яке привлаштоване для
торгівлі за правилами торгівлі на ринках.

Крім того, за змістом
статті 95 Земельного кодексу
України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для провадження
підприємницької діяльності та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та
юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства,
іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і
організаціям, а також іноземним державам.

Зі змісту договору оренди № 8-6 від 1 вересня
2007 року взагалі не вбачається будь-яких
посилань щодо передання права користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1,
а відтак, неможливо у даному випадку пов'язувати виникнення права володіння та користування торгівельними місцями за
договором оренди № 8-6 від 1 вересня
2007 року із виникнення права володіння та користування земельною ділянкою, на якій ці торгівельні місця
розташовані.

Відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України
правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна
фізичної або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне володіння ним.
Правочин, який порушує публічний порядок є нікчемним.

Колегія суддів вважає, що матеріалами справи нікчемність спірного правочину не
підтверджена.

Відповідно до частини 1 статті 125 Земельного
кодексу України право власності та право постійного
користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності
чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Частиною 1 статті 126
цього Кодексу визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державними
актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Матеріалами справи підтверджується, що
Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видано на
підставі рішення Волноваської міської ради народних депутатів від 15 вересня
1993 року, орендному підприємству „Колгоспний ринок” АДРЕСА_1 (серії ІІ-ДН № 009343). Зазначений акту не було
визнано недійсним. Як правильно встановлено судом першої інстанції та
підтверджено листом Державної інспекції з контролю за використанням і охороною
земель зазначений акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право
постійного користування землею № 96 (арк. справи 97-98). У цьому листі
передбачено, що рішенням Волноваської міської ради народних депутатів від 18
травня 1994 року зазначений Державний акт перереєстровано з Орендного
підприємства „Колгоспний ринок” на Товариство з обмеженою відповідальністю
„Ринок”.

Волноваська міська Рада
не надала доказів щодо недійсності даного Державного акту та зарахування
визначеної ним земельної ділянки до складу земель запасу.

Апелянти, якими є орган державної влади та орган місцевого
самоврядування, не довели наявності об'єкту судового захисту, а саме порушення
першим та другим відповідачами прав та
інтересів в розумінні частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Апелянти не довели
також права на звернення, зокрема, податкового органу з зазначеним позовом
відповідно до Закону України „Про
державну податкову службу України”.

Таким чином, відсутній
як об'єкт судового захисту, так і право звернення з зазначеним позовом до суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені
обставини справи та постанова прийнята з додержанням норм матеріального права.

Керуючись
статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги Волноваської міської ради Волноваського району Донецької області та
Державної податкової інспекції у Волноваському районі Донецької області на
постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2008 року у
справі № 2-а-8441/08 - залишити без задоволення.

Постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2008 року у справі №
2-а-8441/08- залишити без змін.

Вступна
та резолютивна частини ухвали постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у
судовому засіданні 28 жовтня 2008 року. Ухвала у повному обсязі складена у
нарадчій кімнаті 28 жовтня 2008 року.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий:
Р.Ф. Ханова

Судді:
Л.А.
Василенко

М.І.Старосуд

З
оригіналом згідно:

Суддя Р.Ф. Ханова