Справа № 22-а-1318/08
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2008-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № -22-а-1318/08 Головуючий
у 1 інстанції Губська О.А.
Суддя доповідач Ситников О.Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2008 року. м. Київ.

Київський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Ситникова
О.Ф.,

Суддів: Романчук
О.М., Василенко
Я.М.,

при секретарі: Кожокар
М.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу
за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м.
Києва від 13 квітня 2007 року у справі за позовомОСОБА_1 до Київського міського
військового комісаріату, Головного управління пенсійного фонду України в м.
Києві про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київського міського військового
комісаріату, Головного управління
пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок пенсії.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.04.2007 року в
задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач - ОСОБА_1 звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає, що вказана постанова суду не відповідає
вимогам матеріального та процесуального права, судом не повністю з'ясовані
обставини, що мають значення для справи, тому вона підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивачу.

Письмових заперечень на апеляційну
скаргу позивача до суду апеляційної інстанції у встановлений судом строк від
інших осіб не надійшло.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення з'явившихся
учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач проходив службу в ЗС
України і в 1993 року був звільнений в запас за віком. Після звільнення йому
була призначена пенсія.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої
інстанції правильно посилався на вимоги п. 8 Постанови Кабінету Міністрів
України від 17.07.1992 року № 393, яким передбачено перерахунок раніше
призначених пенсій військовослужбовцям, особам начальницького та рядового
складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей у зв'язку зі зміною розміру
грошового забезпечення, що сталося після звільнення зі служби, провадиться
щорічно виходячи з установленого за станом на 1 січня поточного року розміру
грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, з якого
обчислюється пенсія.

Згідно п.118 «Положення про призначення та виплати
в МО України державних пенсій» затвердженого наказом МО України № 205 від
08.08.1994 року зазначено, що перерахунок раніше призначених пенсій у зв'язку
зі зміною розмірів хоча б одного з видів грошового забезпечення, з якого
обчислюються пенсії, після звільнення зі служби військовослужбовців проводиться
з тієї ж дати, з якої підвищується грошове забезпечення відповідних категорій
військовослужбовців.

Збільшення розміру посадового окладу тягне
збільшення фактичного розміру додаткових видів грошового забезпечення, які
обчислюються у відповідних відсотках від посадового окладу.

Указом Президента України «Про посилення
соціального захисту військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ» від 23.02.2002 року № 173/2002 та Указом Президента
України «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства
Внутрішніх Справ, Державного комітету у справах охорони державного кордону
України та Управління державної охорони України за безперервну службу» від
05.05.2003 року №389/2003 було запроваджено надбавки для військовослужбовців в
розмірі 100 відсотків, які відносяться до додаткових видів грошового
забезпечення.

Проте, ці надбавки приймаються в розрахунок при
нарахуванні пенсії лише особам, які отримували їх під час проходження служби й
звільнені після її запровадження.

Право на перерахунок пенсії колишнім
військовослужбовцям, які до звільнення з військової служби не отримували
надбавок, запроваджених зазначеними Указами, не передбачено як цими Указами так
і діючим військовим пенсійним законодавством.

Як вірно зазначає суд першої інстанції - позивач -
ОСОБА_1 звільнений зі служби до запровадження цих надбавок, а тому відповідач
законно відмовив у проведенні перерахунку пенсії.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України
від 06.04.1998 року № 452 «Про упорядкування додаткових видів грошового
забезпечення військовослужбовців» затверджені додаткові види грошового
забезпечення і премія не віднесена до додаткових видів грошового забезпечення.

В Постанові Кабінету Міністрів України від
22.05.2000 року №829 «Про грошове забезпечення військовослужбовців» на яку
посилається позивач як на підставу своїх вимог про включення премії в розмірі
33 відсотків також не зазначено, що премія відноситься до додаткових видів
грошового забезпечення і підлягає врахуванню при визначенні грошового
забезпечення з якого обчислюється пенсія. Тому судом першої інстанції
правомірно відмовлено у задоволенні вимог про перерахунок пенсії з урахуванням
премії.

Також судом першої інстанції
правильно встановлено, що позивачу здійснено перерахунок пенсії на підставі
Закону України від 15 червня 2005 року «Про внесення змін до п.43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» з 1 січня 2005
року, тобто з дати вступу у законну силу вказаного Закону, а вимога про
перерахунок пенсії з більш раннього строку є безпідставною.

З такими висновками суду можна погодитися, оскільки вони відповідають
встановленим по справі обставинам та відповідають вимогам матеріального та
процесуального законодавства, доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для скасування або зміни рішення суду не має.

Керуючись ст.ст. 198,
200, 205, 206 КАС України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня
2007 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної
сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого
адміністративного Суду України протягом одного місяця з дня набрання законної
сили.

Головуючий:

Судді: