Справа № 22-а-969/08
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22-а-969/08 р.
Головуючий у першій інстанції: Шабунін С.В.
Доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16
вересня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Коваля М.П., Маслія В.І.,

при
секретарі: Бадріашвілі
К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 на постанову Господарського суду м. Києва від
19.04.2007 року по справі за його
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва про скасування податкових повідомлень -
рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1. звернувся до Господарського суду м. Києва з адмінпозовом до Державної
податкової інспекції у Печерському районі м. Києва про скасування податкових
повідомлень - рішень № 143/1750/3 від 27.09.2006 року про збір за забруднення
навколишнього природного середовища у вигляді штрафних (фінансових) санкцій у
сумі 850 грн.; № 31/1750/3 від 27.09.2006 року про збір за забруднення
навколишнього природного середовища за основним платежем 104,74 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 1870,00 грн., а всього на суму 1974,74
грн.

Постановою Господарського суду м. Києва від 19.04.2007 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не
погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати
незаконну, на його думку, постанову суду
першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного
рішення. Зазначає, що постанову винесено з порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому рішення суду підлягає безумовному скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових
осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1
ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Печерському
районі м. Києва, згідно з планом-графіком на І квартал 2006 року та
затвердженого переліку питань, провели планову податкову перевірку своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів СПД - фізичної
особи ОСОБА_1, про що було складено Акт №
16/1750- від 08.02.2006 року.

На підставі вище згаданого ату було
прийнято рішення про стягнення з позивача податкового боргу у сумі 2824,74
грн., про що були винесені податкові повідомлення-рішення № 143/1750/3 від 27.09.2006 року за платежем збору за
забруднення навколишнього природного середовища на суму 850 грн.
штрафних (фінансових) санкцій, на підставі рішення
про результати розгляду повторних скарг за № 17576/7/25-0315 від 21.09.2006
року.

Крім того, на
підставі зазначеного акту документальної перевірки та на підставі рішення про
результати розгляду повторних скарг за № 17576/7/25-0315 від 21.09.2006 р. було
винесене податкове повідомлення-рішення № 31/1750/3 від 27.09.2006 р. за
платежем збору за забруднення навколишнього
природного середовища на суму 104,74 грн. основного платежу та за
штрафними (фінансовими) санкціями 1 870,00 грн., всього на суму 1 974,74 грн.

За матеріалами
справи апелянт, за період: IV квартал 2002 року, І - IV квартал
2003 року, III - IV квартал 2004 року, І -
II квартал 2005 р. не подавав розрахунки збору за забруднення навколишнього природного
середовища, чим порушив п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України № 303 від
01.03.1999 р. та не сплачував відповідні зобов'язання по збору за забруднення
навколишнього природного середовища, чим порушив п. 10 Постанови Кабінету
Міністрів України № 303 від 01.03.1999 р.

В
обгрунтування позовних вимог позивач посилається на відсутність у нього зобов'язань зі сплати збору за забруднення
навколишнього природного середовища, оскільки він перебуває на спрощеній
системі оподаткування, є платником єдиного податку.

Судом були досліджені такі посилання позивача та встановлено
наступне.

Виходячи з
положень ст. 14 Закону України "Про систему оподаткування", збір за
забруднення навколишнього природного середовища включений до переліку
загальнодержавних податків і зборів.

У відповідності
до ст. 6 Указу Президента України "Про спрощену систему обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва" суб'єкт малого підприємництва,
який сплачує єдиний податок, не є платником
таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів):

- податку на
додану вартість, крім випадку, коли юридична особа обрала спосіб оподаткування
доходів за єдиним податком за ставкою 6 відсотків;

- податку на прибуток підприємств;

- податку на
доходи фізичних осіб (для фізичних осіб - суб'єктів малого підприємництва);

- плати (податку) за землю;

- збору на спеціальне використання
природних ресурсів;

- збору до Фонду
для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та
соціального захисту населення;

- збору до Державного інноваційного
фонду;

- збору на обов'язкове соціальне
страхування;

- відрахувань та
зборів на будівництво, реконструкцію, ремонт і утримання автомобільних доріг
загального користування України;

- комунального податку;

- податку на промисел;

- збору на обов'язкове державне пенсійне страхування;

- збору за видачу дозволу на розміщення об'єктів торгівлі
та сфери послуг;

- внесків до Фонду України соціального захисту інвалідів;

- внесків до Державного фонду сприяння зайнятості
населення;

- плати за
патенти згідно із Законом України "Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності".

Таким чином,
апеляційна інстанція приходить до аналогічного з судом першої інстанції
висновку, що сплата єдиного податку не передбачає абсолютного і безумовного
звільнення від необхідності сплачувати інші податкові зобов'язання при
здійсненні підприємницької діяльності. Порядок оподаткування суб'єктів
підприємницької діяльності, зареєстрованих платниками єдиного податку
передбачений п. 6 Указу Президента України "Про спрощену систему обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва"

Дана норма
містить перелік податків і зборів, від сплати яких звільняються платники
єдиного податку, однак збір за забруднення навколишнього природного
середовища не наведений в переліку податків і зборів, від сплати яких
звільняються платники єдиного податку.

Колегія суддів
знаходить, що при вирішенні даного спору Господарським
судом м. Києва було правильно встановлені обставини справи, застосовано
норми матеріального та процесуального права та вірно вирішено заявлений спір.

При цьому
апеляційна інстанція виходить з того, суд першої інстанції дійшов вірного
висновку щодо неналежного обґрунтування позовних та відмовив в їх задоволенні.

Проаналізувавши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції зроблено правильний висновок про правомірність дій податкової
інспекції та правильне застосування при цьому норм чинного законодавства.
Позивач, як платник єдиного податку, не звільнений від сплати збору за
забруднення навколишнього природного середовища, про що позивач міг і повинен
був знати, тому нарахування спірних податкових зобов'язань та застосування
відповідальності за прострочення виконання податкових зобов'язань є
правомірним. Отже, судова колегія не вбачає
в діях відповідача порушень прав апелянта, а тому не вбачає правових
підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Також, відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову. У відповідності до наведених
вимог податкова інспекція як суб'єкт владних повноважень довела правомірність
прийнятих нею рішень, на підставі яких заявлено позов, а отже вони не
підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

З урахуванням наведеного
вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування не вбачається. За таких підстав апеляційна скарга Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 на постанову Господарського суду м. Києва від
19.04.2007 року по справі за його
позовом Державної податкової інспекції
у Печерському районі м. Києва про скасування податкових повідомлень - рішень - підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.
2, 9, 198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні
апеляційної скарги ОСОБА_1 - відмовити.

Постанову
Господарського суду м. Києва від 19.04.2007 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного
місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді: