Справа № 2-А-223/07
Суддя: Голубкова М.А.
Дата ухвалення: 2007-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-22307
ПОСТАНОВА

Іменем України

08
серпня 2007 року м. Запоріжжя

Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого
судді Голубкової
М. А.

при
секретарі Мадинської
О.В.

з участю
представника відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративний позов ОСОБА_2 до посадових осіб : начальника Запорізького
гарнізону командира військової частини А 1978 та до начальника КЕЧ Запорізького
гарнізону про визнання бездіяльності посадової особи та зобов'язання вчинення
певних дій. _

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з адміністративним позовом до посадових осіб : начальника
Запорізького гарнізону командира військової частини А 1978 та до начальника КЕЧ
Запорізького гарнізону про визнання бездіяльності посадової особи та
зобов'язання вчинення певних дій, в
позові зазначено, що ОСОБА_2 добровільно
вступив на військову службу шляхом-вступу до Сумського військового інституту
артилерії при Сумському державному інституті 01.08.1998р.

Після
закінчення військового інституту 22.06.2002р.,
був направлений для подальшого проходження військової служби до
військової частини А 1392 м. Запоріжжя.
Проходив військову службу на різних військових посадах, але в зв'язку з державною програмою
реформування військова частина А 1392 підпала під ліквідацію та скорочення її
особового складу. Він як і інші військовослужбовці підпав під скорочення штатів
частини та був звільнений 07.11.2005р.,
відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх" сімей в зв'язку з реформуванням ЗСУ » та Директиви Міністра
Оборони Д-1.

Під час
прибуття на нове місце служби, після
закінчення військового інституту позивачу було виділено житло для проживання з
сім'єю за адресою: АДРЕСА_1. Після передачі будинкуАДРЕСА_2 до місцевої ради в
обслуговування ПРЕЖО 5 виникло питання на підставі якого документа про
власність можливо проводити договірні зобов'язання з особами які проживають за
даною адресою. На засіданні гарнізонної житлової комісії за позивачем було
залишено право на квартируНОМЕР_1 після
чого було оформлено його житлову справу на отримання ордеру на службове житло
та відправлено разом з діючими військовослужбовцями затвердження вищестоящому
керівництву.

Відповідь
вищестоящого керівництва була викладена в такому виді: відповідно до наказу МО
№577 від 06.10.2006р. службове житло виділяється тільки діючим
військовослужбовцям, а
військовослужбовці звільненні з військової служби мають право на отриманні
ордеру на постійне житло.

Позивач
вважає, що начальник гарнізону та
начальник КЕЧ, на сьогоднішній день без
підстав не оформлюють його квартирну справу на отримання ордеру на постійне

житло і
звернувся з цими вимогами до суду.

Позивач
у судовому засіданні підтримав свої вимоги в повному обсязі, просить суд позов задовольнити в повному
обсязі.

Представник
відповідача у судовому засіданні пояснив,
що квартирна справа позивача була відправлена до комісії з контролю за
розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України яка визначила, що позивач має право на отримання постійного
житла, а не службового, в зв'язку з чим видати ордер на службове
житло не має можливості.

Суд
дослідивши надані докази прийшов до висновку,
що позивні вимоги позивача обгрунтовані і мають бути задоволені з
наступних причин:

Позивач
добровільно вступив на військову службу шляхом вступу до Сумського військового
інституту артилерії при Сумському державному інституті 01.08.1998р.

Після
закінчення військового інституту 22.06.2002р.,
був направлений для подальшого проходження військової служби до військової
частини А 1392 м. Запоріжжя. Під час
прибуття на нове місце служби, після
закінчення військового інституту позивачу було виділено житло для проживання з
сім'єю за адресою: АДРЕСА_1. Проходив військову службу на різних військових
посадах, але в зв'язку з державною
програмою реформування військова частина А 1392 підпала під ліквідацію та
скорочення її особового складу. Він як і інші військовослужбовці підпав під
скорочення штатів частини та був звільнений 07.11.2005р., відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів їх. сімей в зв'язку з реформуванням ЗСУ »
та Директиви Міністра Оборони Д-1.

Після
передачі будинкуАДРЕСА_1 до місцевої ради в обслуговування ПРЕЖО 5 виникло
питання на підставі якого документа про власність можливо проводити договірні
зобов'язання з особами які проживають за даною адресою. На засіданні
гарнізонної житлової комісії за позивачем було залишено право на
квартируНОМЕР_1 після чого було
оформлено його житлову справу на отримання ордеру на службове житло та
відправлено разом з діючими військовослужбовцями затвердження вищестоящому
керівництву.

Відповідно
до ст.
1 Житлового кодексу Української РСР ,
кожен громадянин має право на житло.

Відповідно
до ч.2, 3 ст. 9 цього ж Кодексу, "Громадяни мають право на одержання у
безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках
державного чи громадського житлового фонду або в будинках житлово-будівельних
кооперативів.

Громадяни
мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або
придбання їх у житлових-кооперативах, на
біржових торгах, шляхом індивідуального
житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України".

На даний
час квартираНОМЕР_1 не переведена в службове приміщення в зв'язку з тим що для
переводу в службове житло відповідно до п.2.3 наказу МО №577 може бути
включено тільки вільне житлове приміщення,
а позивач та члени його сім'ї проживають в ній з 22 липня 2002року про
що свідчить юридичний факт винесений Шевченківським районним судом м. Запоріжжя. Позивач має укладенні договори на
постачання послуг електроенергії та на постачання послуг з ПРЕЖО №5 та
квитанції про сплату цих послуг на своє ім'я. Відповідно до постанови ради
міністрів Української РСР від 03 червня 1986р. №208 «Про затвердження
Примірного положення про гуртожитки» п.41 вказує, що з гуртожитку без надання іншого жилого
приміщення не може бути виселено: осіб звільнених у зв'язку з ліквідацією
підприємства, скорочення штатів або
чисельності працівників. Відповідно до пункту 4.4 наказу МО №577 правом
позачерговому одержання житлових приміщень користуються особи, на яких поширюється чинність статті 10 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"

(
3551-12 ). Позивач відноситься до числа осіб на яких поширю поширюється
чинність статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", про що свідчить посвідченняНОМЕР_1 від 12
червня 2007року.

Згідно з ст.
110 Житлового кодексу Української РСР (зі змінами та доповненнями), Громадяни виселяються з жилих будинків
державного і громадського житлового фонду з наданням іншого благоустроєного
жилогочіриміщення, якщо:будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню ;будинок (жиле приміщення)
загрожує обвалом;будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий.

Офіцерів, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби
Збройних Сил СРСР і прирівняних до них осіб,
звільнених з дійсної військової служби у відставку або в запас, а також осіб,
які проживають разом з ними, може
бути виселено із займаних ними жилих приміщень у військових містечках з
наданням іншого благоустроєного жилого приміщення. У такому ж порядку
підлягають виселенню з військових містечок інші особи, які втратили зв'язок із Збройними Силами
СРСР.

Також
відповідно до ст 132 ЖК УРСР, Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті,
що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб,
перелічених у статті 125 цього Кодексу (осіб, звільнених у зв^язку з ліквідацією
підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи
штату працівників), може бути виселено
лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Військова
частина А 1392 підпала під ліквідацію та скорочення її особового складу.
Позивач як і інші військовослужбовці підпав під скорочення штатів частини та
був звільнений 07.11.2005р., відповідно
до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей
в зв'язку з реформуванням ЗСУ » та Директиви Міністра Оборони Д-1.

Виходячи
зі змісту вищезазначених норм, позивач
має право на позачергове отримання житлового приміщення та не може бути
виселений з займає мого їм приміщення без надання йому іншого жилого приміщення.

ст. 8. Конституція України визначає, що в Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Конституція України- має найвищу юридичну силу. Закони та
інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і
повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

ч.
5 СТ. 17 Конституції України
визначає, що Держава забезпечує соціальний
захист громадян України, які перебувають
на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

ст. 2.
ЗУ „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей" вказує, що ніхто не вправі
обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

На
підставі викладеного та керуючись
ст. ст. З,
8, 17, 22, 68
Конституція України, ст. ст. 2, 9 ЗУ
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.
10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.
ст. 1, 9, 110,
125, 132 Житлового кодексу
Української РСР, ст. ст. 8,
9, 11, 14,
158, 159, 160,
161, 162, 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов ОСОБА_2 задовольнити повністю. Визнати
право на отримання
ордеру на постійне
житло ОСОБА_2 та членів його
родини за адресою АДРЕСА_1

Визнати
неправомірними дії начальника Запорізького гарнізону та начальника квартирно
експлуатаційної частини м,
Запоріжжя, що до бездіяльність
при оформлені ордера на постійне житло ОСОБА_1
та членів його родини.

Забовязати
начальника Запорізького гарнізону та начальника квартирно експлуатаційної
частини м. Запоріжжя підготовити та
відправити квартирну справу ОСОБА_2 та членів його родини до виконавчого органу
місцевої районної ради на видачу ордера на постійне житло.

Постанова
може бути оскаржено до адміністративного апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції шляхом подання, протягом 10 днів з дня його
проголошення, заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього,
протягом 20 днів, апеляційної
скарги, з подачею її копії до суду
апеляційної інстанції.