Справа № 22-а-4874/08
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2008-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа№22-а-4874/08
Головуючий 1 інстанції: Клименко
47 Доповідач: Філатов Ю.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2008 року

м.Харків

Колегія суддів у складі:
головуючого судді - Філатова Ю.М.,

суддів Водолажської Н.С., Гуцала М.І.

при секретарі Житєньовій Н.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду апеляційну скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської ради на постанову Зарічного районного суду
м.Суми від 22.05.2008 року по справі НОМЕР_1

за
позовом
ОСОБА_1

до Управління праці та
соціального захисту населення Сумської міської ради

про стягнення недоплаченої
грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до
Зарічного районного суду м.Суми з позовом, яким просив визнати неправомірними
дії Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради
щодо недоплаченої разової грошової допомоги та стягнути з відповідача
недоплачену разову грошову допомогу як учаснику бойових дій в розмірі 1770,30
грн., а також просив стягнути ще й 221,44 грн. як компенсацію позивачу за
втрату частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати відповідно до
Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Постановою Зарічного районного суду м.
Суми від 22.05.2008р. частково задоволено позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Сумської міської ради про стягнення недоплаченої
грошової допомоги. Стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_1 1750 грн. недоплаченої суми разової
грошової допомоги за 2007 рік. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач, Управління праці та
соціального захисту населення Сумської міської ради, з даною постановою не
погодився, звернувся до Харківського апеляційного адміністративного суду з
апеляційною скаргою, в якій зазначає, що при винесенні цієї постанови були
порушені норми матеріального права, тому просить скасувати постанову Зарічного
районного суду м.Суми від 22.05.2008 року по справі НОМЕР_1 та прийняти нову,
якою відмовити у задоволенні позову.

Позивач заперечень на апеляційну
скаргу не надав.

Сторони в судове засідання не
прибули, про причини неявки Харківський апеляційний суд не повідомили.

Враховуючи положення ч.4
ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла
висновку, що неприбуття сторін не перешкоджає судовому розгляду справи,
оскільки вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового
розгляду, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої
інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції
дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 є учасником бойових дій, про що
свідчить посвідчення серії АБ НОМЕР_2,
видане 14.05.2006 р. (а.с. 4).

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту„ учасникам бойових дій щорічно до
5 травня виплачується разова грошова допомога в розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком. На підставі чого,
позивач просив визнати неправомірними
дії Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради
щодо недоплаченої разової грошової допомоги та стягнути з відповідача
недоплачену разову грошову допомогу як учаснику бойових дій в розмірі 1770,30
грн.

Відповідно до вимог частини
третьої статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя,
не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Необхідно
зазначити, що правові засади формування
та застосування державних
соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію
закріплених Конституцією та законами
України основних соціальних
гарантій, визначаються Законом України "Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні гарантії".

За
змістом абзацу третього статті 1 цього Закону державні соціальні гарантії -
встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного
забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат,
встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують
рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до
вимог Закону України
"Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум
- вартісна величина
достатнього для забезпечення нормального функціонування
організму людини, збереження його здоров'я продуктів харчування, а також
мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг,
необхідних для задоволення основних соціальних і
культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум застосовується для встановлення
розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів
соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також
стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та
законів України.

Прожитковий
мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується
Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний
рік.

Визначений
статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб,
які втратили працездатність, передбачений Законами України про Державний бюджет
України на відповідний рік, і є стандартом, в порівнянні з яким визначаються
розміри інших видів соціальних виплат та допомоги.

Тобто,
мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується
прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною
величиною, від якої проводиться розрахунок щорічної допомоги до 5 травня
відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту". Іншого порядку
визначення розміру мінімальної пенсії за віком в Україні не встановлено. Таким
чином, є необґрунтованими посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що
законодавством України не передбачено порядок застосування розміру мінімальної
пенсії за віком для визначення розміру щорічної разової допомоги.

Відповідно до ст. 17-1 Закону України
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічну виплату
разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ст. ст. 12-16
цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи банку.

Позивачу було виплачено щорічну разову
допомогу до 5 травня відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” у 2007 році - 280 грн., що не заперечується
сторонами.

В листопаді 2007 року позивач
звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської
ради з приводу проведення донарахування недоплаченої суми разової грошової
допомоги, однак, йому було в цьому відмовлено з посиланням на Закон України
“Про державний бюджет України на 2007 рік” (а.с.6-7).

Відповідно до ст. 2 Закону України
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” права та пільги
для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством
України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх
рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади і органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим
Законом, є недійсними.

Згідно ч. 2 ст. 19, ч. 3 статті 22
Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Так, рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними) п. 13 ст. 71 Закону України “Про Державний бюджет
на 2007 рік”, яким зокрема зупинено на 2007 рік дію ч. 5 ст. 12 Закону України
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, ст. 29, за якою
у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” учасникам бойових дій
здійснюється в розмірі 280 грн.

Враховуючи,
що відповідно до положень ст.62 Закону України “Про Державний бюджет на 2007
рік” розмірі мінімальної пенсії за віком для таких виплат станом на квітень
2007 року становив 406 грн. та те, що позивачу було виплачено разову грошову
допомогу у 2007 році в розмірі 280 грн., то позивач недоотримав 1750 грн.
разової грошової допомоги за 2007 рік. Таким чином, суд першої інстанції
правомірно задовольнив позовні вимоги в цій частині.

Щодо позовних
вимог в частині зобов'язання відповідача відшкодувати втрату частини доходу, то
суд першої інстанції вірно дійшов висновку про відмову в задоволенні в цій
частині позову, оскільки згідно положень ст.ст. 1-2 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх
виплати», на який посилається позивач, підприємства, установи і організації
всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати
частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати. При цьому
під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони
одержують на території України і які не мають разового характеру. Спірна разова
грошова допомога не відноситься до таких доходів.

Враховуючи вищевикладене, колегія
судів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови
були повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, прийнята з
дотриманням норм чинного законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування
та задоволення апеляційної скарги.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 160, 165, п. 1 ч.1 ст.
198, ст. ст.200, 205,206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління праці
та соціального захисту населення Сумської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду
м.Суми від 22.05.2008 року по справі НОМЕР_1

залишити без змін.

Дана ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з моменту виготовлення її повного тесту.

Повний текст ухвали складено 11
листопада 2008 року.

Головуючий
суддя (підпис) Ю.М.Філатов

Суддя (підпис) Н.С.Водолажська

Суддя (підпис) О.М.Гуцал

Згідно з оригіналом

Суддя
Ю.М.Філатов