Справа № 22-а-9756/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Стиран В. В.
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2008 року справа
№ 22-а-9756/08

зал судового засідання № 2 у
приміщенні суду за адресою: м. Донецьк,
бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Яманко В.
Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Міронової Г. М.
Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1, особисто

від відповідача:

Коріняко О. В. за дор. від 1 вересня 2008 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Донецького
обласного військового комісаріату

на постанову Донецького окружного адміністративного
суду

від

11 січня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-371/08 (суддя Стиран В. В.)

за позовом

ОСОБА_1, м. Донецьк

до

Донецького обласного військового комісаріату

про

визнання дій протиправними та зобов'язання виплатити
грошову компенсацію за продовольчий пайок у сумі12471 грн. 57 коп.

ВСТАНОВИЛА:

11 вересня 2007
року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним
позовом (арк. справи 2-4) до Донецького обласного військового комісаріату про
визнання дій відповідача протиправними та стягнення грошової компенсації за
продовольчий пайок у сумі 12471 грн. 57 коп.

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду арк. справи 48-51) були задоволені
позовні вимоги ОСОБА_1, визнані дії
Донецького обласного військового комісаріату протиправними та стягнута грошова
компенсація за продовольчий пайок у сумі 12471 грн. 57 коп. За журналом (арк.
справи 44-46) судове засідання прийняттям оспорюваного судового рішення
відбулося 11 січня 2008 року, проте постанова помилково була датована 18 лютого
2008 року. Судом першої інстанції ця описка була виявлена та виправлена
самостійно, про що прийнята відповідна ухвала (арк. справи 55).

В апеляційній
скарзі (арк. справи 61-63) відповідач просить скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні вимог позивача.
Під час судового розгляду представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Позивач
заперечував проти апеляційної скарги (арк. справи 71-72) та просив постанову
суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача, сторін, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень до неї, встановила
наступне.

Статтею 1 Закону
України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ передбачено, що законодавство
про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей
складається з цього Закону, інших актів законодавства України, а також
військових статутів Збройних Сил України.

Позивач -
ОСОБА_1 згідно витягу з наказу
начальника Генерального штабу - головнокомандувача Збройних Сил України № 103 від 4 травня 2006 року (арк.
справи 5) був звільнений з військової служби у запас за пунктом 67 підпункт
"в" (у зв'язку зі скороченням штату) з правом носіння військової
форми одягу. Наказом № 73 від 15 травня 2006 року (арк. справи 6) з 29 червня
2006 року ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу військового
комісаріату і направлений для зарахування на військовий облік до
Центрально-міського ОРВК м. Донецька з виплатою матеріальної допомоги, премії,
одноразової грошової винагороди, грошової допомоги. За довідкою № 344/138 від
30 травня 2006 року (арк. справи 7) ОСОБА_1, у зв'язку з призупиненням дії частини 2 статті 9 Закону України "Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"
продовольчий пайок та грошову компенсація замість нього у Донецькому обласному
військовому комісаріаті не одержував.

Позивач надав у
додаток до позову відомість грошової
компенсації, належної йому до виплати замість продовольчого пайку з 1 березня
2000 року по 29 червня 2006 року (арк. справи 8-9), за якою загальна сума
компенсації за вказаний період складає заявлену суму позову 12471 грн. 57 коп.

ОСОБА_1
звертався до Центрального управління речового забезпечення тилу Головного
управління логістики Командування сил підтримки Збройних Сил України,
командувача військ Південного оперативного командування, які з посиланням на
призупинення дії частини 2 статті 9
Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей", відмовили в виплаті грошової компенсації, з огляду на
те, що грошові кошти для виплати грошової компенсації замість продовольчого
пайка № 7 починаючи з 11 березня 2000 року
державним бюджетом не передбачені та для виплати не виділялися (арк.
справи 13-17).

Статтею 2 Закону
України "Про джерела фінансування
органів державної влади" від 30
червня 1999 року N 783-XIV визначено, що органи державної влади здійснюють свою
діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування в межах, передбачених Законом
України про Державний бюджет України на відповідний рік. Кошти на фінансування
органу державної влади передбачаються у Державному бюджеті України окремим
рядком.

Колегія
суддів апеляційного суду зазначає, що спірні правовідносини регулюються Законом
України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей" № 2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року.

До призупинення
вказаної норми військовослужбовці забезпечувалися продовольчим пайком у
відповідності до вказаного закону за нормою № 7 "Пайок для видачі на руки
генералам, адміралам, офіцерам, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям, які
проходять службу за контрактом", затвердженою постановою Кабінету
Міністрів України "Про норми забезпечення продовольчими пайками
військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань,
утворених відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового
складу Міністерства внутрішніх справ", але відповідно до вимог пункту 3
постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426 "Про
норми харчування військовослужбовців Збройних Сил та інших військових
формувань" постанова Кабінету Міністрів України № 316 від 12 березня 1996
року втратила чинність.

Як
вбачається з листа управління оборонного планування штабу Південного
оперативного командування № 616/1625 від 18 серпня 2006 року (арк. справи 14-15) згідно розпорядження
Головного продовольчого управління тилу Міністерства оборони України від 1
грудня 1999 року № 135/5/1206 вартість продовольчого пайка з 1 грудня 1999 року
до моменту призупинення його видачі становила 1 грн. 76 коп. на добу,
продовольчим пайком ОСОБА_1 був забезпечений до 10 березня 2000 року, тому
позовні вимоги за період з 1 березня 2000 року по 10 березня 2000 року
задоволенню не підлягають з вказаних підстав.

Згідно частини
2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, що діяла станом до
червня 2006 року) військовослужбовці
одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і
продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію
замість них. Дію частини другої статті 9 вказаного закону було
призупинено в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків
або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна
(за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки
України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби
України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який
зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців) згідно зі
статтею 2 Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних
коштів" від 17 лютого 2000 року N 1459-III, який набрав чинності з 11
березня 2000 року, діє до дійсного часу
та неконституційним вказана стаття 2 закону визнаний не був. Посилання
позивача на рішення Конституційного суду України від 20 березня 2002 року №
1-15/2002 від 20 березня 2002 року (арк. справи 19-25) колегією суддів не
приймаються, оскільки даним рішенням визнаний таким, що не відповідає
Конституції України пункт 1 статті 1
Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних
коштів" від 17 лютого 2000 року N 1459-III.

Зупинення
дії Закону не дає права його застосовувати. Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1
стосуються компенсації замість продовольчого забезпечення за період з 11
березня 2000 року по 29 червня 2006 року (тобто за
час, коли матеріальне законодавство в цей час було зупинено), то вони
задоволенню не підлягають.

Зміни в
законодавстві до спірних правовідносин відношення не мають.

Згідно статті 16
Закону України "Про Збройні Сили України" № 1934-ХІІ від 6 грудня
1991 року в редакції Закону України від 5 жовтня 2000 року N 2019-III, держава
забезпечує соціальний та правовий захист військовослужбовців та осіб звільнених
в запас, а також гарантує отримання за рахунок держави фінансового, речового,
продовольчого та інших видів забезпечення у розмірах, які визначаються
Кабінетом Міністрів України і враховують
характер службової діяльності. В даному випадку під поняттям "характер
службової діяльності" розуміються умови, в яких знаходяться
військовослужбовці льотних, морських, підводних екіпажів та обслуг, які
безпосередньо знаходяться на аеродромах, суднах, в лікувально-медичних
закладах, та яких держава зобов'язана забезпечувати харчуванням в своїх
їдальнях, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня
2002 року № 426, а не видачею пайків чи грошовою компенсацією замість них.

Законами
України про державний бюджет на 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006 роки витрати
на придбання продуктів харчування за нормою № 7 або грошові компенсації замість
них не передбачалися, добова вартість продовольчого пайка за вказаною нормою №
7 не розраховувалася, про що зазначено Центральним управлінням продовольчого
забезпечення тилу Головного управління
логістики Командування сил підтримки Збройних Сил України (арк. справи 16).

З
огляду на вищевикладене позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, а
постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм
матеріального права з неповним з'ясуванням обставин справи підлягає скасуванню
та відповідно апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись
статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Задовольнити
апеляційну скаргу Донецького обласного військового комісаріату на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 11 січня 2008
року у справі № 2-а-371/08.

Скасувати
постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2008 року у справі
№ 2-а-371/08.

У задоволенні
позову ОСОБА_1 до Донецького обласного військового комісаріату про визнання дій
відповідача протиправними та стягнення грошової компенсації за продовольчий
пайок у сумі 12471 грн. 57 коп. відмовити повністю.

На підставі
частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України відкласти з
дня закінчення судового розгляду справи на строк п'ять днів складання постанови
у повному обсязі.

Вступна та
резолютивна частини постанови складені, підписані колегією суддів у нарадчій
кімнаті та проголошені в судовому засіданні 31 жовтня 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня складення постанови в повному обсязі.

Постанова складена в повному обсязі
та підписана колегією суддів 3 листопада 2008 року.

Головуючий: /підпис/ В.Г.Яманко

Судді
/підпис/ Г.М.Міронова

/підпис/ К.П.Горбенко