Справа № 2а-123/08
Суддя: Ротаєнко Д.С.
Дата ухвалення: 2008-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову в задоволенні клопотання

про поновлення
строку звернення до суду

із адміністративним позовом

“ 07” липня 2008 року м.Монастирище

Монастирищенський
районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Ротаєнко
Д.С.,

при секретарі: Пугач В.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Монастирище адміністративну справу за адміністративними позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Головного управління праці та
соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про
стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги,

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд із адміністративним позовом
до відповідачів про стягнення недооплаченої
одноразової допомоги за 2005-2007 роки, поновлення строку позовної давності.

Позивачі у судове засідання не з»явилися, подали заяву
про розгляд справи у їх відсутність, просять поновити строк позовної давності.

Представник
відповідача Головного управління праці та соціального захисту населення
Черкаської обласної державної адміністрації у судове засідання не з»явився,
подав заперечення у яких просить в задоволенні клопотання про поновлення строку
позовної давності відмовити.

Дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позивачами строк звернення до суду із позовом
за 2005-2006 роки не пропущено, так як ст.99 КАС України передбачає не лише
річний термін звернення, але строки, встановлені іншими законами, яким є ст.257
ЦК України, яка підлягає застосуванню при вирішенні майнових спорів.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 99,158,
160,165,185 КАС України, ст.257 ЦК
України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні
клопотання про поновлення строку звернення до суду із адміністративним позовом
за 2005-2006 роки відмовити.

Заява про апеляційне оскарження
ухвали може бути подана
протягом 5 днів з дня її проголошення до Київського апеляційного
адміністративного суду через Монастирищенський районний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана
протягом 10 днів до Київського
апеляційного адміністративного суду через Монастирищенський районний суд після подання заяви про апеляційне
оскарження ухвали.

Ухвала суду
набирає чинності після закінчення строку подання заяви, якщо заяву не було
подано.

Суддя Д.С.
Ротаєнко

Справа №
2а-123/08

П О С Т А Н О В
А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

“ 07” липня 2008 року м.Монастирище

Монастирищенський
районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Ротаєнко
Д.С.,

при секретарі: Пугач В.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Монастирище адміністративну справу за адміністративними позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Головного управління праці та
соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про
стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний
позов задоволити повністю.

Стягнути
з Головного управління праці та соціального захисту населення на користь
ОСОБА_1 недоплачену одноразову щорічну
грошову допомогу за 2006-2007 роки в сумі 3165 (три тисячі сто шістдесят п»ять)
гривень 00 коп, на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3
за 2005-2007 роки в сумі 4575 (чотири тисячі п»ятсот сімдесят п»ять)
гривень 00 коп. кожному, на користь ОСОБА_5 за 2007 рік в сумі 1085 (одну
тисячу вісімдесят п»ять) гривень 00 коп., на користь ОСОБА_4 за 2007 рік в сумі
1620 (одну тисячу шістсот двадцять) гривень 00 коп.

Заяву про апеляційне оскарження
постанови суду може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії повного
тексту постанови через Монастирищенський районний суд до Київського апеляційного адміністративного суду .

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження до
Київського апеляційного
адміністративного суду через Монастирищенський районний суд.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Суддя: Д.С.Ротаєнко

Справа №
2а-123/08

П О С Т А Н О В
А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

“ 07” липня 2008 року м.Монастирище

Монастирищенський
районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Ротаєнко
Д.С.,

при секретарі: Пугач В.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Монастирище адміністративну справу за адміністративними позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Головного управління праці та
соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про
стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги,

в с т а н о в и
в :

Позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, 21.04.2008 року звернулися в суд із
позовом до відповідача про стягнення недоплаченої одноразової щорічної
допомоги. Підставою своїх вимог позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
вважають, те що вони є учасниками
бойових дій, що підтверджується: посвідченням ОСОБА_1 серії НОМЕР_1,
виданим йому 24 березня 2006 року Монастирищенським районним військовим
комісаріатом Черкаської області; ОСОБА_2 серії НОМЕР_2, виданим йому 1
лютого 1996 року Монастирищенським районним військовим комісаріатом Черкаської
області; посвідченням ОСОБА_3 серії НОМЕР_3, виданим йому 14 листопада 2002
року Монастирищенським районним військовим комісаріатом Черкаської області;
посвідченням ОСОБА_4 серії НОМЕР_4, виданим йому 12 листопада 2001 року
Монастирищенським районним військовим комісаріатом Черкаської області.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» (далі - Закон)
вони належать до ветеранів війни. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону щорічно до 5
травня учасникам бойових дій повинна виплачуватись разова грошова допомога у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Частиною 1 ст. 17 - 1 Закону
встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці
та соціального захисту населення, тобто відповідач. Здійснюючи, передбачені
Законом виплати, відповідач виплатив:

ОСОБА_1 у 2006 році 250 гривень, а у 2007
році - 280 гривень. Однак, з 1 квітня 2006 року мінімальна пенсія за віком
становила 359 гривень. Отже, відповідач 2006 році недоплатив йому разову грошову
допомогу у розмірі 1545 гривень (359,00* 5=1795,00 - 250,00= 1545,00). На 2007
рік мінімальна пенсія за віком була встановлена у розмірі 380 гривень. Отже, у
2007 році відповідач недоплатив йому
разову грошову допомогу у розмірі 1620 гривень (380,00*5= 1900,00 - 280,00 =
1620,00). Таким чином, загальна сума недоплачених йому відповідачем коштів
складає 3165 гривень;

ОСОБА_4у
2007 році - 280 гривень. Однак на 2007 рік мінімальна пенсія за віком була
встановлена у розмірі 380 гривень. Отже, у 2007 році відповідач недоплатив йому разову грошову
допомогу у розмірі 1620 гривень (380,00*5= 1900,00 - 280,00 = 1620,00).

ОСОБА_2,
ОСОБА_3у 2005 році та 2006 роках по 250 гривень, а у 2007 році - 280
гривень. Однак, у 2005 році мінімальна пенсія за віком становила 332 гривень.
Отже, відповідач 2005 році недоплатив їм разову грошову допомогу у розмірі 1410
гривень (332,00* 5=1660,00 - 250,00= 1410,00). З 1 квітня 2006 року мінімальна
пенсія за віком складала 359 гривень. Отже, у 2006 році відповідач недоплатив їм
разову грошову допомогу у розмірі 1545 гривень (359,00*5=1795,00 -
250,00=1545,00). На 2007 рік мінімальна пенсія за віком була встановлена у
розмірі 380 гривень. Отже, у 2007 році
відповідач недоплатив їм разову грошову допомогу у розмірі 1620 гривень (380,00*5=
1900,00 - 280,00 = 1620,00). Таким чином, загальна сума недоплачених йому
відповідачем коштів складає 4575 гривень.

Дії відповідача в частині невиплати їм разової
грошової допомоги в установленому Законом розмірі вважають протиправними,
оскільки вони порушують їхні права на користування законодавчо встановленими
пільгами, компенсаціями та гарантіями, а також
суперечать слідуючим нормам національного та міжнародного права: ст. 1 Конституції України, згідно з якою Україна проголошена соціальною
та державою; ст. З Конституції України, відповідно до якої найвищою соціальною
цінністю в Україні визнається людина, її права і свободи та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість діяльності держави,
а їх утвердження і забезпечення є головним обов"язком держави; ч. 1 ст. 19
Конституції України, де зазначено, що органи державної влади, їх посадові особи
зобов"'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; ст. 21 Конституції
України, якою встановлено,
що права і
свободи людини є невідчужуваними та непорушними; ч.2 ст. 22
Конституції України, згідно
з якою конституційні права
і свободи гарантуються і не можуть
бути скасовані; ст. ст. 46 та 48 Конституції України, якими встановлено право
кожного на соціальний захист та на
достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї; ч. ч. 2 і 3 ст. 2 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», якими передбачено, що права та пільги
для ветеранів війни, встановлені раніше законодавством України, не можуть бути
скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади, які обмежують права і пільги
ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними; ст. 1 Протоколу
№ 1 до Конвенції про захист прав людини
та основоположних свобод 1950 року, згідно з якою кожна фізична особа має право
мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше
як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених
законом або загальними принципами міжнародного права; ст. 12 Європейської
соціальної хартії (переглянутої) 1996 року, згідно з якою держава зобов'язана підтримувати функціонування системи
соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо. Відповідач
відмовляється добровільно виплатити недоплачену їм суму коштів, посилаючись на
обмежене фінансування з державного бюджету,
передбачене законами України про Державний бюджет України ОСОБА_12006 та
2007 роки, ОСОБА_4на 2007 рік, ОСОБА_2, ОСОБА_3на 2005, 2006 та 2007 роки.
Однак, такі посилання відповідача є безпідставними, оскільки рішенням
Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6 - рп /2007 у справі №
1-29/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними) ряд положень Закону України „Про державний бюджет України на
2007 рік", зокрема, ст. 29, за якою у 2007 році виплата щорічної разової допомоги учасникам бойових дій відповідно
до Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", передбачена у розмірі
лише 280 грн. Як зазначено в абзаці 2
п.3.1. мотивувальної частини згаданого вище рішення Конституційного Суду
України, аналіз законодавчої діяльності Верховної Ради України свідчить про те,
що при прийнятті законів про Державний бюджет України систематично зупиняється
дія інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, які є
складовою конституційного права громадян на соціальний захист і достатній
рівень життя кожного. В п. 5 мотивувальної частини того ж рішення вказано, що,
проаналізувавши практику зупинення
законом про Державний
бюджет України дії
інших законів України, Конституційний Суд України дійшов
висновку, що зупинення законом про
Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг,
компенсацій і гарантій, внесення змін до
інших законів України, не відповідає ряду статей Конституції України. Таким чином, про порушення своїх прав на отримання
разової грошової допомоги у певному
розмірі у відповідних роках вони дізналися лише з рішення Конституційного Суду
України від 9 липня 2007 року. Тому вважають, що встановлений ст. 99 КАС
України строк звернення до адміністративного суду з приводу недоплати разової
грошової допомоги у відповідних роках пропущений ними з поважних причин і вони
підлягають задоволенню. Відповідно до п. 5 резулятивної частини вказаного
рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року, воно має
преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів
у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дій положень статей
законів, що визнані неконституційними. Просять поновити строк позовної давності
та стягнути разову грошову допомогу.

Позивач ОСОБА_5 21.04.2008 року звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення
недоплаченої одноразової щорічної допомоги, поновлення строку позовної
давності. Підставою свої вимог вважає, те що він є учасником війни, що
підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5, виданим йому 28 серпня 2003 року
Управлінням праці та соціального захисту населення Монастирищенської районної
державної адміністрації Черкаської області. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон) він
належить до ветеранів війни. Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону щорічно до 5 травня
учасникам війни повинна виплачуватись разова грошова допомога у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком. Частиною 1 ст. 17 - 1 Закону встановлено, що
щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених
статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту
населення, тобто відповідач. Здійснюючи, передбачені Законом виплати,
відповідач виплатив їй у 2007 році по 55 гривень. Однак, на 2007 рік мінімальна
пенсія за віком була встановлена у розмірі 380 гривень. Отже, у 2007 році відповідач недоплатив йому разову грошову
допомогу у розмірі 1085 гривень (380,00*3= 1140,00 - 55,00 = 1085,00). Дії
відповідача в частині невиплати їй разової грошової допомоги в установленому
Законом розмірі вважає протиправним, оскільки вони порушують її право на
користування законодавчо встановленими пільгами, компенсаціями та гарантіями, а
також суперечать слідуючим нормам
національного та міжнародного права: ст. 1
Конституції України, згідно з
якою Україна проголошена соціальною та державою; ст. З Конституції України,
відповідно до якої найвищою соціальною цінністю в Україні визнається людина, її
права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є
головним обов'язком держави; ч. 1 ст. 19 Конституції України, де зазначено, що
органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; ст. 21
Конституції України, якою
встановлено, що права
і свободи людини
є невідчужуваними та непорушними; ч.2 ст. 22 Конституції України,
згідно з якою конституційні
права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані;
ст. ст. 46 та 48 Конституції України, якими встановлено право кожного на
соціальний захист та на достатній
життєвий рівень для себе і своєї сім'ї; ч. ч. 2 і 3 ст. 2 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», якими передбачено, що права та пільги
для ветеранів війни, встановлені раніше законодавством України, не можуть бути
скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади, які обмежують права і пільги
ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними; ст. 1 Протоколу
№ 1 до Конвенції про захист прав людини
та основоположних свобод 1950 року, згідно з якою кожна фізична особа має право
мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше
як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених
законом або загальними принципами міжнародного права; ст. 12 Європейської
соціальної хартії (переглянутої) 1996 року, згідно з якою держава зобов'язана підтримувати функціонування системи
соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо. Відповідач
відмовляється добровільно виплатити недоплачену їй суму коштів, посилаючись на
обмежене фінансування з державного бюджету,
передбачене Законами України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».
Однак, такі посилання відповідача є безпідставними, оскільки рішенням
Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6 - рп /2007 у справі №
1-29/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними) ряд положень Закону України „Про державний бюджет України на
2007 рік", зокрема, ст. 29, за якою у 2007 році виплата щорічної разової допомоги учасникам війни відповідно до
Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", передбачена у розмірі
лише 55 грн. Як зазначено в абзаці 2 п.3.1. мотивувальної частини згаданого
вище рішення Конституційного Суду України, аналіз законодавчої діяльності
Верховної Ради України свідчить про те, що при прийнятті законів про Державний
бюджет України систематично зупиняється дія інших законів України щодо надання
пільг, компенсацій і гарантій, які є складовою конституційного права громадян
на соціальний захист і достатній рівень життя кожного. В п. 5 мотивувальної
частини того ж рішення вказано, що, проаналізувавши практику зупинення законом про Державний бюджет
України дії інших законів України, Конституційний Суд України дійшов висновку,
що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України
щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, не відповідає ряду статей Конституції
України. Відповідно до п. 5
резулятивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України від 9 липня
2007 року, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дій
положень статей законів, що визнані неконституційними. Просить стягнути разову грошову допомогу.

У судове
засідання позивачі не з»явилися, подали заяви про розгляд справи у їх
відсутність.

У судове
засідання представник відповідача - Головного управління праці та соціального
захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації не з»явився,
надав суду заперечення, згідно яких вважають, що позовні
вимоги позивачів є безпідставними та не можуть бути задоволеними, а тому
адміністративний позов повинен бути залишений без задоволення з наступних підстав. Позивачами у позові сума
необхідної виплати розраховувалась відповідно до ст. 12 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. № 3551-XII -
щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога
у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Дійсно відповідно до ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.
Однак, відповідно до ст. 17
Закону фінансування витрат,
пов'язаних із введенням в дію цього Закону, здійснюється за
рахунок коштів державного та місцевих
бюджетів. Тобто, застосування пільг, компенсацій та гарантій для певних
категорій громадян, у т.ч. виплата грошової допомоги для ветеранів війни потребує фінансування за рахунок коштів
Державного бюджету України. Статтею 34 Закону України „Про державний
бюджет України" на 2005 рік
установлено, що у 2005 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального за
захисту» учасникам бойових дій здійснюється
в розмірі 250 гривень, які і були
нараховані (виплачені) позивачам у встановленому законом порядку. Пунктом 18 статті 77 Закону України „Про
державний бюджет України 2006 рік" № 3235 - ІV від
20.12.2005р., положення дій частини п'ятої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в частині
визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги призупинено на
2006 рік. Крім того, статтею 30 Закону установлено, що у 2006 році виплата
щорічної разової допомоги відповідно до Закону України « Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій здійснюється
в розмірі 250 гривень, які і були нараховані (виплачені) позивачам у встановленому
законом порядку. Також, пунктом 13 статті 71 Закону України „Про державний
бюджет України на 2007 рік" № 489- V від
19.12.2006р., положення дій частини п'ятої статті 12 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині
визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги взагалі призупинено на 2007 рік.
Крім того, статтею 29 Закону установлено, що у 2007 році виплата щорічної
разової допомоги відповідно до законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій здійснюється в розмірі 280
гривень, які і були нараховані
(виплачені) позивачам у встановленому законом порядку. Частиною 2 ст. 95
Конституції України зазначено, що виключно законом про Державний бюджет України
визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.
Крім того, при розподілі державних коштів повинні враховуватись вимоги частин 1 та 3 статті 95 Конституції
України щодо справедливого і неупередженого розподілу суспільного
багатства між громадянами та
територіальними громадами, а також збалансованості бюджету України. Єдиним
Законом України, який Конституція України відокремлює серед інших - це Закон
України «Про державний бюджет». Зокрема,
суттєві його відмінності полягають у тому, що згідно з Конституцією України цей
закон приймається щорічно та має визначений термін дії, суб'єктом права законодавчої ініціативи щодо цього закону є тільки
Кабінет Міністрів України. Відповідно
до цих конституційних норм, у разі якщо застосування пільг, компенсацій та
гарантій для певних категорій громадян, у тому числі виплата грошової
допомоги ветеранам війни, потребує фінансування за рахунок коштів Державного
бюджету України, його обсяги не можуть визначатися будь - яким іншим законом,
крім Закону про Державний бюджет України на відповідний рік. Відповідно до ст. ст.116, 117 Конституції
України забезпечення проведення фінансової політики, політики у сфері соціального захисту та розробка проекту
закону про Державний бюджет України покладено на Кабінет Міністрів України,
постанови і розпорядження якого в межах його компетенції є обов'язковими до виконання. Статтею 51 Бюджетного кодексу
України визначено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні
зобов'язанні та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами. Відповідно до рішення Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 № 6 - рп /2007 положення статті 29 Закону України „Про
державний бюджет на 2007 рік», за якою у 2007 році виплата щорічної разової
допомоги відповідно до Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
учасникам бойових дій здійснюється в розмірі 280 гривень, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є неконституційними). Крім того, пункт 13 ст.
71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким
зупинено на 2007 рік дію частини п'ятої статей 12, 13, 14 та 15 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині
визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги визнано також не
конституційним. Вказані положення Закону
відповідно до ст. 152 Конституції України
втрачають чинність з дня ухвалення рішення про їх неконституційність, тобто з 9.07.2007
року - дати прийняття рішення, однак позивачам, як учасникам бойових дій
щорічна виплата допомоги здійснювалася до прийняття Конституційним Судом
рішення. Постановою Кабінету Міністрів України „Про забезпечення щорічної
виплати разової грошової допомоги»,
передбаченої Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 177 від
18.02.2004р. установлено, що Міністерство фінансів і Державне казначейство
забезпечують щороку до 10 квітня виділення
коштів Міністерству праці
та соціальної політики для
виплати разової грошової допомоги, передбаченої
Законом України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", у
розмірах, установлених законом про Державний бюджет на відповідний рік, і для
подальшого перерахування їх
місцевим органам праці та соціального захисту населення. Тобто, місцевими та
районними управліннями праці та соціального захисту населення відповідних райдержадміністрацій та міст
обласного значення учасникам бойових дій виплачуються кошти в тому обсязі, які
були виділені Головному управлінню для даної виплати. Слід зазначити, що
відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти, зокрема рішення Конституційного
Суду України не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони
пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за
діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Позивачі у пред'явлених позовах вважають, що Головне управління праці та
соціального захисту населення неправильно здійснювало нарахування щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня, тобто з порушенням норм Закону, однак
вказані нарахування та визначення їх розміру здійснювались у чіткій
відповідності до Законів України про державний бюджет на відповідні роки та
іншими нормативними актами. Крім
того, Головне управління
як розпорядник коштів 2 рівня не є в даному випадку
суб'єктом владних повноважень відповідно до пункту 7 частини 1 статті З КАС
України, так як при здійсненні (виконанні) владних управлінських функцій
на основі законодавства до його повноважень
(компетенції) не входить прийняття рішень по визначенню конкретних розмірів
щорічної разової грошової допомоги. Допомога здійснювалась в тому обсязі, яка
була виділена Міністерством фінансів України і Державним казначейством України
у розмірах, установлених законом про Державний бюджет на відповідний рік,
зокрема, позивачі невірно визначили відповідача по справі адміністративної
юрисдикції (п. 1 ч. 1 ст. З КАС України), який здійснює
(повинен здійснювати) владні
управлінські функції (Мінпраці та/або Кабмін України), а не виконувати
їх, як Головне управління. У зв'язку з тим, що позивачами не надано відповідних
доказів про поважні причини пропущення річного строку звернення до
адміністративного суду, встановленого ст. 99 КАС України, Головне управління як
відповідач по справі взагалі наполягає на відмові у задоволенні
адміністративного позову в частині виплати щорічної разової грошової допомоги
протягом 2005-2006 років. Крім того, Конституційним судом визнані
неконституційними положення соціальних статей лише щодо Закону України „Про
Державний бюджет на 2007 рік", а не положень соціальних
статей відповідних Законів
України про Державний бюджет на 2005-2006 роки, які є
чинними. Просять адміністративні позови залишити без задоволення.

Дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають до
задоволення виходячи із наступного:

- Рішенням Конституційного Суду України від
01.12.2004 р. № 20-рп/2004 визнано такими,
що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 44
Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», якими встановлено,
що у 2004 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України
"Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року із змінами
і доповненнями здійснюється в меншому розмірі, чим передбачено цим законом;

-
частиною 3 статті 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і
свобод;

- проаналізувавши рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 р.
№ 20-рп/2004, яким
визнано неконституційними положення статті 44 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», частину 3
статті 22 Конституції України, та враховуючи
те, що право на отримання разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» не залежить від розміру доходів отримувача чи наявності
фінансування з бюджету, а має безумовний характер, суд прийшов до
висновку, що необхідно задовольнити вимоги стосовно виплати недоплаченої щорічної грошової допомоги за
2005-2007 роки, оскільки, Верховна Рада України,
приймаючи Закон України «Про Державний бюджет України 2005 рік», Закон України «Про Державний бюджет України 2006 рік» та Закон України «Про
Державний бюджет України 2007 рік», знову обмежила соціальне право громадян, закріплене Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на отримання
разової грошової допомоги до 5
травня при наявності рішення Конституційного Суду України з аналогічного
питання, застосувавши до спірних правовідносин у даній частині ч.7 ст.9 КАС України, згідно якої: у разі відсутності
закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює
подібні правовідносини ( аналогія закону);

- мінімальна
пенсія за віком на 2005 рік встановлена в розмірі прожиткового мінімуму на одну особу,
яка втратила працездатність, що передбачено Законом України «Про затвердження
прожиткового мінімуму на 2005 рік», у розмірі 332,00 грн., тому недоплата за
2005 рік, яка підлягає стягненню на користь позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складає 1410,00 грн. (332,00 х 5 = 1660 - 250
= 1410 грн.) кожному ;

- мінімальна
пенсія за віком на 2006 рік встановлена в розмірі прожиткового мінімуму на одну особу,
яка втратила працездатність, що передбачено Законом України «Про затвердження
прожиткового мінімуму на 2006 рік» у розмірі 359 грн. з 1 квітня 2006 року, тому недоплата за
2006 рік, яка підлягає стягненню на користь позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складає
1545 гривень (359,00 х 5=1795,00 - 250,00=1545,00) кожному;

- мінімальна пенсія згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік
№ 489-V від 19.12.2006 року з 1 січня 2007 року встановлена у розмірі 380 гривень,
з 1 квітня 2007 року в сумі 410 гривень, тому недоплата за 2007 рік, яка
підлягає стягненню на користь позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 становить1620 гривень (380,00 х 5=
1900,00 - 280,00 = 1620,00) кожному, ОСОБА_51085 гривень (380,00 х 3= 1140, -
55,00 = 1085,00), оскільки суд розглядає спір в межах пред»явлених позовних
вимог;

- в частині стягнення недоплаченої одноразової допомоги із відповідача Головного
управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної
адміністрації, підлягає задоволенню виходячи із наступного:

- постановами Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 рік № 486 „Про
забезпечення виплати у 2002 році разової грошової допомоги, передбаченої
Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” та від 31.03.2003 р. №
425 „Про забезпечення виплати у 2003 р. разової грошової допомоги, передбаченої
Законом України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту”, а також ст. 17-1 Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що виплата разової грошової допомоги
здійснюється органами праці та соціального захисту населення, яке є
відповідачем за даним позовом;

- даний
обов”язок вказаного відповідача також підтверджується п. 4 Типового положення про головне
управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської
державної адміністрації і управління праці та соціального захисту населення
Севастопольської міської державної адміністрації, затвердженого постановою
Кабінету міністрів України від
29.09.2000 року № 1498, згідно якого у 2004 - 2006 роках управління
проводило роботу з надання адресної соціальної допомоги і підтримки
малозабезпеченим громадян, у тому числі інвалідів; здійснювало контроль за
правильністю і своєчасністю призначення та виплати соціальних виплат і
допомоги, проведення інших заходів соціального захисту населення;
здійснювало керівництво і контроль за роботою відповідних підрозділів з
нарахування та виплати соціальних виплат і допомоги. Вищезазначені функції закріплені за
головним управлінням парці та соціального захисту населення і сьогодні - постановою Кабінету Міністрів України від
30.05.2007 року № 790;

- Статтею 64
Конституції України визначено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану
можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод людини із зазначенням
строку дії цих обмежень;

- відповідач, на
якого покладено обов»язок забезпечення та контролю по забезпеченню соціальних
гарантій громадян, не надав суду доказів правомірності застосування ним
положень закону про державний бюджет на відповідний рік, а не спеціального -
Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту". Крім цього, відповідач не надав суду доказів звернення до
вищестоящих органів (Міністерства Фінансів, Кабінету Міністрів України) з
приводу нестачі коштів для забезпечення виконання покладених на нього
обов»язків чи до Конституційного Суду України з приводу конституційності
положень законів України про Державний бюджет на відповідний рік. Тому суд
вважає, що підстави для притягнення до розгляду справи інших органів виконавчої
влади, відсутні;

- крім цього,
відсутність підстав притягувати до розгляду спору інших органів влади
підтверджується Постановами Монастирищенського районного суду у справі №
2а-25/08 за адміністративним позовом ОСОБА_6 до управління праці та
соціального захисту населення
Монастирищенської районної державної адміністрації, Головного управління
праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної
адміністрації, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Черкаської
обласної державної адміністрації про стягнення невиплаченої разової грошової
допомоги, у справі № 2а-27/08 за адміністративним позовом ОСОБА_7 та інших,
задоволено аналогічні позовні вимоги, які станом на час розгляду даної справи
ніким не окаржувались і є чинними;

- у
відповідності до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням
в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини;

- суд вважає твердження відповідачів про
пропуск позивачами строку звернення до суду за 2005-2007 роки безпідставними,
так як ст.99 КАС України передбачає не лише річний термін звернення до суду із
адміністративним позовом, але і в строки, встановлені іншими законами, яким є
ст.257 ЦК України, яка підлягає застосуванню при вирішенні майнових спорів.

Сторони звільнені від сплати судового
збору.

Керуючись
ст.ст.1, 3, 19, 21, 22, 46, 48, 55,
64 Конституції України, Законом України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ із
змінами і доповненнями, Рішенням
Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. № 20-рп/2004, Рішенням
Конституційного Суду України від 9.07.2007 року № 6 - рп/2007, ст.ст.
7, 8, 9,10, 11, п.1) ч.1
ст.17, 72, ст.99,
ст.100, 104-106, ч.4 ст. 128,
158-163, 185-186 КАС України, Постановою Кабінету Міністрів
України від 29.09.2000 року № 1498 “Про
затвердження типових положень про головне управління праці та соціального
захисту населення обласної, Київської міської державної адміністрації і
управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської
державної адміністрації і про управління праці та соціального захисту населення
районної, районної у містах Києві та Севастаполі державної адміністрації”, Постановою
Кабінету Міністрів України № 790 від 30.05.2007 року “Про затвердження
типових положень про Головне управління праці та соціального захисту населення
обласної, Київської міської, управління праці та соціального захисту населення
Севастопольської міської і про управління праці та соціального захисту
населення районної, районної у мм. Києві
та Севастаполі державної адміністрації”, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний
позов задоволити повністю.

Стягнути
з Головного управління праці та соціального захисту населення на користь
ОСОБА_1 недоплачену одноразову щорічну
грошову допомогу за 2006-2007 роки в сумі 3165 (три тисячі сто шістдесят п»ять)
гривень 00 коп, на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3
за 2005-2007 роки в сумі 4575 (чотири тисячі п»ятсот сімдесят п»ять)
гривень 00 коп. кожному, на користь ОСОБА_5 за 2007 рік в сумі 1085 (одну
тисячу вісімдесят п»ять) гривень 00 коп., на користь ОСОБА_4 за 2007 рік в сумі
1620 (одну тисячу шістсот двадцять) гривень 00 коп.

Заяву про апеляційне оскарження
постанови суду може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії повного
тексту постанови через Монастирищенський районний суд до Київського апеляційного адміністративного суду .

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження до
Київського апеляційного
адміністративного суду через Монастирищенський районний суд.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Суддя: Д.С.Ротаєнко