Справа № 2-а-7716/08
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2008-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27
серпня 2008 р. Справа
№ 2-а-7716/08

Вінницький
окружний адміністративний суд в складі

Головуючого
судді Аліменко Володимира Олександровича,

При секретарі
судового засідання: Галянт Ілони
Миколаївни

За участю представників сторін:

позивача :
ОСОБА_1,

представника
позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача
: Коваленко Р.А., Демчук С.П.

розглянувши
матеріали справи

за
позовом: ОСОБА_1, м. Іллінці, Вінницької області

до: Вінницького обласного військового
комісаріату, м. Вінниця

до
: Головного управління Пенсійного
фонду України у Вінницькій області, м. Вінниця

про:
визнання неправомірною відмову, зобов"язання вчинити певні дії та
відшкодуваня матеріальної шкоди в сумі
12260 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

ВСТАНОВИВ
:

Позивач просить
винести рішення яким визнати протиправною відмову Вінницького обласного
військового комісаріату та відмову Головного управління Пенсійного фонду у
Вінницькій області по призначення пенсії за вислугу років та стягнути з них
заподіяну матеріальну та моральну шкоду, мотивуючи це тим, що він проходив
військову службу в Збройних Силах СРСР з 05 серпня 1977 року по 03 листопада
1993 року. Звільнився зі служби в запас за станом здоров'я. Його безперервний
стаж служби становить 18 років 11 місяців 24 дні. Загальний трудовий стаж з
врахуванням військової служби і пільгових становить 30 років 11 місяців 24 дні.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про окремі
питання застосування судами України законодавства про пенсійне забезпечення
військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб" від 15.04.2005 року №4 та згідно до ст.ст. 1,2, 12 Закону України
„Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ" від 04.07.2002 року № 2262-ХІІ,
право на довічну пенсію за вислугу років набувають військовослужбовці ті інші
особи, які мають право на пенсію згідно з цим законом України, за наявності на
день звільнення зі служби встановленої вислуги: 20 років і більше.
Військовослужбовці, які звільняються з Збройних Сил
України у зв'язку з реформуванням останніх, мають право на таку пенсію за
наявності 15 років і за умови , що їм виповнилося 45 років.

Зазначена вище Постанова Пленуму
Верховного Суду України „Про окремі питання застосування судами України
законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців (крім
військовослужбовців строкової служби), осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 15.04.2005 року №4 в п.
4 (абзац 2) роз'яснює, що винятком з цього правила, згідно п. „б" ст. 12
Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького
і рядового складу органів внутрішніх справ" від 04.07.2002 року №
2262-ХІІ, є те, що починаючи з 06 серпня 2002 року незалежно від підстав та
часу звільнення військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію,
згідно з цим Законом, раніше звільнених зі служби, може бути призначена пенсія
за умови, що цим особам виповнилося 45 років і що вони мають загальний трудовий
стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і
шести місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ
чи в державній пожежній охороні.

Тому, враховуючи все вищевикладене
беручи до уваги, що на момент звернення в січні 2006 року до Вінницького обласного військового
комісаріату з заявою про призначення пенсії за вислугу років з урахуванням трудового
стажу, йому виповнилося 45 років, і він мав 18 років 11 місяців 24 дні
безперервного стажу військової служби, та загальний трудовий стаж становив 30
років 11 місяців 24 дні, отже отримав право на пенсійне забезпечення.

Незважаючи на вищевказані обставини
в січні 2006 року Вінницький обласний військовий комісаріат в призначенні
пенсії йому відмовив.

01 січня 2007 року функції з
призначення і виплати пенсій військовослужбовцям були передані органам
Пенсійного фонду України у Вінницькій області, він звернувся в липні 2007 року
з заявою про призначення пенсії за вислугу років з врахуванням трудового стажу
до Головного управлінням Пенсійного Фонду України у Вінницькій області де йому
знову було відмовлено.

Він вважає, що не пропустив
передбаченого ст. 99 Кодексу про адміністративне судочинство України строку
звернення до Адміністративного суду України, оскільки після звернення до
Вінницького обласного військового комісаріату
звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій
області, з дня отримання відповіді якого пройшло менше одного року. Просить
також врахувати, що він являється інвалідом 3-ої групи загального захворювання,
постійно хворіє, отримує мізерну пенсію, якої не вистачає для лікування та
утримання сім'ї.

Відповідачі
в судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти його задоволення і
наполягають застосувати строк позовної давності .

Суд,
заслухавши пояснення позивача, думку відповідача дослідивши матеріали
адміністративної справи, проаналізувавши представлені суду докази, вважає, що
позивач, відповідно до вимог п.б. ст.. 12 Закону України “Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб”(2262-12) (в редакції закону України 51-15)
від 4 липня 2002 року №51-IV, відповідно до якого особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби за контрактом,
особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно
від підстав та часу звільнення і досягли 45-ти річного віку, (крім осіб
позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у
зв'язку з засудженням за умисні злочини, вчинені з використанням свого
посадового становища) і мають загальний трудовий стаж 25 років і більше , з
яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба,
служба в органах внутрішніх справ -мають
право на пенсію за вислугу років, - з 6 серпня 2002 року і на момент звернення з заявою у військовий
комісаріат про призначення пенсії за вислугу років здобув право на таку пенсію оскільки всі
вищенаведені умови настали, що підтверджується копією трудової книжки, копією
послужного списку та іншими доказами дослідженими в судовому засіданні . Крім
того право позивача на таку пенсію на момент звернення до військового
комісаріату підтверджується судовою практикою, а саме Постановою
Пленуму Верховного Суду України “Про деякі питання застосування судами
України Закону України “про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової
служби”, роз'ясненням Вищого Адміністративного суду України від 23.08.2007
року. Крім того позивач вищевказане
право на пенсію мав до набрання чинності
Законом “Про внесення змін до деяких законів України”від 4 квітня 2006
року №3591-IV

Відповідно
до ст..5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи; відповідно до вимог ст.. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути подано в межах звернення до адміністративного
суду, який встановлено в один рік, а відповідно до ч.1 ст.100 КАС України,
пропуск строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін.

Суд
не вважає звернення позивача до Управління пенсійного фонду України у
Вінницькій області, як дію, що продовжує строк звернення до суду хоча і йому
передано функцію з 1 січня 2007 року призначати і виплачувати пенсію військовослужбовцям, оскільки звернення відбулося через 1 рік і 6
місяців, Управління пенсійного фонду не
є вищестоящим органом по відношенню військового комісаріату, який наділений функцією
контролю і має право скасовувати прийняті рішення, в зверненні не йшлося про
скасування рішення військового комісаріату щодо відмови в призначенні пенсії.
Отже право звернення позивача до суду щодо оскарження дій Вінницького
військового комісаріату виникло в лютому 2006 року коли він отримав відмову в
призначенні пенсії за вислугу років і дізнався або мав дізнатися про порушення
своїх прав , що доводить пропуск строку
звернення з позовм до суду.

Оскільки адміністративний позов
щодо визнання неправомірності відмовив призначенні пенсії за вислугу років
Вінницьким військовим комісаріатом від 3 лютого 2006 року поданий в межах
дворічного строку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду і на
врахуванні цього наполягає відповідач, вимоги позивача не підлягають
задоволенню у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Що стосується позовних вимог про
визнання неправомірною відмови Головного управління Пенсійного фонду у
Вінницькій області по зверненню позивача щодо призначення пенсії за вислугу
років та зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області призначити пенсію за вислугу років з врахуванням трудового
стажу ,- то суд вважає можливим відмовити в задоволенні даних вимог оскільки
відмова є правомірною і такою, що не підлягає скасуванню так як на момент
звернення до пенсійного фонду в липні 2007 року до п.б. ст.. 12 Закону України
“Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб”(2262-12) (в редакції
закону України 51-15) від 4 липня 2002 року №51-IV -Законом “Про внесення змін
до деяких законів України”від 4 квітня 2006 року №3591-IV були внесені зміни, відповідно до яких пенсія
за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби за контрактом, іншим особам,
зазначеним у пунктах б-д статті 1-2 цього закону, в разі досягнення ними на
день звільнення зі служби 45-річного віку, за наявності у них страхового стажу
25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяці становила
військова служба або служба в органах внутрішніх справ та ін.

Крім того законодавцем в ч.3 Прикінцевих положень закону “Про
внесення змін до деяких законів України”від 4 квітня 2006 року №3591-IV
зазначено, що пенсійне забезпечення на умовах передбачених пунктом “б”статті 12
Закону України “Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб”(2262-12) (в редакції закону України 51-15) від 4 липня 2002 року №51-IV
відповідно до якого право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського
складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби за
контрактом, особи, особи звільнені зі служби незалежно від підстав та часу
звільнення і досягли 45-ти річного віку, (крім осіб позбавлених військових або
спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв'язку з засудженням за
умисні злочини, вчинені з використанням свого посадового становища) і мають
загальний трудовий стаж 25 років і більше , з яких не менше 12 календарних
років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ
-зберігається за особами , пенсії яким призначені до набрання чинності
вищевказаним законом “Про внесення змін до деяких законів України”від 4 квітня
2006 року №3591-IV.

Керуючись
ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 99,100,128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ
:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Вінницького обласного військового комісаріату, Головного управління Пенсійного фонду України
у Вінницькій області про визнання неправомірною відмову про призначення пенсії
за вислугу років з врахуванням трудового стажу, зобов'язання вчинити певні дії
та відшкодуваня з Вінницького обласного військового комісаріату
матеріальної шкоди в сумі 12260 грн. та
моральної шкоди в розмірі 5000 грн.
ницького обласного військового комісаріату, Головного управл в розмірі 5000 грн.

Відповідно до
ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.
160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до
ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим
Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після
закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя /підпис/ Аліменко Володимир Олександрович

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: