Справа № 22-а-9754/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя Кірієнко В. О.
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2008 року справа № 22-а-9754/08

зал
судового засідання № 2 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Міронова Г. М. Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

не з'явився,

від відповідача:

не з'явився,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду

від

30 липня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-13847/08 (суддя Кірієнко В. О.)

за позовом

ОСОБА_1, м. Донецьк

до

Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька

про

зобов'язання здійснити нарахування доплати
до пенсії як дитині війни, стягнення матеріальної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся 9 липня 2008 року до Донецького
окружного адміністративного суду з позовною заявою (арк. справи 1-2) до Управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському
районі м. Донецька (далі по тексту - УПФУ в
Куйбишевському районі м. Донецька про визнання неправомірною
бездіяльності УПФУ в Куйбишевському районі м.
Донецька щодо не нарахування щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком з 9 липня 2007 року, зобов'язання УПФУ в Куйбишевському районі м. Донецька зробити
нарахування щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за
віком з 9 липня 2007 року, зобов'язання УПФУ в
Куйбишевському районі м. Донецька компенсувати заподіяну матеріальну
шкоду в сумі 699 грн. 94 коп., зобов'язання УПФУ в
Куйбишевському районі м. Донецька з січня 2008 року виплачувати
щомісячно пенсію з доплатою в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від
30 липня 2008 року (арк. справи 22-25) позовні вимоги ОСОБА_1
були задоволені частково. Суд першої інстанції визнав неправомірною
бездіяльність УПФУ в Куйбишевському районі м.
Донецька по не нарахуванню ОСОБА_1щомісячної доплати до пенсії в розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком з 9 липня 2007 року, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням
встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Також, суд першої інстанції зобов'язав УПФУ в Куйбишевському районі м. Донецька нарахувати
ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
з 9 липня 2007 року, в іншій частині позовних вимог відмовив.

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції
як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти
нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Позивач надав через
канцелярію Донецького апеляційного адміністративного суду заяву про розгляд
справи без його участі (арк. справи 38).

Відповідач надав
через канцелярію Донецького апеляційного адміністративного суду заяву про
розгляд справи без участі його представника (арк. справи 40).

Колегія суддів,
заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила наступне.

Закон України
"Про соціальний захист дітей війни" № 2195-IV від 18 листопада 2004
року (зі змінами та доповненнями станом на час розгляду спірних правовідносин),
який набрав чинності з 1 січня 2006 року, встановлює правовий статус дітей
війни та визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну
захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 1
вказаного закону передбачено, що дитина війни це особа, яка є громадянином
України та якій на час закінчення (ІНФОРМАЦІЯ_2) Другої світової війни було
менше 18 років.

ОСОБА_1 згідно
паспорту НОМЕР_1, виданого Куйбишевським РВ ДМУ України в Донецькій області
(арк. справи 4), народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 їй було
6 років. Статус позивача як дитини війни підтверджується посвідченням (арк.
справи 3).

Позивач в позові
зазначив, що має право на доплату до пенсії щомісячно в розмірі 30 відсотків
від розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідач в
апеляційній скарзі посилався на те, що відсутні нормативні акти згідно яких
органи Пенсійного фонду України повинні виплачувати заявлену позивачем доплату
до пенсії як дитині війни.

Колегія суддів з
приводу спірних правовідносин зазначає наступне.

Статтею 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям
війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12
статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» було
зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" з урахуванням
статті 111 цього Закону, якою було встановлено, що у 2007 році підвищення до
пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної
допомоги, яка виплачується замість
пенсії, відповідно до статті 6
Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для
учасників війни.

Рішенням
Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі
N 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян був визнаний таким, що не
відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 12 статті 71, стаття
111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19
грудня 2006 року N 489-V, яким була зупинена на 2007 рік дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Рішення
Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України,
остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Враховуючи
викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно
визначився щодо зобов'язання відповідача здійснити виплату позивачу підвищення
до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком як дитині війни з 9 липня
2007 року, проте судом першої інстанції не було враховано, що вказаний
перерахунок заявлений позивачем за 2007
рік обмежується періодом з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року. Щодо
заявленої бездіяльності відповідача за 2007 рік, то вона також визнається
неправомірною у межах періоду з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Позивачем в
позовних вимогах було заявлено про зобов'язання УПФУ в Куйбишевському районі м.
Донецька виплачувати щомісячно доплату в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за
віком з січня 2008 року.

Відповідач в
обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, згідно підпункту 2 пункту
41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року N
107-VI, що набрав чинності з 1 січня 2008 року, стаття 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" була викладена в новій редакції,
яка передбачає, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується
підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам
війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення
провадиться за їх вибором згідно з одним із законів." Частиною 4 статті 14
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" № 3551-ХІІ від 22 жовтня 1993 року у редакції Закону України від
5 жовтня 2005 року N 2939-IV передбачено, що учасникам війни, нагородженим
орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну
військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, іншим учасникам війни - на 10 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зміни, внесені
підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були
визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),
згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N
10-рп/2008. У вказаному рішенні Конституційним судом України було зазначено, що
положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані
неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має
преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів
у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", визнаних неконституційними.

Статтею 152
Конституції України передбачено, що Закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином,
право на отримання підвищення до пенсії у 2008 році як дитині війни в розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком виникло у позивача з 22 травня 2008 року. В
мотивувальній частині оскаржуваної постанови суду першої інстанції питання щодо
виплати підвищення до пенсії дитині війни в 2008 році досліджено не було, в
резолютивній частині постанови вказано про зобов'язання відповідача здійснити
виплату підвищення до пенсії позивачу з 9 липня 2007 року без визначення щодо
виплати такого підвищення в 2008 році. Стосовно бездіяльності позивача в період
з 22 травня 2008 року, то в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки
в матеріалах справи наявна відповідь УПФУ в Куйбишевському районі м. Донецька
від 2 липня 2008 року (арк. справи 5) про відмову в перерахунку підвищення до
пенсії за заявою позивача, тобто мають місце протиправні дії, питання про які
позивач не ставив.

Згідно частини 2
статті 3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"
передбачено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим
Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими
актами.

Відповідно до
частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Статтею 7 Закону
України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансове
забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом,
здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Колегія суддів не
приймає посилання скаржника на відсутність бюджетного фінансування в обсязі
передбаченому Законом України "Про соціальний захист дітей війни" для
здійснення соціальних виплат, з огляду на те, що судові рішення ухвалюються в
межах норм діючого законодавства в незалежності від причин ненадходження коштів
з Державного бюджету України на виплату допомоги, відповідно до вимог частини 2
статті 3 Конституції України, за якою права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед
людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Статтею 22
Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла
б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене
(упущена вигода). Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як вбачається з
матеріалів справи, не виплата відповідачем підвищення до пенсії як дитині війни
в розмірі, передбаченому законодавством, є наслідком існуючої правової колізії,
а не навмисних винних дій відповідача та позивач протилежного не довів, тому
суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позовних вимог щодо
компенсування матеріальної шкоди в розмірі 699 грн. 94 коп.

Згідно частини 1
статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної
скарги, тобто він повинен з'ясовувати ті обставини чи порушення закону, у яких
на думку особи, що подала скаргу, суд першої інстанції допустив помилки; однак
якщо при такому з'ясуванні буде встановлено порушення закону, що призвели до
неправильного вирішення справи, поза межами оскарження, суд апеляційної
інстанції може вийти за ці межі.

Виходячи з
вищевикладеного, з врахуванням приписів частини 1 статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції прийняв оскаржувану постанову з порушенням матеріального права, що
обумовлює скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової
постанови з частковим задоволенням позовних вимог у відповідності до норм
права, застосованих при вирішенні цього спору для забезпечення захисту прав та
інтересів фізичної особи від порушень з боку суб'єкту владних повноважень.

Керуючись
статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському
районі м. Донецька на постанову Донецького окружного адміністративного суду від
30 липня 2008 року по адміністративній справі № 2-а-13847/08 - задовольнити
частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2008
року по адміністративній справі № 2-а-13847/08 - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1, м. Донецьк до Управління Пенсійного фонду
України в Куйбишевському районі м. Донецька про визнання неправомірною
бездіяльності щодо не нарахування щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком з 9 липня 2007 року, зобов'язання зробити
нарахування щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії
за віком з 9 липня 2007 року, стягнення матеріальної шкоди в розмірі 699 грн.
94 коп., зобов'язання з січня 2008 року виплачувати щомісячно пенсію з доплатою
в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком - задовольнити частково.

Визнати
неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька щодо невиплати ОСОБА_1, м. Донецьк з 9 липня
2007 року по 31 грудня 2007 року підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком як дитині війни, виходячи з встановленого
відповідними законами прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в Куйбишевському районі м. Донецька
здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1, м. Донецьк підвищення до пенсії у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни з 9 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року, виходячи з встановленого
відповідними законами прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

В
задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

На
підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України
відкласти з дня закінчення судового розгляду справи на строк п'ять днів
складання судового рішення у повному обсязі.

Вступна
та резолютивна частини постанови складені, підписані колегією суддів у нарадчій
кімнаті та проголошені в судовому засіданні 24 вересня 2008 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з дня складення в повному обсязі.

Постанова складена в повному обсязі
та підписана колегією суддів 29 вересня 2008 року.

Головуючий:
В.Г.Яманко

Судді:
Г.М.Міронова

К.П.Горбенко

З оригіналом згідно:

Суддя В.Г.Яманко