Справа № 22а-7164/08
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2008-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

в 1 інстанції - Трипутіна Т.М.
Суддя-доповідач
- Старосуд М.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

«15»
липня 2008 року справа №
22а-7164/08

м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Старосуда М.І.

суддів Бадахової
Т.П., Ханової Р.Ф.

при секретарі

судового
засідання Чуріковій Я.О.

за участю позивача
ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради

на постанову Совєтського районного суду м.
Макіївки Донецької області

від 23 травня 2008 року

по справі № 2а-31/08

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до відповідача Управління праці та соціального
захисту населення Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради

про стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення за 2004, 2005, 2007 роки, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької
області з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення
Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради про стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення за 2004, 2005, 2007 роки згідно ст. 48 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Постановою Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 23
травня 2008 року у справі № 2а-31/08 позовна заява задоволена повністю:
стягнуті недоотримані грошові кошти на оздоровлення за 2004, 2005, 2007 роки в
розмірі 4046, 50 грн. на користь ОСОБА_1

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати судове
рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовної заяви
відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої
інстанції норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила.

ОСОБА_1 відноситься до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та є інвалідом ІІІ групи у зв'язку з професійним
захворюванням, що пов'язано з роботою на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням
НОМЕР_1 та довідкою МСЕК від 31.05.2001 року і щорічно отримує від відповідача
компенсацію на оздоровлення, право на отримання якої встановлено ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»

Статтею 48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачена щорічна допомога
на оздоровлення, зокрема, інвалідам ІІІ групи - чотири мінімальні
заробітні плати, при цьому розмір мінімальної заробітної плати встановлюється
на момент виплати.

Фактично відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення:

за 2004 рік - в сумі 21 грн. 50 коп.,

за 2005 рік - в сумі 90 грн.,

за 2007 рік - в сумі 90 грн.

Між сторонами немає розбіжностей
щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом,
в апеляційній скарзі вказується на порушення норм матеріального права.

Як вважає апелянт, при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення треба
керуватись розміром такої допомоги, який встановлений Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а з 2005 року -
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою,
що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому
числі, органів державної влади.

Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права
шкоди.

Основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого
населення, визначені Законом України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 63 Закону передбачено, що фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією цього
Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно
до ст. 48 спеціального Закону щорічна допомога на оздоровлення сплачується
органами соціального захисту населення за місцем проживання громадянина.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою
затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок
субвенцій з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів
місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь,
відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих
держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання
праці та соціального захисту населення.

Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету
за рахунок субвенцій з державного бюджету та на нього покладений обов'язок щодо
реалізації механізму фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення, зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів вважає необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті
щорічної допомоги на оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та з 2005 року - Постановою Кабінету Міністрів України від
12.07.2005 року № 562 “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачена щорічна допомога
на оздоровлення особам, зокрема, інвалідам ІІІ групи - чотири
мінімальні заробітні плати, при цьому розмір мінімальної заробітної плати
встановлюється на момент виплати.

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Тобто, нормами спеціального Закону
визначений розмір щорічної допомоги як величина, кратна розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої Законом на час здійснення виплати.

Всупереч нормам спеціального закону, зазначеними
постановами встановлені конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій
сумі.

Відповідно до ст. 8 Конституції
України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно частини 4 статті 9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу у відповідності до пункту 2 Указу
Президента України “Про Єдиний державний реєстр нормативних актів” від
27.06.1996 року стосовно преюдиції нормативних актів.

Виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні
даного спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної
плати на 2004, 2005, 2007 роки, а не
вказані Постанови КМУ.

Таким чином, дії відповідача щодо виплати позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 21 грн. 50 коп. за 2004 роки, у
розмірі 90 грн. за 2005 рік та у розмірі 90 грн. за 2007 рік, суд першої
інстанції обґрунтовано визнав неправомірними.

Наряду з викладеним, постанова суду підлягає зміні з
наступних підстав.

Суд першої інстанції в своїй постанові не вказав за
рахунок яких коштів необхідно стягнути разову грошову допомогу з відповідача.
Тому колегія суддів вважає за необхідне змінити постанову суду першої інстанції
і уточнити, що стягнення разової
грошової допомоги повинно здійснюватися на користь позивача за рахунок
Державного бюджету України.

Керуючись Конституцією
України, Законом України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”, ст. 2, ст. 71, ст. 160, ст. 167, ст.
195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 201, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 207, ст. 211, ст.
212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради на
постанову Совєтського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 23 травня 2008 року у справі № 2а-31/08 - задовольнити частково.

Постанову Совєтського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 23 травня 2008 року у справі № 2а-31/08 за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради про
стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2004, 2005, 2007 роки в розмірі
4046, 50 грн.
- змінити.

Замінити
в абзаці 1
резолютивної частини постанови Совєтського
районного суду м. Макіївки Донецької області від 23 травня 2008 року у справі №
2а-31/08, вставити перед словами «на користь ОСОБА_1» слова «за рахунок Державного бюджету
України».

В іншій часті постанову Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області
від 23 травня 2008 року у справі № 2а-31/08
- залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту складення її в
повному обсязі.

Головуючий суддя

Судді