Справа № 22-а-1129/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Троян Л.Г
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

15 квітня 2008
року Справа
№ 22-а-1129/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Василенко Л.А.,

суддів: Сіваченка І.В.

Дяченко С.П.,

при
секретареві Чуріковій Я.О.,

за участю
позивача ОСОБА_1 та представника відповідача
Алтуніної Ю.М.,

розглянула
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Волноваської районної державної адміністрації Донецької області на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 24 вересня 2007р.
у адміністративній справі № 2-а-33/07 за позовом прокурора Волноваського району
Донецької області в інтересах ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про
зобов'язання здійснити виплату допомоги на оздоровлення, і

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 24 вересня
2007р. позовні вимоги прокурора Волноваського району Донецької області в
інтересах ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Волноваської
районної державної адміністрації про зобов'язання здійснити виплату допомоги на
оздоровлення задоволені в повному обсязі: поновлений строк звернення до суду,
відповідач зобов'язаний здійснити виплату щорічної допомоги на оздоровлення з
01.01.2002р. у встановленому ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмірі,
виходячи з встановленої на момент виплати мінімальної заробітної плати.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Управління праці та соціального
захисту населення Волноваської районної державної адміністрації подало
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме: виходячи з
існуючих фінансових можливостей, держава гарантує виплату зазначеної допомоги в
розмірі, встановленому в Постанові Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Тому всі виплати передбачені Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у тому числі виплати щорічної допомоги на оздоровлення, і які
базуються на розмірі мінімальної заробітної плати, виплачується у розмірах,
встановлених вказаною постановою Кабінету Міністрів України. Крім того
позивачем пропущений строк звернення до суду, що також є підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної
скарги і просив в позовних вимогах про здійснення виплати щорічної допомоги на
оздоровлення у встановленому Законом України «Про статус і соціальний захист
громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відмовити.

Позивач під час апеляційного розгляду справи проти апеляційної скарги
заперечував, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу,
встановила наступне.

Позивач віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1(арк. справи
10), є інвалідом 3 групи, причина інвалідності пов'язана з роботами по
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою
МСЕК (арк. справи 11).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема створення єдиного
порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій,
соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Порядок надання щорічної допомоги регулюється статтею 48 зазначеного
Закону, якою передбачена виплата особам, віднесеним до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам 3 групи, допомоги у
розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Дію частини четвертої статті 48 наведеного Закону зупинено на 2006 рік в
частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати згідно із Законом
України № 3235-4 від 20 грудня 2005 року, внаслідок чого відсутні
правові підстави вважати порушеними права позивача щодо невиплати відповідачем
одноразової щорічної допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати у 2006 році. .

Колегія суддів не приймає посилання відповідача і вважає безпідставним
виплату допомоги позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 836, оскільки ніякого обмеження стосовно зазначеного у
спеціальному Законі розміру компенсації ні Верховна Рада України, ні Кабінет
Міністрів України не застосовував. Постанова № 836 була прийнята відповідно до
Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої постановою Верховної
Ради України від 11 жовтня 1995 року № 373/95-ВР, з метою реалізації
конкретного плану дій на 1996 рік.

Встановлений
Постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 р. та Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005р.
розмір щорічної допомоги на оздоровлення не відповідає розміру встановленому
Законом України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати…» за
відповідні роки та Закону України «Про державний бюджет України за …»
відповідні роки, тому суд першої інстанції виходив з загальних засад
пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами та вважав необхідним
застосувати ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Дія абзацу другого та третього частини
четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати компенсацій і допомоги у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік згідно із п. 37
ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005р. внаслідок чого
відсутні правові підстави вважати порушеними права позивача щодо невиплати
відповідачем одноразової щорічної допомоги у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати у 2006 році, який до теперішнього часу не визнаний
неконституційним Конституційним Судом України. Отже зазначена норма протягом
2002-2005 років (спірні періоди) була чинною і підлягає застосуванню.

Статтею 99 КАС України передбачено,
що адміністративний позов може бути поданий в річний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому пункт 3.ст.100 КАС України визначає, що позовні заяви приймаються до
розгляду адміністративним судом незалежно від закінчення строку звернення до
адміністративного суду. Пункт 1 цієї ж статті вказує, що пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не застосував
строки,передбачені ст.99 КАС України, оскільки із матеріалів справи вбачається,
що питання про відмову у задоволенні
адміністративного позову в зв'язку з пропуском строку звернення до суду
відповідачем при вирішенні спору в суді першої інстанції не ставилося.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права. Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Волноваської районної державної адміністрації Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Волноваського районного
суду Донецької області від 24 вересня 2007р. у адміністративній справі
за позовом прокурора Волноваського району Донецької області в інтересах ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Волноваської районної
державної адміністрації про зобов'язання здійснити виплату допомоги на
оздоровлення без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення. Ухвала може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий:

Судді: