Справа № 22-а-9815/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2008 року справа №
22-а-9815/08

зал судового
засідання № 2 у приміщенні суду за адресою:
м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Міронова Г.
М. Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

не з'явився,

від відповідача:

не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого
комітету Кіровської міської ради
Луганської області, м. Кіровськ

на постанову Кіровського міського суду Луганської області

від

30 липня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-165/08 (суддя Єрмаков Ю. В.)

за позовом

ОСОБА_1, м. Кіровськ

до

Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області, м. Кіровськ

про

стягнення недоотриманої разової грошової допомоги до 5
травня за 2002-2007 роки

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
звернувся 13 вересня 2007 року до Кіровського міського суду Луганської області
з позовною заявою (арк. справи 2-3) до Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області, м.
Кіровськ (далі по тексту - УПСЗН виконавчого комітету Кіровської міської ради)
про стягнення з УПСЗН виконавчого комітету Кіровської міської ради недоплаченої
щорічної разової грошової допомоги за період 2002-2007 роки в розмірі 14452
грн.

Ухвалою
від 3 жовтня 2007 року (арк. справи 14) Кіровський міський суд передав справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 в Луганський окружний адміністративний суд.

Ухвалою
від 14 квітня 2008 року (арк. справи 30-31) справа за адміністративним позовом
ОСОБА_1 була передана Луганським окружним адміністративним судом до Кіровського
міського суду Луганської області.

Постановою
Кіровського міського суду Луганської області від 30 липня 2008 року (арк.
справи 42) позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Суд першої
інстанції стягнув з УПСЗН виконавчого комітету Кіровської міської ради на
користь ОСОБА_1 3467 грн. 60 коп. за рахунок коштів державного бюджету України,
в іншій частині позовних вимог відмовив.

В апеляційній
скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції як прийняту
з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову
постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Позивач надав
через канцелярію Донецького апеляційного адміністративного суду заперечення на
апеляційну скаргу з клопотанням про розгляд справи за відсутності позивача (арк. справи 52-53).

Відповідач надав
через канцелярію Донецького апеляційного адміністративного суду заяву про розгляд
справи за відсутності представника відповідача (арк. справи 50).

Колегія суддів,
заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, заперечень на неї, встановила наступне.

Закон України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня
1993 року № 3551-ХІІ (зі змінами та доповненнями станом на час розгляду спірних
правовідносин), далі по тексту - Закон № 3551-ХІІ, визначає правовий статус
ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення,
сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до
частини 2 статті 4 Закону № 3551-ХІІ до ветеранів війни належать: учасники
бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Розділом 3 цього Закону
визначені пільги ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту.

Позивач є
інвалідом війни 2 групи, що підтверджується посвідченням (арк. справи 9),
довідкою МСЕК (арк. справи 8). В обґрунтування позову позивач посилається на
те, що відповідач виплатив разову грошову допомогу до 5 травня за 2002 - 2007
роки в розмірі меншому, ніж передбачено Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно
частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» (в редакції станом на час здійснення оспорюваних виплат)
щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у
розмірах: інвалідам I групи -
десять мінімальних пенсій за віком; II групи -
вісім мінімальних пенсій за віком; III групи -
сім мінімальних пенсій за віком.

Згідно
довідки (арк. справи 56) позивачу, як учаснику війни, відповідачем була
виплачена разова грошова допомога за 2002 рік - в квітні 2002 року в розмірі
120 грн., за 2003 рік - в квітні 2003 року в розмірі 120 грн., за 2004 рік - в
квітні 2004 року в розмірі 160 грн., за 2005 рік - в квітні 2005 року в розмірі
160 грн., за 2006 рік - в квітні 2006 року в розмірі 330 грн., за 2007 рік - в
квітні 2007 року в розмірі 360 грн.

Статтею 19
Закону України «Про Державний бюджет України на 2002 рік» від 20
грудня 2001 року № 2905-III передбачено, що
у 2002 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
здійснюється інвалідам війни 2 групи в розмірі 120 грн.

Статтею 28 Закону України «Про державний бюджет України
на 2003 рік» № 380-ІV від 26 грудня 2002 року (в редакції яка була дійсна на
час здійснення виплати) було встановлено, що у 2003 році виплата щорічної
разової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" здійснюється інвалідам війни 2 групи у
розмірі 120 грн.

Положення статті 19 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2002 рік», статті 28 Закону України "Про державний бюджет
України на 2003 рік" Конституційним Судом України до дійсного часу не
визнані неконституційними, відповідачем сплачено позивачу щорічну разову
грошову допомогу в розмірах, встановлених вказаними законами, суд першої інстанції
в мотивувальній частині позовні вимоги щодо стягнення з відповідача
недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2002, 2003 роки
не досліджував, але відмовив в задоволенні позовних вимог в цій частині
правильно.

Статтею 44
Закону України «Про державний бюджет України на 2004 рік» № 1344-ІV від 27
листопада 2003 року передбачено, що у 2004 році виплата щорічної разової
допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" здійснюється у таких розмірах: інвалідам
війни 1 групи - 195 гривень, інвалідам війни 2 групи - 160 гривень,
інвалідам війни 3 групи - 130 гривень.

Відповідач в
обґрунтування апеляційної скарги посилається на виплату позивачу щорічної
разової грошової допомоги за 2004 рік в розмірі 160 грн. відповідно до статті
44 Закону України «Про державний бюджет України на 2004 рік».

Рішенням Конституційного суду України N 20-рп/2004 від 1
грудня 2004 року у справі N 1-27/2004 про зупинення дії або обмеження пільг,
компенсацій і гарантій визнана такою, що не відповідає Конституції України (є
неконституційною) статтю 44 Закону України "Про Державний бюджет України
на 2004 рік" у вищенаведеній редакції.

Розмір щорічної разової грошової допомоги за 2004 рік для
позивача - інваліда війни 2 групи повинен бути розрахований виходячи з
наступного:

- відповідно
до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, що набрав чинності з 1
січня 2004 року (в редакції яка була дійсна на час здійснення виплати),
мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється в розмірі 20 відсотків середньої
заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за
попередній рік, яка визначається спеціально уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у галузі статистики,

- за матеріалами Держкомстату середня
заробітна плата за попередній 2003 рік складала 462 грн. 58 коп.,

- розмір
мінімальної пенсії за віком в 2004 році склав 92 грн. 52 коп. з розрахунку 462
грн. 58 коп. х 20 %,

- розмір щорічної разової допомоги за 2004 рік складає 277 грн. 56 коп. (92 грн. 52 коп. х
8),

- сума недоплаченої позивачу щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня за 2004 рік відповідно до
вищенаведеного складає 580 грн. 16
коп., а не 579 грн. 60 коп., як помилково встановлено судом першої
інстанції.

Статтею 30
Закону України "Про державний бюджет України на 2005 рік" № 2285-ІV від 23
грудня 2004 року, яка в новій редакції
Закону України від 25 березня 2005 року N 2505-IV є статтею 34
того ж змісту, було встановлено, що в 2005 році виплата щорічної разової
допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" здійснюється інвалідам війни 2 групи у
розмірі 330 гривень. З огляду на те, що положення статті 30 (34) Закону
України "Про державний бюджет України на 2005 рік" Конституційним
Судом України до дійсного часу не визнані неконституційними. За довідкою
відповідача позивачу у 2005 році було виплачено 330 грн., тому колегія суддів
дійшла до висновку, що суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні
позову в цій частині.

На 2006 рік дія
частини п'ятої статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» була зупинена в частині визначення розміру виплат
щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни згідно з Законом України
"Про державний бюджет на 2006 рік" від 20 грудня 2005 року N 3235-IV
та відповідно до статті 30 цього ж закону про державний бюджет було
встановлено, що у 2006 році виплата щорічної разової допомоги здійснюється інвалідам
війни 2 групи в розмірі 330 гривень. За довідкою відповідача позивачу у
2006 році було виплачено 330 грн., тому колегія суддів дійшла до висновку, що
суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позову в цій частині.

Статтею 71 Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік» № 489-V від 19
грудня 2006 року з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим
Законом була зупинена на 2007 рік дія частини 5 статей 12, 13, 14 та 15 Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги.

Відповідач в
обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що згідно статті 29 Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік» щорічна разова допомога була
виплачена позивачу у встановленому цією нормою розмірі 360 грн.

З цього приводу
колегія суддів зазначає, що рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007
від 9 липня 2007 року у справі N 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян були
визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним)
стаття 29, пункт 13 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України
на 2007 рік", яким було зупинено на 2007 рік дію частини п'ятої статей 12,
13, 14 та 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" в частині визначення розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги, у зв'язку з чим положення статті 29, пункту 13 статті 71
Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" втрачають
чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення
Конституційного Суду України у цій справі є обов'язковим до виконання на
території України, остаточним і не може бути оскаржене та має преюдиціальне
значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,
що визнані неконституційними.

Відповідач в
обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений статтею 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується виключно для
визначення пенсій, призначених згідно з
цим Законом. З цього приводу колегія суддів зазначає, що за частиною 1 статті 2
Закону України «Про прожитковий мінімум» № 966-ХІV від 15 липня 1999 року прожитковий
мінімум застосовується для: встановлення розмірів мінімальної заробітної
плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної
допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій
та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів
України, визначення права на призначення соціальної допомоги. Колегія суддів
також враховує, що чинним законодавством не встановлено іншого ніж
передбаченого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» порядку вирахування мінімального розміру пенсії
за віком.

Розмір щорічної разової грошової допомоги за 2007 рік для
позивача - інваліда війни 2 групи повинен бути розрахований виходячи з
наступного:

- відповідно
до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, що набрав чинності з 1
січня 2004 року (в редакції яка була дійсна на час здійснення виплати),
мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, визначеного законом.

- згідно статті 62 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік» № 489-V від 19
грудня 2006 року (у редакції Закону
України від 15 березня 2007 року N 749-V, який набрав чинності 28
березня 2007 року) в період з 1 квітня 2007 року по 30 вересня 2007 року
прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складав 410 грн. 06
коп.,

- розмір щорічної
разової допомоги за 2007 рік складає 3280 грн. 48 коп. (410 грн. 06 коп. х 8),

- сума
недоплаченої позивачу разової грошової допомоги за 2007 рік відповідно до
вищенаведеного складає 2920 грн. 48 коп. (3280 грн. 48 коп. - 360 грн.), а
не 2888 грн., як помилково було встановлено судом першої інстанції.

Фінансування
витрат, пов'язаних з введенням в дію Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до статті 17 цього Закону
здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Управління праці
та соціального захисту населення стосовно виплат щорічної разової грошової
допомоги ветеранам війни, є розпорядником бюджетних коштів в розумінні пункту
36 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до
частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Згідно частини 1
статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах,
передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та
соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи
банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за
місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх
проживання чи одержання грошового утримання. Колегія суддів не приймає
посилання скаржника на відсутність бюджетного фінансування в обсязі
передбаченому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» для здійснення соціальних виплат, з огляду на те, що
судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в незалежності
від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату
допомоги та згідно частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави,
держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення
прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до
пункту 3 частини 1 статті 268 Цивільного кодексу України позовна давність не
поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю. Застосування цієї норми Цивільного кодексу України, до
правовідносин щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня
узгоджується з тим, що згідно статті 1 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» цей закон спрямований на захист
ветеранів війни шляхом створення належних умов для підтримання здоров'я й
активного довголіття та виконання цільових програм соціального і правового
захисту ветеранів війни.

Згідно частини 1
статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної
скарги, тобто він повинен з'ясовувати ті обставини чи порушення закону, у яких
на думку особи, що подала скаргу, суд першої інстанції допустив помилки; однак
якщо при такому з'ясуванні буде встановлено порушення закону, що призвели до
неправильного вирішення справи, поза межами оскарження, суд апеляційної
інстанції може вийти за ці межі.

Виходячи з
вищевикладеного, з врахуванням приписів частини 1 статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції прийняв оскаржувану постанову з порушенням матеріального права, що
обумовлює скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової
постанови з частковим задоволенням позовних вимог у відповідності до норм
права, застосованих при вирішенні цього спору для забезпечення захисту прав та
інтересів фізичної особи від порушень з боку суб'єкту владних повноважень.

Керуючись статтями
24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Кіровської міської ради, м. Кіровськ на постанову Кіровського міського суду
Луганської області від 30 липня 2008 року по адміністративній справі №
2-а-165/08 - задовольнити частково.

Постанову
Кіровського міського суду Луганської області від 30 липня 2008 року по адміністративній
справі № 2-а-165/08 - скасувати.

Позовні
вимоги ОСОБА_1, м. Кіровськ до Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області, м.
Кіровськ про стягнення недоотриманої разової грошової допомоги до 5 травня за
2002-2007 роки задовольнити частково.

Стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Кіровської міської ради, м. Кіровськ на користь ОСОБА_1, м. Кіровськ недоотриману щорічну разову грошову допомогу
до 5 травня за 2004, 2007 роки на загальну суму 3500 грн. 64 коп., з якої за
2004 рік - 580 грн. 16 коп., за 2007 рік - 2920 грн. 48 коп. за рахунок коштів
Державного бюджету України.

В задоволенні
іншої частини позовних вимог - відмовити.

На підставі
частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України відкласти з
дня закінчення судового розгляду справи на строк п'ять днів складання судового
рішення у повному обсязі.

Вступна та
резолютивна частини постанови складені, підписані колегією суддів у нарадчій
кімнаті та проголошені в судовому засіданні 24 вересня 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня складення в повному обсязі.

Постанова складена в повному обсязі та підписана колегією суддів 29 вересня
2008 року.

Головуючий:
В.Г.Яманко

Судді:
Г.М.Міронова

К.П.Горбенко

З оригіналом згідно: Суддя В.Г.Яманко