Справа № 2-а-10265/08
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2008-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2008 р. м.Житомир

Житомирський
окружний адміністративний суд у складі:

головуючого
- судді Євпак В.В. ,

при
секретарі - Новицькому Є.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації(м. Овруч)

про
стягнення невиплачених коштів,
передбачених Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” в розмірі 58917,49 грн.,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась
з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що за періоди з 01.09.1996 року по 31.12.2007
року їй не були проведені у повному
обсязі виплати, передбачені ст.ст. 37, 39, 51 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”. Зазначає, що отримувала
відповідні доплати та допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836
від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх
розміри, кратні мінімальній заробітній
платі та мінімальній пенсії за віком у
відповідні періоди. Таким чином її права були порушені. Вважає дії відповідача
щодо не проведення їй виплат у зазначеному розмірі неправомірними.

Заборгованість по виплаті компенсації за проживання на
території радіоактивного забруднення (ст. 37) позивачка визначила в розмірі 6883 грн. 10 коп., заборгованість
як працюючій на території радіоактивного забруднення (ч. 1 ст. 39) позивачка
визначила в розмірі 46854 грн.,
заборгованість по підвищенню
пенсії працюючим пенсіонерам, які проживають
на територіях радіоактивного забруднення (ч. 2 ст. 39) позивачка
визначила в розмірі 2677 грн 95 коп., заборгованість по додатковій пенсії, як
особі віднесеної до 3 категорії (ст. 51) позивачка визначила в розмірі 2502 грн. 44 коп.

Позивачка в судове засідання не з”явилась, просить
справу розглядати без її участі.

Представник управління праці та соціального захисту
населення Овруцької райдержадміністрації
в судове засідання не з”явився. Про день, час та місце розгляду справи
відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить розписка в отриманні
судової повістки.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив: позивачка
ОСОБА_1 є потерпілою від аварії на ЧАЕС
3-ї категорії, проживала та проживає в
с. Заріччя, Овруцького району,
Житомирської області, яке віднесено до зони посиленого радіоекологічного
контролю та працює в управлінні Пенсійного фонду України в Овруцькому районі,
що знаходиться в м. Овручі, яке
віднесено до зони гарантованого добровільного відселення та з 01.09.2005 року є
працюючим пенсіонером.

Згідно ст. 37 Закону України “Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі
Закон), громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення,
повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного
господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 30 процентів від
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону, доплата громадянам,
які працюють у зоні гарантованого добровільного
відселення повинна була підвищуватись на дві мінімальні зарплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону, пенсіонерам, які
працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково
підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

А відповідно до ст. 51 Закону таким особам повинна призначатись щомісячна
додаткова пенсія в розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Проте в спірний
період часу ці доплати та допомоги
виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному
відношенні до мінімальної зарплати.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і
діє принцип верховенства права. Закон
має пріоритетне значення перед постановою Кабінету Міністрів України.

Виплатою допомоги
та доплат в твердих сумах, встановлених
постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача.

Однак позов підлягає частковому задоволенню.

Що стосується заявлених позивачкою вимог щодо проведення їй виплати компенсації
та доплати (ст 37, Закону) за період з
01.09.1996 року по 31.12.2005 року, компенсації (ч.2 ст.39 Закону) за період з
01.09.2005 року по 31.12.2005 року, компенсації (ст.51 Закону) за період з
01.09.2005 року по 02.06.2007 року, судом встановлено, що позивачка
звернулась з позовом про стягнення
недоплачених їй коштів в червні 2008
року. Річний строк звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України,
позивачка пропустила. Підстав для поновлення пропущеного строку позивачці
немає.

Тому суд в позові позивачці про стягнення недоплачених
коштів у відповідністю зі ст. 37, ч. 2 ст. 39, ст. 51 за вказані періоди відмовляє у зв”язку з
пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 статті 39 Закону зазначені
виплати є складовою частиною заробітної плати позивача, строк давності, на
виплати, які стосуються заробітної плати - не розповсюджується, а тому суд на користь позивачки стягує
доплату за вказаний період з 01.09.1996 року.

Але дію абзацу другого, третього, четвертого
частини першої статті 37 Закону та абзацу третього, четвертого частини першої
статті 39 Закону зупинено на 2006 рік в
частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати згідно
із Законом N 3235-IV(
3235-15 ) від 20.12.2005. На 2007
рік дію цих норм зупинено згідно
із Законом N 489-V (
489-16 ) від
19.12.2006.

Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 (
v0a6p710-07 ) від 09.07.2007 року п. 30 ст. 71 Закону України „Про державний
бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено дії ст.ст. 37, 39 Закону України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, визнано
неконституційним.

Зазначені положення ст. 71 Закону України „Про державний
бюджет України на 2007 рік”, як неконституційні втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього
рішення, тобто з 09.07.2007 року.

Закон України „Про Державний бюджет України на 2006
рік”, яким зупинена дію ст.ст. 37, 39
Закону в частині виплати компенсації і допомог у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати, не визнаний неконституційним. Положення зазначеного
закону на даний час є чинними.

Таким чином стягненню на користь позивачки підлягає
компенсація та доплата у розмірах
визначених саме Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, але за відповідні періоди.

Компенсація передбачена ст. 37 Закону підлягає стягненню за період з 9 липня по 31.12.2007 року.

Компенсація
передбачена частиною 1 ст. 39 Закону підлягає
стягненню за період з 01.08.1996 року по
31.12.2005 року та з 9 липня по 31.12.2007 року.

Компенсація передбачена частиною 2 ст. 39 Закону
підлягає стягненню за період з 9 липня по 31.12.2007 року.

Компенсація передбачена ст. 51 Закону підлягає стягненню в межах строку звернення до суду,
тобто з червня 2007 року до 31.12.2007
року.

Виплата компенсації у розмірах передбачених Постановою
Кабінету Міністрів України за зазначений період позивачу була виплачена.

З врахуванням викладеного вище та розмірів мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії за віком в Україні в спірний період часу, а саме:
розмір мінімальної заробітної плати становив: з 2 вересня 1996 року -15 грн., з
1 січня 1998 року -45 грн., з 1 липня
1998 року -55 грн., з 1 січня 1999 року -74 грн., з 1 квітня 2000 року -90
грн., з 1 липня 2000 р.- 118 грн., з 1
січня 2002 року -140 грн., з1 липня 2002 року -165 грн., з1 січня 2003 року
-185 грн., з 1 грудня 2003 року - 205 грн., з 1 вересня 2004 року 237 грн., з 1
січня 2005 року 262 грн., з 1 квітня 2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005 р.- 310
грн., з 1 вересня 2005 року -332 грн., з 1 січня 2006 року - 350 грн., з 1
липня 2006 р.- 375 грн., з 1 грудня 2006 року 400грн, з 1квітня 2007 року -420
грн., з 1 липня 2007 року - 440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн., з квітня
2008 року -525 грн.; розмір мінімальної
пенсії за віком становив з 1 січня 2007 року -380 грн., з 1 квітня 2007 року
-410 грн. 06 коп., з 1 жовтня 2007 року - 415 грн. 11 коп., суд стягує на
користь позивачки належну їй компенсацію.

Заборгованість перед позивачем (ст. 37 Закону) за період
з липня по грудень 2007 року становить 800 грн. 40 коп. (440 грн. х 30% х 3 + 396 грн.) + (460 х 30%
х 3 + 414 грн.) -9 грн. 60 коп. (отриманих згідно ПКМ України).

Заборгованість перед позивачем (ч. 1 ст. 39 Закону, як
працюючій в зоні гарантованого добровільного відселення) за період з 01.09.1996
року по 31.12.2005 року та за період з липня по грудень 2007 року становить 32617 грн. (120 грн. за 1996 рік (з
вересня місяця) + 360 грн. за 1997 рік + 1020 грн. за 1998 рік +1320 грн. за
1999 рік +2400 грн. за 2000 рік + 2832
грн. за 2001 рік + 3660 грн. за 2002 рік + 4480 грн. за 2003 рік + 5176 грн. за
2004 рік +7208 грн. за 2005 рік + 5400 грн. за 2007 рік (з 9 липня) = 33856 -
1239 грн. (отриманих позивачем за зазначений період згідно ПКМ України).

Заборгованість перед позивачем ( ч. 2 ст. 39 Закону) за
період з 9 липня по грудень 2007 становить = 669 грн. 90 коп. (440грн х 25% х 3міс.=330 грн.) + (460 грн. х
25% х 3міс.=345 грн.) - 8 грн. 10 коп.
(отриманих згідно ПКМ України).

Заборгованість перед позивачкою (ст. 51 Закону) за
період з червня по грудень 2007 року становить - 696 грн. 43 коп. (410 грн. 06
коп. х 25% х 4 = 410 грн. 06 коп., 415 грн. 11 коп. х 25% х 3=311 грн. 33 коп.)
-24 грн. 96 коп. (отриманих позивачкою).

Загальна сума компенсації становить 34783 грн. 73 коп. (800 грн. 40 коп. + 32617
грн. + 669 грн. 90 коп. + 696 грн. 43 коп.).

Заперечень щодо
правильності розрахунку та розміру виплат від відповідача до суду не
надійшло.

Належні позивачу кошти виплачені не були. Дії відповідача
є неправомірними.

Зазначена заборгованість
підлягає стягнення з управління праці та соціального захисту населення
Овруцької районної державної адміністрації, як розпорядника коштів на зазначені
виплати.

Керуючись
Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” ст. ст. 99, 100, 158 -163, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 кошти,
передбачені Законом України “Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, в розмірі 34783 грн.
73 коп. ( ст. 37 Закону -800 грн.
40 коп., ч. 1 ст. 39 Закону -32617 грн., ч. 2 ст. 39 Закону -669 грн. 90 коп.,
ст. 51 Закону -696 грн. 43 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає
законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження
та апеляційної скарги.

Заява про апеляційне оскарження подається через
Житомирський окружний адміністративний суд до Київського апеляційного
адміністративного суду протягом 10 днів
з дня оголошення постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж порядку
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя: В.В.
Євпак