Справа № 2а-368/07
Суддя: Денишенко Т.О.
Дата ухвалення: 2007-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-368/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05
вересня 2007 року м. Вінниця

Староміський
районний суд м. Вінниці в складі
головуючої судді Денишенко Т.О., при
секретарі Пащенко К.І., з участю
представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
представ­ника відповідача - управління праці та соціального захисту
населення Ста-роміської районної ради м.
Вінниці Голумбйовського В.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці,
в приміщенні суду, в залі су­дових
засідань № 5 адміністративну справу № 2а-3 68/07 за позовом

ОСОБА_1
до управління пра­ці і соціального захисту населення Староміської ра­йонної
ради м. Вінниці про стягнення недоплачених сум разової щорічної грошової
допомоги за 2004-2007 роки в сумі 2530, 35 гривень,

ВСТАНОВИВ:

02 липня
2007 року до Староміського районного суду м.
Вінниці надій­шов адміністративний позов ОСОБА_1 до управління праці і
соціаль­ного захисту населення Староміської районної ради м. Вінниці про стяг­нення недоплачених коштів
разової щорічної грошової допомоги за 2004-2007 роки в сумі 2530, 35 гривень як
учасниці війни ( а. с. 1-2 ).

На
виконання ухвали судді від 06.07, 2007 року ( а. с. 11) позивачкою було усунуто недоліки свого
звернення до суду, вона надала довідку
про суму отриманої разової щорічної грошової допомоги до 5 Травня в 2007 році (
а. с. 14 ).

Короткий
зміст позовних вимог наступний. Позивачка є учасницею вій­ни, в зв'язку з цим до 5 Травня їй повинна
надаватися разова щорічна гро­шова допомога в розмірі 3-х мінімальних пенсій за
віком. Не дивлячись на це, в 2004 році їй така допомога не була
виплачена, 2005 та 2006 роках ро­ках
разова щорічна грошова допомога була виплачена позивачці у розмірі по 50, 0*6
гривень, в 2007 році - в сумі 55, 00
гривень. Оскільки мінімальна пенсія за віком у 2004 році становила 92, 45
грн., 2005 році - 332, 00 грн., у 2006 році - 359, 00 грн., у 2007 році - 410, 06 гривень, то разова щорічна

грошова
допомога за цей час' була виплачена позивачці не в повному обсязі. -Розміри
виплат повинні були б складати: у 2004 році - 277, 35 грн., у 2005 році - 996, 00 грн., у 2006 році - 1077, 00 грн. у 2007 році -
1230, 18 грн. без врахування уже здійснених виплат. Загальний розмір недоплаче­ної
щорічної грошової допомоги ОСОБА_1 складає,
на її твердження, 2530, 35
гривень. Вважаючи свої права порушеними,
позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Представник
відповідача - управління праці та соціального захисту на­селення Староміської
районної ради м. Вінниці Голумбйовський
В.Б., який діє по належно оформленому і
посвідченому дорученню голови ра­йонної ради від 20.06.2007 року № 1291 ( а.
с. 21 ),
позовних вимог не визнав.

В
судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 позов підтри­мала за'
обставин, викладених .у ньому, та зазначила,
що оспорювані ви­плати здійснюють органи праці та соціального захисту
населення. Пред­ставник позивачки просить суд позов задовольнити в повному
обсязі, оскі­льки зменшення сум належних
виплат згідно Рішень Конституційного Су­ду України, інших Законів України є незаконним. Пільги ветеранів війни не можуть бути звужені
чи зменшені. Відповідач допустив бездіяльність,
недоплативши передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» суми разових
виплат до Дня Перемоги.

В судовому
засіданні представник відповідача - управління праці і соці­ального захисту
населення Староміської районної ради м.
Вінниці Голум­бйовський В.Б. позов не визнав та пояснив, що в компетенцію управління входить тільки
здійснення виплат допомоги ветеранам, а
не визначення розмірів цих виплат. Всі виплати здійснюються в межах бюджетних
асиг­нувань, , встановлених
кошторисом. Виплата даної допомоги
здійснюється на підставі чинного законодавства України, зокрема Конституції України, і вважати дії відповідача неправомірними
немає підстав. Представник Го-лумбйовський В.Б. просить суд застосувати у
вирішенні цього спору ст. 99 КАС України, відмовити в позові ОСОБА_1 в повному обсязі.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали
адміністративної справи № 2а-3 68/07 та проаналізувавши докази, наявні в ній і добуті в ході судового
розгляду справи по суті в їх сукупності,
суд приходить до висно­вку, що в
позові належить відмовити.

Крім
пояснень осіб, які беруть участь у
справі, судом також досліджена
законодавча і нормативно-правова база,
що регулює питання виплати ра­зової щорічної грошової допомоги учасникам
війни і прирівняним до них категоріям громадян.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 згідно
безтермінового посвідчен­ня НОМЕР_1,
виданого 22.10.1998 року Староміським районним відділом, соцзахисту населення Староміської районної
ради м. Вінниці, дійсного на всій території України, є учасницею війни і має право на піль-

ги, встановлені для цієї категорії громадян -
ветеранів війни ( а. с. 5 ). Згідно
Законів України про Державні бюджети України на 2004-2007 роки їй виплачено
передбачені ними суми щорічних разових грошових допомог до 5 Травня, що доводиться довідками виконавчого комітету
Староміської районної ради м. Вінниці
від 10.05.2007 року № 712, виданою на
підставі даних управління праці і соціального захисту населення в Староміському
районі м. Вінниці, та Головного управління праці і соціального
захисту населення .Вінницької міської ради від 19.07.2007 року № 01-08-М-1553
(а. с. 6, 14).

Відповідно
до ст.
ст. 92, 96 Конституції України виключно Законом вста
новлюється Державний бюджет України, що
затверджується щорічно і підлягає обов'язковому виконанню на всій території
України. Статтею 95 Конституції України встановлено, що виключно Законом України про Де­ржавний
бюджет України визначаються будь-які видатки держави на за­гальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування
цих видатків. Згід­но з ч.2 ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні
бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються
лише в частині, в якій вони не
суперечать положенням Конституції Украї­ни.

Положення ст. 34
Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», ст. 30 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік», якими установлено
розміри щорічної разової грошової допомоги від­повідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соці­ального
захисту» чинні, в Конституційному Суді
України на предмет кон-ституційності не розглядалися і були виконані
відповідачем у справі належним чином.
Стаття 29 Закону України «Про Державний бюджет Ук­раїни на 2007 рік»
також була чинною на момент здійснення оспорюваної виплати, тому підлягала виконанню на всій території
України і була виконана відповідачем у справі. Розгляд Конституційним Судом
України питання законності розмірів таких виплат до 5 Травня в 2007 році мав
міс­це в липні цього року, тому
неможливо стверджувати про неправильність виплат станом на травень 2007 року.
Крім цього слід зважати на норми за­конодавства України щодо зворотної дії в
часі законів та інших норматив­но-правових актів, час, з
якого втратили чинність визнані неконституцій­ними норми Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Посилання
позивачки у позовній заяві до суду на Рішення Конституцій­ного Суду України від
01.12.2004 року № 20-рп/2004 в обґрунтування за­явлених вимог є
безпідставним. Цим Рішенням визнано
неконституційним положення ст. 44 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2004 рік» і тільки. Аналогію закону або права до даних правовідносин за­стосовувати
неприпустимо. Такою є правова позиція Київського апеляцій­ного
адміністративного суду ( справа № 22а-926/2007 р.).

Відповідно
до вимог ст. 152 Конституції України закони, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення про неконституційність.

Суд
приходить до висновку про законність та підставність застосування у вирішенні
цього спору ст. 99 КАС України, який набрав чинності з 01 вересня 2005
року, оскільки поважних причин
пропущення строку звер­нення до. суду представник позивачки не навела. Вона
взагалі не порушу­вала питання щодо поновлення строку на звернення в суд з
даним позов. Для звернення до адміністративного руду за захистом прав, свобод та інте­ресів особи встановлено річний
строк. Вимагаючи стягнення недоплаче­них коштів за 2004-2006 роки, ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом лише в
травні 2007 року ( а. с. 1 ), що унеможливлює позитивне вирішен­ня її
вимог, оскільки згідно ч.1 ст.
100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задово­ленні адміністративного позову за умови, якщо цьому наполягає одна із сторін. Саме
така ситуація має місце в даній справі. Проте вимоги пози­вачки в повному
об'ємі є безпідставними по суті.

За
викладених обставин суд приходить до висновку,
що законних під­став для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до
відповідача у спра­ві, який діяв на
підставі законів України про Державні бюджети України на певний рік, в межах своїх повноважень та у визначений
Конституцією України і її Законами спосіб,
немає.

Керуючись ст.
ст. 92, 95,
96, 152 Конституції України, Бюджетним ко­дексом України, Законами України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік», «Про Державний
бюджет України на 2006 рік», «Про Держав­ний
бюджет України на 2007 рік», ст. ст.
99, 100, 158-163,
167 КАС Украї­ни, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У позові
ОСОБА_1 до управління праці і соціаль­ного захисту населення Староміської
районної ради м. Вінниці про стяг­нення
недоплачених сум разової щорічної грошової допомоги за 2004-2007 роки в сумі
2530, 35 гривень - відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана про­тягом десяти днів
з дня її проголощення. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апе ляційне оскарження. Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Київського
апеляційного адміністративного суду через Старо-міський районний суд м. Вінниці.