Справа № 22а-1554/08
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2008-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 1554/08
суддя у 1-ій інстанції -
Категорія статобліку-48
С.А. (справа № 2а-236/07)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Поплавського В.Ю. (доповідача),

суддів - Сафронової С.В., Уханенка С.А.,

при секретарі -
Соболь Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради

на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області
від 13 вересня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради про стягнення
недоотриманих сум допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2007 року позивач звернувся
до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту
населення Олександрійської міської ради про стягнення недоплачених коштів на оздоровлення за період
з 2000 року по 2006 рік, включно, в сумі 6060,50 грн. та судових витрат в сумі
400 грн. Посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалідом третьої групи у зв'язку з чим
користується всіма правами та пільгами, передбаченими діючим законодавством для
цієї категорії осіб, а тому, відповідно до ст..48 ЗУ «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від
28.02.1991 року, йому передбачені щорічні виплати на оздоровлення у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат. Проте, відповідачем, всупереч вимогам
Конституції України та вищезазначеному закону, було виплачено на користь
позивача в період з 2000 по 2006 рік, включно, значно занижені суми компенсації
на оздоровлення без врахування встановленого на території України розміру
мінімальної заробітної плати починаючи з 2001 року та по 2006 рік, включно.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області
від 13 вересня 2007 року позовні вимоги задоволені частково. З відповідача на
користь позивача було стягнуто недоплачену суму щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 6060,50 грн. за
період часу з 2000 року по 2006 рік включно, з врахування при визначенні суми
грошової допомоги розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати такої
допомоги. Крім того було стягнуто з відповідача на користь позивача 400 грн.
витрат на правову допомогу.

Відповідач подав апеляційну скаргу,
в якій просив скасувати постанову районного суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального
права та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, а постанову суду частково скасувати виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є учасником ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалідом третьої групи, що підтверджується
посвідченнямНОМЕР_1 (а.с.4) та відповідною довідкою (а.с.3).

Судом
правильно було встановлено, що відповідно до ст.48 Закону України „Про статус
та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 року, щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалідам
третьої групи виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При
цьому розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (абзац
7 частини 4 ст. 48 Закону №796-Х1І).

Також суд вірно встановив пріоритетність законів над урядовими
нормативно-правовими актами, і те, що при вирішенні даного спору необхідно
застосовувати саме норми Закону, а не постанови Кабінету Міністрів.

Згідно ст. 1
ЗУ "Про встановлення розміру мiнiмальної заробітної
плати на 2000 рік" розмір мiнiмальної заробітної плати
встановлено з 1 квітня 2000 року - 90 гривень, з 1 липня 2000 року -
118 гривень на місяць.

Статтею 1 Закону України "Про
встановлення мінімальної заробітної плати на 2002 рік" від 13.12.2001 р. № 2896-III розмір мінімальної
заробітної плати встановлений з 1 січня
2002 року у розмірі 140 гривень на місяць, а з 1 липня 2002 року - 165
гривень на місяць.

Статтею 1 Закону України "Про
встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік" від 26.12.2002 р. №
372-IV розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2003 року у
розмірі 185 грн. на місяць, з 1 грудня 2003 року - 205 грн.

Відповідно
до ст. 89 Закону України "Про Держаний бюджет України на 2004 рік"
розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 вересня 2004 року - 237 гривень на місяць.

Відповідно до ст. 83 Закону України
"Про Держаний бюджет України на 2005'' розмір мінімальної заробітної плати
встановлений з 1 січня 2005 року у розмірі 262 гривні на місяць, з 1 квітня
2005 року - 290 гривень на місяць, з 1 липня 2005 року - 310 гривень на місяць,
з 1 вересня 2005 року - 332 гривні.

Зі змісту вимог законів України про встановлення
розмірів мінімальних заробітних плат на 2000 - 2005 роки, законів України про
державний бюджет України на 2000, 2001,
2002, 2003, 2004, 2005 роки не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної
плати з метою реалізації норми статті 48 Закону № 796-ХІІ, на що вірно в своєму
рішенні вказував суд першої інстанції.

Крім того, встановлений ще в 1996
році постановою КМУ № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом
тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими
законами України.

Проте, судом першої інстанції необґрунтовано було задоволено позовні вимоги
щодо стягнення несплаченої суми на оздоровлення за 2006 рік у розмірі 1310,00
гривень, оскільки дію абзацу 5 частини 4 ст.48 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" зупинено на 2006 рік, в частині виплати компенсацій і допомог
у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, згідно із Законом України
„ Про державний бюджет України на 2006 рік". Ці положення на відповідний
період не було визнано неконституційними, тому необхідно застосувати норми ЗУ „
Про державний бюджет України на 2006 рік".

Разом з тим, колегія суддів вважає,
що судом невірно було вирішено питання про відшкодування позивачу судових
витрат по справі.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка
не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує
всі здійснені нею документально підтверджені судові
витрати з Державного
бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Постановою КМУ №590 від 27 квітня
2006 року «Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ» визначено, що компенсація в
адміністративних справах витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень:

якщо компенсація відповідно до
закону сплачується за рахунок держави не
перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що особі, яка надає правову
допомогу, виплачується 5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за
повний робочий день.

Враховуючи розмір мінімальної
заробітної плати 440 грн. за повний робочий день, сума відшкодування становить
22 грн. (440 х 5%).

Як видно з матеріалів справи,
відповідно до договору про надання правової допомоги від 17 липня 2007 року
(а.с.16) позивач оплатив адвокату ОСОБА_2. за захист прав та інтересів позивача
в судовому засіданні 400 грн.

Згідно протоколу судового засідання
від 13 вересня 2007 року (а.с.24-25) тривалість розгляду справи під час
розгляду справи по суті склала 30 хвилин.

Таким чином, компенсаційні витрати
складають 22 грн. : 8 год. : 1/2 год. = 1,37 грн.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції частково
скасувати, відмовивши в задоволені позовних вимог про стягнення недоплаченої
суми щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 1310 грн. за 2006 рік. В частині стягнення витрат
позивача на правову допомогу необхідно скасувати та стягнути замість 400 грн.
1,37 грн. з державного бюджету на користь позивача

Керуючись ч.1 п. 4 ст. 202 КАС
України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці
та соціального захисту населення Олександрійської міської ради - задовольнити
частково.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від
13 вересня 2007 року частково скасувати, відмовивши в задоволені позовних вимог
про стягнення недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі
1310 грн. за 2006 рік.

В частині стягнення з відповідача 400 грн. витрат на правову допомогу -
скасувати, стягнувши на користь позивача з державного бюджету України витрати
на правому допомогу в розмірі 1,37 грн.

В іншій частині постанову суду - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту набрання
законної сили.

Головуючий:
В.Ю. Поплавський

Судді:
С.А. Уханенко

С.В. Сафронова