Справа № 22а-2087/08
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2008-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

доповідача у справі судді Любашевського В.П.

суддів
Довгополова О.М.

Яворського
І.О.

При секретарі
судового засідання Федунів Б.Б.

осіб, які взяли участь у справі:

від позивача - не прибув;

від відповідача - ОСОБА_1. - представник,
довіреність від 28.12.07 р. № 4541/03;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційною скаргою гр. ОСОБА_2

на постанову
Рівненського міського суду Рівненської області від 26.06.2007 року у справі №
2а-42/2007

за позовом ОСОБА_2

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в
Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в
Рівненській області

про перерахунок вислуги років та розміру пенсії, відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И
Л А:

Постановою
Рівненського міського суду Рівненської області від 26.06.2007 року у справі №
2а-42/2007 відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в
Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в
Рівненській області про перерахунок
вислуги років та розміру пенсії, відшкодування моральної шкоди у звязку з
пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

Постанова суду першої інстанції з посиланням
на Кодекс адміністративного судочинства України мотивована тим, що з пояснень
прдстанвика відповідача та досліджених судом доказів вбачається, що з органів
внутрішніх справ позивач був звільнений
19 січня 1998 року наказом № 10 о/с від 19.01.1998 р. На момент звільнення
позивач ознайомився з поданим йому адміністрацією УМВС України в Рівненській
області розрахунком вислуги років для призначення пенсії. Проте позов із цієї
підстави предявив у суд першої інстанції у березні 2006 року, що на думку
Рівненського міського суду, свідчить про пропущення встановленого ч. 2 ст. 99
КАС України строку звернення до адміністративного суду.

Не погодившись
із постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному орядку.
У апеляційній скарзі просить суд скасувати судове рішення Рівненського міського
суду від 26.06.2007 р. і прийняти нову постанову про задоволення позовних
вимог. Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що право на

_________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст.суддя Кухарець В.М. 22-а-2087-08.doc

Рівненський міський суд Рівненської
області, справа №
2а-42/07 Справа №
22а-2087/08
Доповідач у 2-й інст.суддя Любашевський В.П. реєстр 02.09.2008 р. ряд. ст. зв. № 48

проведення перерахунку у нього виникло 01.01.2005 р., а з
позовною заявою він звернувся 28.12.2005 року.

У поданому
запереченні на апеляційну скаргу відповідач у справі - Головне управління
Пенсійного фронду України в Рівненській області просить залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
Рівненського міського суду Рівненської області від 26.06.2007 року - без
змін.

За вказаних
обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувану
постанову суду - слід скасувати, з наступних підстав:

Згідно ч. 1-2 ст.
99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення
своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 100 передбачено, що пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Із змісту наведених норм випливає, що
застосування строку звернення до суду за захистом прав свобод та інтересів
особи можливе лише при порушенні
вказаних прав, свобод та інтересів особи субєктом владних повноважень. Отже,
передумовою застосування судом положень ст. 100 КАС України щодо вирішення
питання чи був пропущений строк звернення
до суду повинно бути встановлення чи було допущено із сторони субєкта
владних повноважень фактичне порушення прав, свобод чи інтересів особи, яка
подала позов.

Лише при встановленні таких порушень
суд може, відмовити у задоволенні позову із підстав та в порядку передбаченому
ст. 99, 100 КАС України.

Вказаний висновок підтверджується окрім
наведеного і п.п. 1-2 ч. 1 ст. 161 КАС України, в силу яких, під час прийняття постанови суд вирішує:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення,
та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку звернення до суду тощо), які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

Тобто, перед вирішенням питання про дотримання строку звернення до суду
необхідно зясувати чи мали місце обставини, якими позивач обґрунтовує свої
вимоги.

Таким чином, при відсутності факту порушення прав, свобод чи інтересів
особи, яка подала адміністративний позов, суду слід перш за все за наявності підстав відмовляти у
задоволенні позову по суті спору, а не з підстав попущення строків звернення до
суду.

Оцінивши наявні у справі докази,
колегія суддів вважає, що апелянту з 19 січня 1998 року призначена пенсія як
особі начальницького складу органів внутрішніх справ з усіх видів грошового
забезпечення, які він отримував на момент звільнення із служби. При цьому
враховується, що згідно ч.1 ст. 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам
із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються
за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який
одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після
звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до
середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в
період проходження військової служби за контрактом.

Встановлений статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб» порядок перерахунку пенсії з урахуванням додаткових
видів грошового забезпечення, застосовується при нарахуванні та перерахунку
пенсії, лише тим особам, які отримували їх під час проходження служби, і були
звільнені з неї вже після їх запровадження.

Відповідно до ст. 58 Конституції України,
Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі,
крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

А тому, Закон України «Про внесення змін до статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», який набрав чинності 1
січня 2005 року не має зворотної дії в часі.

Отже, законодавство, яке діяло до 1 січня 2005 року, не передбачало
можливості перерахунку раніше призначених пенсій у зв`язку із запрвадженням
після звільнення військовослужбовців та осіб котрі мають право на пенсію згідно
Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби
та деяких інших осіб» нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення,
яких вони не отримували під час служби.
Із матеріалів справи не вбачається, що позивач під час проходження
служби отримував грошове забезпечення яке він просить врахувати при нарахуванні
йому пенсії, що свідчить про безпідставність його позовних вимог.

Наведене дає
підстави для висновку, що суд першої інстанції приймаючи постанову від
26.06.2007 року неповно зясував обставини справи та допустив порушення норм
процесуального права, що в силу п. 1 та 4 ч. 1 ст. 202 КАС України є підставою
для скасування вказаної постанови Рівненського міського суду Рівненської
області.

З огляду на
викладене, керуючись ст.ст.160, 198, 202, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну
скаргу гр. ОСОБА_2на постанову
Рівненського міського суду Рівненської області від 26.06.2007 року у справі №
2а-42/2007 задовольнити частково, а
постанову суду скасувати;

2. Прийняти нову постанову, якою відмовити у
задоволенні як безпідставного адміністративного позову ОСОБА_2до Управління
Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області та Головного
управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про перерахунок
вислуги років та розміру пенсії, відшкодування моральної шкоди

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подання касаційної
скарги, безпосередньо до адміністративного суду касаційної
інстанції протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Судді
В.П. Любашевський

О.М. Довгополов

І.О.
Яворський