Справа № 22-а-6582/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Кошкош О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 липня 2008
року Справа
№ 22-а-6582/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Василенко Л.А.,

суддів Шаптала Н.К.,

Дяченко С.П.,

при
секретареві Денисенко К.С.,

за участю
позивача ОСОБА_1, представника відповідача Ворони В.А.,

розглянула
апеляційну скаргу Докучаєвського міського відділу Головного управління МВС
України в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного
суду від 24 квітня 2008р. у справі 2-а-7452/08 за позовом ОСОБА_1 до
Докучаєвського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ
України в Донецькій області, Головного управління Державного казначейства
України в Донецькій області про стягнення грошової компенсації за формене
обмундирування, і

ВСТАНОВИЛА:

14.03.2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Докучаєвського
міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій
області, Головного управління Державного казначейства України в Донецькій
області про стягнення грошової компенсації за формене обмундирування, в якому
просив стягнути компенсацію за ненадане формене обмундирування під час
проходження служби в органах внутрішніх справ України у сумі 3504,98 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2008р.
позов ОСОБА_2 задоволений: з
Докучаєвського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ
України в Донецькій області на користь позивача стягнуто компенсацію за формене
обмундирування у сумі 3504,98грн.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду
скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні вимог позивача
відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм
процесуального права, зокрема обґрунтовував свої доводи тим, що позивачем
пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Представник відповідача
Докучаєвського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ
України в Донецькій області в судовому засіданні доводи апеляційної скарги
підтримав в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним у апеляції.
Просив судове рішення першої інстанції скасувати та в задоволенні позовних
вимог відмовити, оскільки порушений строк звернення з адміністративним позовом
до суду.

Позивач в судовому засіданні вважав апеляційну скаргу необґрунтованою та
такою, що задоволенню не підлягає, просив постанову суду першої інстанції
залишити без змін.

Представник відповідача - Головного управління Державного казначейства України
в Донецькій області в судове засідання не прибув, про час, дату та місце
апеляційного розгляду сповіщений належним чином.

Суд
першої інстанції дійшов до висновку про те, що вимоги позивача підлягають
задоволенню, вважав, що позивачем не порушений річний строк звернення до суду,
оскільки с заявою про вирішення питання про виплату грошової допомоги ОСОБА_1
звернувся 27.08.2007р., на яку отримав
відповідь 11.09.2007р., до суду
звернувся 14.03.2008р. Також суд вирішив, що вимоги позивача законні, оскільки
в ст. 16 Закону України «Про міліцію»
встановлено, що працівники міліції мають єдиний формений одяг, зразки
якого затверджуються Кабінетом Міністрів України, що видається безоплатно. Статтею
71 Постанови КМУ України від 29 липня 1991 р. № 114 «Про затвердження Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР» (із
змінами та доповненнями) закріплено, що особам середнього, старшого і вищого начальницького складу (до яких
відноситься позивач), які бездоганно
прослужили в органах внутрішніх справ, Збройних Силах СРСР і органах
Комітету державної безпеки СРСР 20 і більше років (у пільговому обчисленні), а
тим, які мають особливі заслуги, незалежно від вислуги років, при звільненні в
запас або відставку наказами начальників, які
здійснюють звільнення, може надаватися право носіння встановленої форми одягу. Згідно з пунктом 4.6 Положення про
забезпечення речовим майном в системі МВС України, затвердженого Наказом МВС України № 1489 від 5 грудня 2003
року, звільненим в запас видається
належне на день звільнення обмундирування чи виплачується грошова компенсація
за нього. Зазначеним особам, які звільняються без права носіння форми одягу,
виплачується тільки грошова компенсація. Наказом МВС України № 1265 від
30 грудня 2005 року приписи, які викладені в п. 4.6. Положення змінені в частині виплати компенсації, але це вже мало
місце після звільнення ОСОБА_1 з
органів внутрішніх справ, тобто, на момент звільнення на нього розповсюджувались дія Наказу МВС України № 1489 від 5 грудня
2003 року.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а
постанову суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нової з наступних підстав.

Позивач проходив
службу в органах внутрішніх справ з
20.12.1986 року до 28.02.2005. на підставі наказу №68ос від 28.02.2005р. був звільнений (а. с. 5). Ці факти сторонами не оспорювалися.

На день звільнення позивача відповідач своєчасно нарахував грошову компенсацію
за формене обмундирування, видавши йому довідку № 231 від 17.03.2005 року «Про
виплату грошової компенсації замість належних предметів форменого
обмундирування» у розмірі 3 504,98 грн., але компенсація виплачена позивачеві
так і не була.

Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і
позивач скористався цим порядком, то обчислення строку звернення до
адміністративного суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення
суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення,
дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Частиною першою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України
встановлено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на
цьому наполягає одна із сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позивач звернувся до
Донецького окружного адміністративного суду із порушенням річного строку
звернення до адміністративного суду, оскільки адміністративний позов подано до
суду 14.03.2008р., в той час як при звільненні
з органів внутрішніх справ України 17.03.2005р. він отримав довідку №
231 на виплату грошової компенсації, тобто про те, що суб'єктом владних повноважень
порушується його право на отримання компенсації йому було відомо, починаючи з
17.03.2005р. При апеляційному розгляді справи позивач цього не заперечував і
підтвердив, що з заявою до ГУ МВС України щодо
виплати грошової компенсації він звернувся 27.08.2007р., тобто після
закінчення строку на звернення до адміністративного суду з дня коли він
дізнався про порушення його права.

Крім того, про те, що позивач знав про порушення його права,
підтверджується копією аналогічної
позовної заяви, яка ним подавалася до Докучаєвського міського суду 22.02.2005р.
(в ній зазначено, що вже на той час відповідач відмовив йому в отриманні такої
компенсації) і цей позов повернений
позивачеві ухвалою суду від 25.02.2005р.
(а.с.9,10).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та
заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не надані докази поважності пропущення строку звернення до
адміністративного суду.

Юридична необізнаність
позивача не може бути визнана поважною причиною для
поновлення йому строку звернення до суду.

Враховуючи те, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного
суду, а відповідач наполягає на відмові в позові з цієї підстави, зважаючи на
всі наведені обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла до висновку, що
судом першої інстанції при розгляді справи порушені норми процесуального права
і тому спір вирішений неправильно. З цих підстав постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нової, якою в задоволенні позовних
вимог необхідно відмовити.

Керуючись статтями 195, 196, 198,
202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,
-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Докучаєвського міського відділу Головного управління МВС
України в Донецькій області задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2008р.
у справі 2-а-7452/08 за позовом ОСОБА_1 до Докучаєвського міського відділу
Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного
управління Державного казначейства України в Донецькій області про стягнення
грошової компенсації за формене обмундирування скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Докучаєвського міського відділу
Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного
управління Державного казначейства України в Донецькій області про стягнення
грошової компенсації за формене обмундирування

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: