Справа № 22а-7176/08
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2008-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22а - 7176/08(11)
Головуючий суддя у 1-ій інстанції -
Попович С.М.(справа № 2а-378/08)
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду
Нагорної Л.М. (доповідач),
суддів -
Стежко В.А., Юхименко О.В.
секретарі - Хоменко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області
на постанову Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 17 червня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради
Кіровоградської області про стягнення коштів щорічної допомоги на оздоровлення,
в с т а н о в и л а :
У травні 2008 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом
до Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської
ради, в якому просив стягнути з відповідача несплачену суму щорічної допомоги
на оздоровлення за 2007 рік. Посилався на те, що він є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, у зв'язку з чим
користується всіма правами та пільгами, передбаченими діючим законодавством для
цієї категорії осіб, і, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», йому передбачено виплата щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Проте, відповідач, всупереч вимогам
Конституції України та вищезазначеному закону, через свою бездіяльність не
нарахував йому вчасно сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік у
розмірах, передбачених цим Законом, чим створив заборгованість у сумі 2200 грн.
Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати за надання правової
допомоги у розмірі 400 грн.
Постановою Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 17 червня 2008 року адміністративний позов ОСОБА_1.
було задоволено частково. З Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради Кіровоградської області було стягнуто на користь
позивача 2200 грн. в рахунок недоплаченої суми щорічної допомоги на
оздоровлення за 2007 рік, та 210 грн. в рахунок судових витрат на правову
Відповідач, не погодившись з
винесеним рішення, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову
суду першої інстанції, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального
права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що виплати допомоги позивачу проводились відповідно до постанов
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 та від 12.07.2005 року
№562, якими визначено конкретні розміри щорічної допомоги на оздоровлення.
Також відповідач зазначив, що відповідно до Конституції України, Кабінет
Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження,
які є обов'язковими до виконання управлінням, і, оскільки, управління є
розпорядником бюджетних коштів та діє в межах наданих йому бюджетних
асигнувань, то не може виходити за межі бюджетних призначень, визначених
Державним бюджетом України.
Перевіривши матеріали справи,
оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, виходячи із
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1. має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
другої категорії, у зв'язку з чим і перебуває на обліку в Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської
області. Таким чином, право позивача на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
відповідачем не оспорюється.
Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
Відповідно до частини 4 статті 48
Закону № 796-ХІІ щорічна допомога учасникам
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії виплачується
у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати (абзац 7 частини 4 статті 48
Закону № 796-ХІІ ).
Із змісту ст.1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ , не вбачається будь-яких обмежень
щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації норми статті 48 Закону № 796-ХІІ .
Доводи апеляційної скарги стосовно
правильності визначення позивачу розміру щорічної допомоги на оздоровлення,
колегія суддів не приймає до уваги, оскільки
встановлений постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 року розмір щорічної
допомоги на оздоровлення не відповідає розміру, встановленому іншими законами
Зокрема, статтею 76 Закону України
«Про Держаний бюджет України на 2007» розмір мінімальної заробітної плати
встановлений з 1 січня 2007 року - у розмірі 400 грн., з 1 квітня 2007 року - у
розмірі 420 грн., з 1 липня 2007 року - у розмірі 440 грн., а з 1 жовтня - у
розмірі 460 грн. на місяць.
Суд першої інстанції правильно дійшов
висновку, що вказані закони, якими керувався відповідач, не містили обмежень
щодо застосування статті 48 Закону № 796-ХІІ .
Оскільки, ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному
до 2007 року будь-яких рішень із цих питань не приймали, то, виходячи із
загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами,
при вирішенні даного
спору, застосуванню підлягає не Постанова КМУ № 562, а саме стаття 48
Закону № 796-ХІІ та Закони України «Про
Державний бюджет України» на відповідний рік.
Позовні вимоги ОСОБА_1. щодо стягнення з відповідача
заборгованості по виплаті коштів щорічної допомоги на оздоровлення випливають з
того, що відповідачем, на думку позивача, було неправомірно не доплачено на
його користь певну суму цієї допомоги, тобто через його неправомірні дії по
нарахуванню допомоги сталося порушення його законних прав. Отже, виникнення
заборгованості по виплаті допомоги безпосередньо пов'язано з діями відповідача
по нарахуванню цієї допомоги, а вимоги про стягнення цієї заборгованості не
можливо розглядати без перевірки правомірності дій відповідача.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі і на
виконання делегованих повноважень.
Таким чином, спір між ОСОБА_1. та Управлінням праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської
області містить всі ознаки публічно-правового спору.
У відповідності до статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України суд
при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права
та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
З огляду на вищенаведене, колегія
суддів вважає, що відповідач по справі повинен був виплатити позивачу щорічну
допомогу на оздоровлення за зазначений період, виходячи із суми мінімальної
заробітної плати на момент виплати, а доводи апеляційної скарги не спростовують
зроблений судом першої інстанції висновок.
з тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було невірно вирішено
питання про відшкодування позивачу судових витрат на
Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка
не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує
всі здійснені нею документально підтверджені судові
витрати з Державного
бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).
КМУ №590 від 27 квітня 2006 року «Граничні розміри компенсації витрат,
пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ» визначено, що
компенсація в адміністративних справах витрат, пов'язаних з правовою допомогою
стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних
повноважень, якщо компенсація відповідно до закону сплачується за рахунок
держави, виплачується у розмірі, що не перевищує суму, яка обчислюється
виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день.
те, що відповідно до ст.76 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007
рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати з 1 квітня 2007 року по 1
липня 2007 року - у розмірі 420 грн., то за повний робочий день сума
відшкодування становить 21 грн. 00 коп. (5% від 420 грн.).
видно з матеріалів справи, відповідно до договору про надання правової допомоги
від 16 травня 2008 року (а.с.8) та згідно квитанції №НОМЕР_1 від 16 травня 2008
року(а.с.6), позивач сплатив адвокату ОСОБА_2. 400 грн. за захист його прав та
інтересів у судовому засіданні.
протоколів судового засідання від 17 червня
2008 року, попереднє судове засідання проходило 5 хв. (а.с.13), а судове
засідання по розгляду справи по суті - 55 хв. (а.с.15-16), тобто адвокат
ОСОБА_2. здійснював представництво інтересів позивача у судовому засіданні
протягом однієї години.
чином, компенсаційні витрати складають:
грн. : 8 год. = 02 грн. 62 коп. (витрати на правову допомогу за час роботи).
підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої
інстанції в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу
скасувати, та в задоволенні вимог про стягнення суми витрат саме з відповідача
відмовити, та стягнути з державного
бюджету на користь позивача замість 210 грн. - 02 грн. 62 коп., а в іншій
частині постанову залишити без змін.
Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202 КАС України, колегія
суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради
Кіровоградської області -
частково задовольнити.
Постанову Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 17 червня 2008 року в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради Кіровоградської області витрат на правову
допомогу у розмірі 210 грн. - скасувати та в задоволенні позовних вимог в
частинні стягнення витрат на правову допомогу саме з Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради Кіровоградської області
- відмовити, стягнувши на
користь ОСОБА_1 з державного бюджету України витрати на правому допомогу в
розмірі 02 грн. 62 коп.,
В іншій частині постанову суду - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може
бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту виготовлення повного тексту.

Повний
текст постанови виготовлено 21 жовтня
2008 року.

Головуючий:
Л.М.Нагорна

Судді:
В.А.Стежко

О.В.Юхименко