Справа № 22-а-5455/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 листопада 2008 року
м.
Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

судді - доповідача - Олендера І.Я.,

суддів -
Заверухи О.Б., Старунського
Д.М.,

при секретарі судового засідання - Бацику
О.Р.,

за участю осіб:

від позивача - не явився,

від відповідача - не явився,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу

за апеляційними скаргами - ОСОБА_1 та
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Рівненської міської ради Рівненської області

на постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від 18 грудня 2007 року по справі № 2-а-980/07

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області,

про визнання дій протиправними і зобов'язання виплатити
щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, -

в с т а н о в и
л а :

ОСОБА_1. звернулась до суду з адміністративним позовом, у
якому просила стягнути з УПСЗН виконавчого комітету Рівненської міської ради
Рівненської області на її користь недоплачену разову щорічну грошову допомогу,
передбачену ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», як учаснику бойових дій, у розмірі 5289 грн. 40 коп. за 2005-2007 роки.

18 грудня 2007 року Рівненським міським судом Рівненської
області прийнято постанову по даній адміністративній справі № 2-а-980/07 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області,
про визнання дій протиправними і зобов'язання виплатити щорічну разову грошову
допомогу до 5 травня, якою позов задоволено частково.

Вказану постанову суду в
апеляційному порядку оскаржили позивач та відповідач, які в поданих ними
апеляційних скаргах покликаються на те, що оскаржувана постанова суду першої
інстанції винесена з порушенням норм матеріального права, в зв'язку з чим
просять постанову скасувати та постановити нову.

Так апелянт - позивачка ОСОБА_1. як
на доводи в своїй апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції
зобов'язаний був застосувати аналогію закону та задовольнити її позовні вимоги,
щодо обмеження виплати їй допомоги за 2005 та 2006 роки, оскільки встановлені
Законами України Про державний бюджет України на 2005, 2006 роки обмеження у
виплаті вказаної допомоги є також неконституційними, оскільки суперечать Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»

Як на доводи в своїй апеляційній скарзі представник апелянта
- УПСЗН виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області
покликається на те, що УПСЗН належним
чином та відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік» виконало свій обов'язок перед позивачем щодо виплати щорічної разової
грошової допомоги. Стверджує, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення
не були враховані положення бюджетного законодавства України. Вважає, що
встановлений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для
визначення розміру пенсій, призначених згідно із цим Законом, і не може враховуватися для розрахунку разової
щорічної допомоги.

Учасники судового розгляду в судове засідання не явились,
хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце апеляційного
розгляду, тому на підставі ч.4 ст. 196 КАС України такий проведено у їх
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів приходить до
переконання, що подані апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з
наступних мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_1. є ветераном війни - учасником бойових дій, якій
відповідно до вимог ст.ст. 12,17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня виплачується грошова
допомога у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. Рішенням Конституційного
Суду України від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004 визнано такими, що не
відповідають Конституції України положення ст.44 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2004 рік”, Рішенням Конституційного Суду України від
09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України
положення ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет на 2007 рік”, якою
обмежувався розмір щорічної разової допомоги, передбаченої Законом України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, у тому числі й
учасникам війни. Розмір отриманої ОСОБА_1. у 2007 році разової грошової
допомоги до 5 травня не відповідає вимогам зазначеного Закону і сума
заборгованості перед нею, виходячи із законодавчо встановлених розмірів
мінімальної пенсії за віком та прожиткового мінімуму за 2004 та 2007 рік,
становить 2184 грн. 40 коп. Відмовляючи у задоволені вимог за 2005-2006 рр.,
суд першої інстанції виходив з того, що положення Закону України Про Державний
бюджет на відповідний рік, яким встановлювався фіксований розмір одноразової
грошової допомоги до Дня Перемоги учасникам війни, на предмет конституційності
не розглядався, у встановленому порядку неконституційним визнаний не був та
своєї чинності не втратив.

Такі висновки суду першої інстанції,
на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального права і
фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1. є
ветераном війни - учасник бойових дій, що підтверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Як вбачається з матеріалів
справи, у 2007 році ОСОБА_1. виплачена щорічна одноразова грошова допомога до
5-ого травня у розмірі 280 грн.

Рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції
України положення ст.29 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік»,
якими було обмежено розмір щорічної допомоги до 5-ого травня, встановленої
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду України має
преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів
у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані неконституційними.

Вирішуючи позовні вимоги позивача
щодо аналогічних спірних виплат у період 2005-2006 рр., суд першої інстанції,
на думку колегії суддів, правильно врахував те, що положення Закону України Про
Державний бюджет на відповідний рік, яким встановлювався фіксований розмір
одноразової грошової допомоги до Дня Перемоги учасникам війни, на предмет
конституційності не розглядався, у встановленому порядку неконституційним
визнаний не був та своєї чинності не втратив.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 95
Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове
спрямування цих видатків, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення
заборгованості із одноразової грошової допомоги до 5 травня за період 2005-2006
рр., на думку колегії суддів, немає.

Що ж до покликань суду першої
інстанції на те, що позивачці було протиправно недовиплачено суму одноразової
грошової допомоги до 5 травня за 2004 рік з огляду на Рішення Конституційного
Суду України від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, яким визнано такими, що не
відповідають Конституції України положення ст.44 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2004 рік”, оскільки відповідно до такого такі положення
визнані неконституційними з дня ухвалення рішення, тобто з 01.12.2004 року, і
оскільки право звернення та виплата таких передбачена до вересня року в якому
проводиться така виплата, то таке зворотної сили не мають.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та
підставними, у частині стягнення в її користь заборгованості з виплати щорічної
допомоги за 2007 рік.

При визначенні розміру такої
заборгованості колегія суддів виходить із того, що станом на 01.04.2007 року
розмір прожиткового мінімуму, а відтак і мінімальної пенсії за віком, становив
410 грн. 06 коп.

З врахуванням виплаченої
відповідачем у 2007 році в користь позивачки - ветерана війни - учасника
бойових дій щорічної грошової допомоги до 5-ого травня в розмірі 280 грн. -
сума заборгованості перед позивачкою становить 1770 грн. 30 коп. (410 грн. 06
коп. х 5 - 280 грн. ) та підлягає виплаті у повному обсязі.

Колегія суддів також вважає за
необхідне зазначити про те, що відсутність бюджетного фінансування на виплату,
передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», щорічної грошової допомоги не може бути причиною
невиконання відповідним суб'єктом владних повноважень покладених на нього
зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення
спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у справі “Качко проти України”).

Беручи до уваги, що правові
положення, які передбачають виплату разової щорічної допомоги ветеранам війни до Дня Перемоги є чинними, а позивачка належить до
вказаної групи осіб і має право на її отримання, органи державної влади не
можуть свідомо зменшувати розмір такої допомоги.

Враховуючи викладене,
колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на
неповно, не об'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, не відповідає
вимогам ст.ст. 2,10,11,71,72,86,138,143,159-163 КАС України, прийнята з
порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної
скарги її частково спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207
КАС України, колегія суддів -

п о с т а н о в
и л а :

апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління праці та
соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради
Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від 18 грудня 2007 року по справі № 2-а-980/07 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області,
про визнання дій протиправними і зобов'язання виплатити щорічну разову грошову
допомогу до 5 травня - скасувати та постановити нову, якою позов - задовольнити
частково.

Визнати дії Управління
праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської
ради Рівненської області щодо неповної виплати ОСОБА_1разової щорічної допомоги
до 5-ого травня за 2007 рік, як ветерану війни - учаснику бойових дій -
неправомірними.

Зобов'язати Управління
праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської
ради Рівненської області провести виплату на користь ОСОБА_1 1770 грн. 30 коп. недоплаченої разової
грошової допомоги за 2007 рік, як ветерану війни - учаснику бойових дій.

У задоволенні решти
позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної
інстанції протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили, а у
разі складення постанови в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС
України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

Д.М.Старунський