Справа № 22а-887/07
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2007-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
вересня 2007 року м. Одеса

Колегія суддів
Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого
- Димерлій О.О.

суддів - Яковлева Ю.В., Стас
Л .В.

при секретарі
- Вихренко К. П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. АДРЕСА_1адміністративну справу за
апеляційною скаргою Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції
Миколаївської області на постанову Очаківського міськрайонного суду
Миколаївської області від 25.04.2007 року за адміністративним позовом ОСОБА_1
до Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Миколаївської області
про визнання нечинним податкового повідомлення,

ВСТАНОВИЛА:

26.03.2007
рокуОСОБА_1. звернулась до суду з позовом про

визнання
нечинним податкового повідомлення Очаківської об'єднаної державної податкової
інспекції Миколаївської області від 29.12.2006 року про сплату 4629 грн. 17
коп. та стягнення з відповідача сплаченого нею при зверненні до суду державного
мита в сумі - 3 грн. 40 коп.

Постановою
Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 квітня 2007 року
адміністративний позовОСОБА_1. задоволено повністю. Суд визнав нечинним рішення
Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції про визначення позивачу
податкового зобов'язання на суму 4629 грн. 17 коп., яке викладене у податковому повідомлені
№НОМЕР_1 від 29.12.2006 року та стягну з відповідача на користь позивача
сплачений ним судовий збір в сумі - 3 грн. 40 коп.

Справа
№22а-887/2007

Головуючий
першої інстанції суддя - Чаус
Л.В. Категорія
№ п-25

Доповідач суддя
- Димерлій О.О.

У
поданій апеляційній скарзі Очаківська об'єднана державна податкова
інспекція, з посиланням на порушення
судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення
та постановити нове - про відмову в задоволенні позовуОСОБА_1.

Заслухавши
суддю-доповідача, розглянувши та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи
рішення суд виходив з того, що
відповідач перевищив свої повноваження,
взявши на себе обов'язок з визначення податкового зобов'язання
позивачеві у порядку передбаченому пп. "г", пп. 4.2.2
ст. 4 Закону України від 21.12.2000 року "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетними та державними цільовими
фондами", хоча п.6.1, ст. . 6,
пп.5.2.5 п.5.2 ст. 5, пп."г" пп.4.2.2 ст. 4 цього Закону передбачено, що податкове повідомлення надсилається
платнику податків у разі, коли сума
податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, контролюючий орган, зобов'язаний самостійно визначити суму
податкового зобов'язання, якщо
законами, які регулюють питання
оподаткування, особою, відповідальною за нарахування окремого
податку або збору (обов'язкового платежу),
є контролюючий орган. Відповідно до п. 13.4, ст. .13,
пп. "в", п.17.2, ст. .17 Закону України "Про податок
з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 року особами, відповідальними за сплату (перерахування)
податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину, і вони мають подавати податкову декларацію та
сплачувати податок з вказаного доходу.

Крім
того, задовольняючи позовні вимоги по
суті, суд вказав у рішенні, що при визначенні податкового зобов'язання
відповідач неправильно визначив, як
корпоративне право, правоОСОБА_1. на
земельну частку (пай), та про те, що це право оподатковується як об'єкт
комерційного права, а тому не правильно
визначив суму податкового зобов'язання,
нарахувавши податок за тринадцяти відсотковою ставкою податку на доходи
фізичних осіб.

Колегія
суддів, погоджується з висновком суду
першої інстанції та вважає його обґрунтованим,
стосовно перевищення державною податковою інспекцією повноважень, по визначенню податкового зобов'язання
позивачеві у порядку передбаченому пп. "г", пп. 4.2.2
ст. 4 Закону України від 21.12.2000 року "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків

перед бюджетними та
державними цільовими фондами", хоча
п.6.1, ст. . 6, пп.5.2.5 п.5.2 ст. 5,
пп."г" пп.4.2.2 ст. 4
цього Закону передбачено, що податкове
повідомлення надсилається платнику податку у разі, коли сума податкового зобов'язання
розраховується контролюючим органом.

Разом з
тим, колегія суддів вважає
безпідставними та помилковими посилання відповідача, як в суді першої інстанції так і в
апеляційній скарзі, на п.
"в", пп. 13.2.1, п.13.2
ст. 13 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від
22.05.2003 p., щодо оподаткування при отриманні спадщини спадкоємцями
першого ступеня споріднення сертифікату про право на земельну частку (пай) за
ставкою п.7.1, ст. 7 цього Закону, так як,
на думку податкової інспекції це - майнове право, яке з метою оподаткування розглядається як
об'єкт комерційної власності поряд з корпоративним правом.

Відповідач, визнаючи,
щоОСОБА_1. - є членом сім'ї наследодателя
другого ступеня споріднення до спадкового майна своєї бабусі, не врахував вимоги пп.13.2.2, ст. . 13 Закону України "Про податок
з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 р.( з змінами від 01.07.2004 p.,
25.03.2005 p., 19.01.2006
p.), згідно до якого: "Об'єкти спадщини оподатковуються:
при отриманні спадщини спадкоємцями, що
не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення - за ставкою
податку, визначеного пунктом 7.2 статті
7 цього Закону, до будь-якого об'єкта
спадщини".

Виходячи
з цього, для визначення розміру ставки
податку при отриманні спадщини спадкоємцем,
що є членом сім'ї спадкодавця другого ступеня споріднення, не має значення платник податку прийняв у
спадщину кошти, майно, майнові чи немайнові права. Розмір ставки
оподаткування при отриманні спадщини визначається: ступеню спорідненості
спадкоємця і спадкодавця; чи є фізична особа членом сім'ї спадкодавця; чи є
спадкодавець - нерезидентом.

При
розгляді справи судом правильно застосовані норми матеріального та
процесуального права, вірно встановлено
фактичні обставини справи та дана правова оцінка.

постанова суду
першої інстанції викладена достатньо повно,
висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та
відповідають чинному законодавству.

Доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують,
оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні позивачем фактичних
обставин і норм матеріального права.

За таких
обставин підстав для скасування рішень суду та задоволення апеляційної скарги
не вбачається.

Керуючись:
ст. .
ст. . 185, 195, 196,
198, 200, 205,
206 КАС України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Миколаївської
області - залишити без задоволення, а
постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.04.2007
року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Очаківської об'єднаної державної
податкової інспекції Миколаївської області про визнання нечинним податкового
повідомлення - без змін.

Ухвала суду
набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.