Справа № 22-а-11463/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя Островська О. П.
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

31 жовтня 2008 року справа №
22-а-11463/08

зал
судового засідання № 2 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Міронова Г. М. Горбенко К. П. Білоус
К. І.

за участю представників:

від позивача:

не з'явився, повідомлений належним чином,

від відповідача:

не з'явився, повідомлений належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу

Управління Пенсійного фонду України в м.
Брянці Луганської області

на постанову Луганського окружного
адміністративного суду

від 25
липня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-11143/08 (суддя Островська О. П.)

за позовом

ОСОБА_1, м. Брянка

до

Управління Пенсійного фонду України в м.
Брянці Луганської області

про

визнання дій неправомірними, зобов'язання
виплатити підвищення до пенсії за віком за 2006 - 2008 роки

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся 1 липня 2008 року до Луганського окружного
адміністративного суду з позовною заявою (арк. справи 2-4) до Управління
Пенсійного фонду України в м. Брянці Луганської області (далі по тексту - УПФУ
в м. Брянці) про визнання неправомірною бездіяльності УПФУ в м. Брянці щодо невиплати з 1
січня 2006 року підвищення до пенсії, передбаченого статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», зобов'язання виплатити підвищення до
пенсії, передбаченого статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 1 січня 2006 року та з 1 січня 2008 року, зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в м. Брянці Луганської області в подальшому
при підвищенні встановленого законом розміру прожиткового мінімуму,
встановленого для непрацездатних осіб, збільшувати з дня встановлення нового
розміру вказаного прожиткового мінімуму розмір підвищення до пенсії,
передбаченого статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195 - ІV, в
розмірі 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком, виходячи з того, що
розмір мінімальної пенсії за віком складає не менше прожиткового мінімуму, встановленого
законом для непрацездатних осіб.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 25 липня 2008
року по справі № 2-а-11143/08 був частково задоволений позов ОСОБА_1 Суд першої
інстанції визнав незаконною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в
м. Брянці Луганської області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 підвищення до
пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни,
зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в м. Брянці Луганської області
здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату
підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як
дитині війни за період з 9 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року.

Позивачем
зазначена постанова не оскаржувалася, тому відповідно до частини 1 статті 195
Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд відбувається
в межах поданої відповідачем апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої
інстанції як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права
та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Сторони
про час, місце та дату судового розгляду були повідомлені належним чином, проте
правом бути присутніми на судовому розгляді не скористалися.

Колегія
суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Закон
України "Про соціальний захист дітей війни" № 2195-IV від 18
листопада 2004 року (зі змінами та доповненнями станом на час розгляду спірних
правовідносин), який набрав чинності з 1 січня 2006 року, встановлює правовий
статус дітей війни та визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх
соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею
1 вказаного закону передбачено, що дитина війни це особа, яка є громадянином
України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни
було менше 18 років.

ОСОБА_1
згідно паспорту НОМЕР_1, виданого Брянківським МВ УМВС України в Луганській
області 20 серпня 1999 року (арк. справи 5), народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто
станом на 2 вересня 1945 року їй було 6 років. Статус позивача як дитини війни
підтверджується посвідченням (арк. справи 6-7).

Позивач
зазначив, що має право на доплату до пенсії щомісячно в розмірі 30 відсотків
від розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідач
в апеляційній скарзі посилався на те, що відсутні нормативні акти згідно яких
органи Пенсійного фонду України повинні виплачувати заявлену позивачем доплату
до пенсії як дитині війни.

Колегія
суддів з приводу спірних правовідносин щодо неотриманого підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальних пенсії за віком як дитині війни за 2006 - 2008 роки
зазначає наступне.

Статтею
6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що
дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом
17 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20
грудня 2005 року № 3235-IV, який набрав
чинності з 1 січня 2006 року, встановлено, що з метою приведення окремих норм
законів у відповідність із цим Законом зупинити на 2006 рік дію абзацу 7 статті
5 та статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Законом
України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на
2006 рік» від 19 січня 2006 року N 3367-IV, який набрав чинності з 2 квітня
2006 року, пункт 17 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на
2006 рік» було виключено, статтю 110 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» було викладено в наступній редакції: «Установити, що
пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", запроваджуються з 1 січня 2006 року, а
статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому
півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з
Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету». При цьому, Порядок надання
пільг, передбачених статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей
війни", у 2006 році Кабінетом Міністрів України розроблено не було.

З
огляду на те, що положення статті 110 Закону України "Про державний бюджет
України на 2006 рік" Конституційним Судом України до дійсного часу не
визнані неконституційними, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано визнав дії відповідача правомірними щодо відмови у
виплаті позивачу, як дитині війни, за 2006 рік підвищення до пенсії в розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком та відповідно правильно відмовив в задоволенні
позову в цій частині.

Пунктом
12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» було
зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" з урахуванням
статті 111 цього Закону, якою було встановлено, що у 2007 році підвищення до
пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної
допомоги, яка виплачується замість
пенсії, відповідно до статті 6
Закону України «Про соціальний захист дітей
війни» виплачується особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки,
встановленої для учасників війни.

Рішенням
Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі
N 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян був визнаний таким, що не
відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 12 статті 71, стаття
111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19
грудня 2006 року N 489-V, яким була зупинена на 2007 рік дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Рішення
Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України,
остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Таким
чином, висновок суду першої інстанції про визнання права позивача на виплату
підвищення до пенсії за віком як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року є вірним.

Відповідач
в обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що статтею 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей війни» (зі змінами, внесеними Законом
України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007року № 107-VI)
передбачено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до
пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників війни», тобто з 1 січня 2008 року
передбачений розмір підвищення 10% від прожиткового мінімуму.

Також,
відповідач вказує на те, що статтею 45 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV встановлено, що право на перерахунок
призначеної пенсії позивачу виникає, за умови виникнення права на підвищення пенсії, з першого числа місяця, в якому пенсіонер
звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними
документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного
місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до відповідача 21 лютого
2008 року з заявою про виплату підвищення до пенсії згідно статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей війни» (арк. справи 8). Відповідачем
листом 26 лютого 2008 року (арк. справи 9) було відмовлено позивачу у перерахунку пенсії та виплаті доплати з
посиланням на те, що згідно Закону України «Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з 1 січня
2008 року підвищення до пенсії дітям війни
виплачується у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто
10 % прожиткового мінімуму, іншого порядку підвищення до пенсії дітям війни діюче
законодавство не передбачає.

Судом доводи відповідача не приймаються,
оскільки частиною 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» встановлено, що перерахунок призначеної пенсії, крім
випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38,
частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону,
провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа
місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну
заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з
першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами
подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою
зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо
вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо
вони мали місце після 15 числа.

Частиною
3 статті 42 вищевказаного Закону встановлено, що у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 28 цього
Закону. Перерахунок пенсії провадиться з дня встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Згідно
підпункту 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року N 107-VI, що набрав чинності з 1 січня 2008 року, стаття 6
Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладена в новій
редакції, яка передбачає, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується
підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам
війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення
провадиться за їх вибором згідно з одним із законів." Частиною 4 статті 14
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" № 3551-ХІІ від 22 жовтня 1993 року у редакції Закону України від
5 жовтня 2005 року N 2939-IV передбачено, що учасникам війни,
нагородженим орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і
бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії, підвищуються на 15 процентів прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність, іншим учасникам війни - на 10 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зміни,
внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були
визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),
згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N
10-рп/2008. У вказаному рішенні Конституційним судом України було зазначено, що
положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані
неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має
преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів
у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", визнаних неконституційними.

Статтею
152 Конституції України передбачено, що Закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Суд першої
інстанції правильно визначив, виходячи з рішення Конституційного суду N
10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, що передбачене статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" підвищення пенсії на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком діяло з 22 травня 2008 року, оскільки з 1 січня
2008 року вказана стаття 6 була викладена в іншій редакції, за якою виплата 30
% підвищення пенсії передбачена не була.

За
приписами статті 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року
№ 107-VI для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу
першого частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" для осіб, які втратили працездатність
затверджений прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць: з 1
квітня 2008 року по 30 червня 2008 року в розмірі 481 грн., з 1 липня 2008 року по 30 вересня 2008 року в розмірі 482 грн., з
1 жовтня 2008 року по 31 грудня 2008 року в розмірі 498 грн. Виходячи з цього,
підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за статтею 6
Закону України "Про соціальний захист дітей війни" складає: з 22
травня 2008 року - 144 грн. 30 коп. (481 грн. х 30%), з 1 липня 2008 року - 144 грн. 60 коп. (482
грн. х 30%). Проте судом першої інстанції не вирішене питання стосовно
стягнення на користь позивача підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком як дитині війни з 22 травня 2008 року, тому в цій частині постанова суду першої
інстанції підлягає зміні.

Стосовно
позовних вимог в частині визнання незаконної бездіяльності відповідача по
невиплаті позивачу підвищення до пенсії, передбаченого статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» колегія суддів зазначає наступне.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся 21 лютого 2008 року до
відповідача з заявою про виплату підвищення до пенсії як дитині війни за період
з 1 січня 2006 року по 31 січня 2008 року (арк. справи 8), відповідач листом
від 26 лютого 2008 року (арк. справи 9) відмовив в перерахунку підвищення до
пенсії за заявою позивача, тобто мають місце протиправні дії, питання про
визнання яких протиправними позивач не ставив, тому в цій частині позовних
вимог слід відмовити, а постанову суду першої інстанції - змінити.

Згідно
частини 2 статті 3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"
передбачено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим
Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими
актами.

Відповідно
до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Статтею
7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що
фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом,
здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Колегія
суддів не приймає посилання скаржника на відсутність бюджетного фінансування в
обсязі передбаченому Законом України "Про соціальний захист дітей
війни" для здійснення соціальних виплат, з огляду на те, що судові рішення
ухвалюються в межах норм діючого законодавства в незалежності від причин
ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги,
відповідно до вимог частини 2 статті 3 Конституції України, за якою права і
свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності
держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Стосовно
позовних вимог позивача - зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м.
Брянці Луганської області в подальшому при підвищенні встановленого законом
розміру прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб,
збільшувати з дня встановлення нового розміру вказаного прожиткового мінімуму
розмір підвищення до пенсії, передбаченого статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», колегія суддів погоджується з відмовою судом
першої інстанції в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки в межах
Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягає порушене право
позивача, внаслідок чого зобов'язання Управління Пенсійного фонду в подальшому
робити перерахунок пенсії з її збільшенням згідно змін, що будуть вноситися до
законодавства, є безпідставним, оскільки встановлює обов'язки на майбутнє без
наявності спірних правовідносин, які можуть бути в подальшому припиненні або
зміненні в сторону зменшення шляхом внесення змін до закону.

Частиною 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено,
якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Тобто, оскільки адміністративний позов містить декілька вимог негрошового
характеру, розмір компенсації судових витрат визначається виходячи з кількості
задоволених/незадоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем було заявлено три вимоги, з яких судом першої інстанції, інші дві
вимоги були задоволені частково, таким чином суд першої інстанції повинен був
стягнути на користь позивача 1 грн. 13 коп. (3 грн. 40 коп. : 3) судового
збору. Суд першої інстанції питання щодо розподілу судових витрат в порушення
частин 1, 4 статті 94, пункту 4 частини 1 статті 207 Кодексу адміністративного судочинства України
не вирішив.

Виходячи
з вищевикладеного, з врахуванням приписів частини 1 статті 201 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла до висновку про
те, що судом першої інстанції правильно по суті вирішена справа, але з
помилковим застосуванням норм процесуального права, що обумовлює зміну
постанови суду першої інстанції.

Керуючись
статтею 24, частиною 1 статті 94, статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 201,
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Брянці Луганської області на
постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 липня 2008
року по адміністративній справі №
2-а-11143/08 задовольнити частково.

Постанову
Луганського окружного адміністративного суду від 25 липня 2008 року по адміністративній справі № 2-а-11143/08
змінити.

Виключити
абзац 2 з резолютивній частини постанови Луганського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2008 року
по адміністративній справі № 2-а-11143/08.

Вважати
абзаци 3, 4 резолютивної частини постанови Луганського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2008 року
по адміністративній справі № 2-а-11143/08 абзацами 2, 3.

Змінити
абзац 2 резолютивної частини постанови Луганського окружного адміністративного
суду від 25 липня 2008 року по
адміністративній справі № 2-а-11143/08, виклавши в наступній редакції:

«Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Брянці Луганської
області здійснити ОСОБА_1 виплату підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з
22 травня 2008 року».

Резолютивну
частину постанови Луганського окружного адміністративного суду від 25 липня
2008 року по адміністративній справі №
2-а-11143/08 доповнити абзацом 4, виклавши в наступній редакції:

«Стягнути
з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в судовий збір в розмірі 1 грн.
13 коп.»

В
іншій частині постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25
липня 2008 року по адміністративній
справі № 2-а-11143/08 залишити без змін.

Повний текст постанови складений та підписаний
колегією суддів у нарадчій кімнаті та проголошений в судовому засіданні 31
жовтня 2008 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий: /підпис/
В.Г.Яманко

Судді: /підпис/
Г.М.Міронова

/підпис/
К.П.Горбенко