Справа № 22-а-7240/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Юрченко В.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 липня 2008
року Справа
№ 22-а-7240/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Василенко Л.А.,

суддів: Дяченко С.П.,

Нікуліна О.А.,

при
секретареві Білоус К.І.,

за участю
представника відповідача Пшеничної С.А.,

розглянула
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Шахтарської
районної державної адміністрації Донецької області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 26 травня 2008 р. у справі № 2-а-4328/08
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Шахтарської районної державної адміністрації Донецької області про визнання
неправомірною відмову відповідача щодо перерахунку одноразової щорічної
грошової допомоги та зобов'язання здійснити перерахунок одноразової грошової
допомоги за 1999-2007 р. р., і

ВСТАНОВИЛА:

10 грудня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання
неправомірною відмову Управління праці та соціального захисту населення
Шахтарської районної державної адміністрації Донецької області (далі УПСЗН)
щодо перерахунку одноразової щорічної грошової допомоги та зобов'язання
здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги за 1999-2007 р. р.,
передбаченої ч. 5 ст. 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту”, просив стягнути з відповідача недоплачену допомогу за
вказаний період в сумі 5869,28 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2008
р. позов задоволений частково: визнана незаконною бездіяльність УПСЗН щодо не
донарахування та невиплати у 2004р. та 2007 р. щорічної допомоги до 5 травня
позивачеві та стягнуто з відповідача на користь позивача недоплачену щорічну
допомогу за 2004 р. в сумі 342,5 грн. та за 2007 р. в сумі 1770,3 грн., в
задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, УПСЗН подало апеляційну скаргу, в
якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги
підтримала в повному обсязі, звернула увагу колегії суддів на той факт, що у
запереченнях на позовну заяву, які повністю були підтримані при розгляді справи
судом першої інстанції УПСЗН просило відмовити у задоволенні позовних вимог за
2003-2006 роки у зв'язку з пропущенням
строку звернення до суду, але суд першої
інстанції залишив це поза увагою.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є учасником
бойових дій і має право на отримання грошової допомоги у відповідності до вимог
ч. 5 ст. 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” в розмірі 3 мінімальних пенсій за віком. Суд вирішив, що за 2003,
2005, 2006 роки сума виплат здійснена згідно з чинним законодавством, за 2004 та
2007 роки ухвалив стягнути з відповідача не донараховану та невиплачену
частину одноразової допомоги, оскільки відповідними рішеннями Конституційного
Суду були визнанні неконституційними
положення відповідних статей Законів України «Про державний бюджет
України на 2004рік», «Про державний бюджет України на 2007 рік», які обмежували
виплати за спеціальним законом. В задоволенні позовних вимог за 1999-2002 р.
суд відмовив, оскільки позивач не звертався до відповідача за перерахунком,
тому відсутній предмет спору між сторонами.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника
відповідача, перевірила доводи апеляційної скарги за матеріалами справи і
вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду
першої інстанції частковому скасуванню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач є учасником
бойових дій, що підтверджено посвідченням НОМЕР_1 (а. с. 8), у зв'язку з чим та відповідно до вимог ст. 12
Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 9 травня (яка
повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 2 Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” визначено, що законодавство
України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього
закону та інших актів законодавства України; права та пільги для ветеранів
війни, встановлені раніше законодавством України, не можуть бути скасовані без
їх рівноцінної заміни; нормативні акти органів державної влади, які обмежують
права і пільги ветеранів, передбачені цим законом є недійсними

Фактично позивач отримав від УПСЗН у 2007 р. - 280,0 грн.. При цьому
відповідач керувався положеннями відповідних статей «Про державний бюджет України на 2007 рік”.

Згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік»
мінімальна пенсія за віком станом на 05.05.2007року встановлена у розмірі
410,06 грн.

Положення пункту 30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України
на 2007 рік”, яким на 2007 рік зупинено дію в частині виплати компенсацій і
допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців
другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої,
частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого,
сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду
України у справі № 6-рп від 09.07.2007 р.

Посилання відповідача на необхідність застосування Закону „Про державний
бюджет на 2007 рік" та на вищу юридичну силу даного Закону над Законом,
який надав позивачеві певне майнове право, є безпідставним, таким, що
суперечить діючому законодавству і Конституції, засадам адміністративного
судочинства, оскільки ст. 22 Конституції України
передбачає, що конституційні права та свободи гарантуються законом і не можуть
бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи вимоги в частині стягнення недоплаченої
частини щорічної одноразової допомоги за 2007 рік дійшов до правильного висновку.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду про задоволення позовних
вимог щодо стягнення щорічної разової допомоги до 5 травня за 2004 рік.
Встановлено, що в запереченнях, які надані суду першої інстанції, відповідач
наполягав на відмові в задоволенні позовних вимог за приписами ч. 1 ст. 100 КАС
України. Ухвалюючи постанову суд, в порушення вимог ч. 2 ст. 100 КАС України,
не вирішив питання щодо причини пропущення строку позивачем на звернення до
суду.

Частиною 4 статті
17-1 Закону № 3551 передбачено, що особи, які не отримали разової грошової
допомоги до 5 травня, мають
право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому
здійснюється виплата допомоги. Таку
заяву від позивача відповідачеві за 2004
рік суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 100
КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою
для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін, а
відповідач в даному випадку на
цьому наполягає. Тому пропуск такого строку є підставою для відмови в позові за
2004 рік.

КАС України набув
чинності з 01.09.2005 року. Позивач звернувся з теперішнім позовом до суду у
грудні 2007 року, тобто більш ніж через рік після набрання
чинності Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 99
КАС України для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач щорічно
отримував грошову допомогу до 9 травня, яка йому виплачувалася до 5 травня
поточного року, тобто з виплачених сум чи невиплачених сум він повинен був
дізнатися, що його право на отримання цих сум порушено. Юридична необізнаність позивача не може бути визнана
поважною причиною для поновлення йому строку
звернення до суду.

Отже, судова колегія вважає, що позивачем
пропущено строк звернення до адміністративного суду з позовом про стягнення
грошової допомоги за 2004 рік і поважних причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду не вбачає і
тому постанова суду в цій частині підлягає скасуванню, а позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205,
207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Шахтарської районної державної адміністрації Донецької області задовольнити
частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2008 р.
у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Шахтарської районної державної адміністрації Донецької області про
визнання неправомірною відмову відповідача щодо перерахунку одноразової
щорічної грошової допомоги та зобов'язання здійснити перерахунок одноразової
грошової допомоги за 1999-2007 р. р. скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Шахтарської районної державної адміністрації Донецької області про визнання
неправомірною відмову відповідача щодо перерахунку одноразової щорічної
грошової допомоги та зобов'язання здійснити перерахунок одноразової грошової
допомоги за 1999-2007 р. р. задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Управління праці та соціального захисту
населення Шахтарської районної державної адміністрації Донецької області в
виплаті ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за 2007 рік.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Шахтарської
районної державної адміністрації Донецької області за рахунок коштів Державного
бюджету на користь ОСОБА_1 недоотриману суму щорічної грошової допомоги до 5
травня за 2004 рік в сумі 342,6 грн., за 2007 рік в сумі 1770,3 грн., а всього
2112,9 грн. (дві тисячі сто дванадцять
грн. 90 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: