Справа № 22-а-12049/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя Мельник І. Г.
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

3 листопада 2008 року справа №
22-а-12049/08

зал судового
засідання № 2 у приміщенні суду за адресою:
м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Міронова Г. М.
Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

не з'явився, повідомлений належним чином,

від відповідача:

не з'явився, в скарзі зазначив про розгляд справи за
відсутністю представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2, м. Маріуполь

на постанову Орджонікідзевського районного
суду м. Маріуполя

від

20 серпня 2008 року

по адміністративній справі

№ НОМЕР_1 (суддя Мельник І. Г.)

за позовом

ОСОБА_1, м. Маріуполь

до

ОСОБА_2, м. Маріуполь

про

визнання неправомірними
дій, стягнення недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
звернувся 22 липня 2008 року до Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя з позовною заявою (арк. справи 123) до ОСОБА_2, м. Маріуполь (далі по тексту - ОСОБА_2, м. Маріуполь) про визнання неправомірної відмови
ОСОБА_2, м. Маріуполь з виплати недоплаченої
щорічної разової грошової допомоги, стягнення з відповідача недоплачену суму
щорічної разової допомоги за 2007, 2008 роки.

Постановою від
20 серпня 2008 року (арк. справи 27-28) Орджонікідзевський
районний суд м. Маріуполя
задовольнив частково позовні вимоги ОСОБА_1.
Суд першої інстанції зобов'язав ОСОБА_2, м. Маріуполь
виплатити недоотриману суму щорічної грошової допомоги до 5 травня за
2007, 2008 роки на загальну суму 6368 грн. на користь ОСОБА_1. за рахунок
Державного бюджету.

В апеляційній
скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та
постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у
повному обсязі.

Позивач про час,
місце та дату судового розгляду був повідомлений належним чином, проте правом
бути присутнім на судовому розгляді не скористався.

Відповідач в
скарзі зазначив про розгляд справи за відсутністю представника.

Колегія суддів,
заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, встановила
наступне.

Позивач є
інвалідом війни 2 групи, що підтверджено посвідченням та довідкою МСЕК (арк.
справи 5, 9).

Закон України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня
1993 року № 3551-ХІІ (зі змінами та доповненнями станом на час розгляду спірних
правовідносин), далі по тексту - Закон № 3551-ХІІ, визначає правовий статус
ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення,
сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до
частини 2 статті 4 Закону № 3551-ХІІ до ветеранів війни належать: учасники
бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Розділом 3 цього Закону
визначені пільги ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту.

Згідно
довідки відповідача (арк. справи 14) позивачу, як інваліду війни 2 групи, було
виплачено щорічну разову грошову допомогу: за 2007 рік - 360 грн., за 2008 рік
- 400 грн.

Частиною 5
статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» в редакції станом на дні виплати визначено, що щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам 1
групи - десять мінімальних пенсій за віком; 2 групи - вісім мінімальних
пенсій за віком; 3 групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Статтею 29
Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від
19 грудня 2006 року № 489-V
встановлено, що у 2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" здійснюється інвалідам 2
групи в розмірі 360 грн.

Відповідач
посилається на те, що згідно статті 29 Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік» щорічна разова допомога за 2007 рік була виплачена
позивачу у встановленому цією нормою розмірі 360 грн.

Рішенням
Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі N
1-29/2007 про соціальні гарантії громадян були визнані такими, що не відповідають
Конституції України (є неконституційними) стаття 29, пункт 13 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Рішення Конституційного
Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними, не
можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Частиною 1
статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» № 966-ХІV від 15 липня 1999
року передбачено, що прожитковий мінімум застосовується для: встановлення
розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком,
визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по
безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог
Конституції України та законів України, визначення права на призначення
соціальної допомоги.

Розмір щорічної разової грошової допомоги за 2007 рік для
позивача - інваліда війни 2 групи повинен бути розрахований виходячи з
наступного:

- відповідно
до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, що набрав чинності з 1
січня 2004 року (в редакції яка була дійсна на час здійснення виплати),
мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, визначеного законом,

- розмір
мінімальної пенсії за віком в період з 1 квітня 2007 року по 30 вересня 2007
року складав 410 грн. 06 коп.,

- розмір щорічної разової допомоги за
2007 рік складає 3280 грн. 40 коп. (410 грн. 06 коп. х 8),

сума
недоплаченої позивачу разової грошової допомоги за 2007 рік відповідно до
вищенаведеного складає 2920 грн. 48 коп. (3280 грн. 40 коп. - 360 грн.),
як було правильно визначено судом першої інстанції.

Пунктом 20
розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення
змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI частина 5
статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» була викладена в наступній редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується
разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет
України».

Постановою
Кабінету Міністрів України від 12 березня 2008 року № 183 «Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та
"Про жертви нацистських переслідувань» передбачено, що у 2008 році виплата
разової грошової допомоги інвалідам війни 2 групи здійснюється в розмірі 400
грн.

Рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року по справі № 1-28/2008 були
визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),
положення пунктів 20 - 22 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих
актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону
України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України". Рішення Конституційного Суду України є
обов'язковими для виконання на території України, остаточними, не можуть бути
оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії
положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Таким
чином, з 22 травня 2008 року була відновлена дія частини 5 статті 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за якою
інвалідам війни 2 групи, до яких відноситься позивач, щорічно до 5 травня
виплачується разова грошова допомога у розмірі вісім мінімальних пенсій за
віком.

Статтею
58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення
змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI,
передбачено, що для осіб, які втратили працездатність, на 2008 рік затверджений
наступний розмір прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць: з
1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня -
498 грн.

З
врахуванням викладеного, розмір недоплаченої позивачу, як інваліду війни 2
групи, щорічної разової допомоги за 2008 рік складає 3448 грн. (481 грн. х 8 -
400 грн., де 481 грн. - розмір прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку
на місяць, встановлений на період з 1 квітня 2008 року по 31 червня 2008 року),
яка і було правильно визначено судом першої інстанції.

Відповідно
до статті 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього
Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з заявою від 3
липня 2008 року (арк. справи 43) за виплатою недоплаченої щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня за 2007-2008 роки. Відповідач 11 липня 2008 року листом
(арк. справи 4) відмовив позивачу в виплаті недоплаченої щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня за 2007-2008 роки, тобто мають місце протиправні
дії. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в частині
визнання неправомірними дій ОСОБА_2, м. Маріуполь щодо відмови у виплаті о
недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 - 2008
роки, тому відповідно до частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного
судочинства України постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а
позовні вимоги задоволенню в повному обсязі.

Керуючись
статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2, м. Маріуполь на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від
20 серпня 2008 року по адміністративній справі
№ НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 20 серпня 2008 року по адміністративній справі №
НОМЕР_1 - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1,
м. Маріуполь до ОСОБА_2, м. Маріуполь
про визнання неправомірними дій, стягнення
недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007, 2008 року
задовольнити повністю.

Визнати
неправомірною відмову ОСОБА_2, м. Маріуполь з
виплати недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007,
2008 роки.

Зобов'язати ОСОБА_2, м. Маріуполь виплатити Лівадному Анатолію
Івановичу недоотриману суму щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2007 2008
роки на загальну суму 6368 грн. 48 коп., з якої за 2007 рік - 2920 грн. 48
коп., за 2008 рік - 3448 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України.

На підставі
частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України відкласти з
дня закінчення судового розгляду справи на строк п'ять днів складання постанови
у повному обсязі.

Вступна та
резолютивна частини постанови складені, підписані колегією суддів у нарадчій
кімнаті та проголошені в судовому засіданні 3 листопада 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня складення в повному обсязі.

Постанова складена в повному обсязі та підписана колегією суддів 7
листопада 2008 року.

Головуючий: /підпис/
В.Г.Яманко

Судді: /підпис/
Г.М.Міронова

/підпис/
К.П.Горбенко