Справа № 22-а-3974/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Дяченко С.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем
України

22 травня 2008 року Справа
№ 22-а-3974/08

Колегія суддів Донецького апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Василенко Л.А.

суддів: Сіваченка І.В.

Мироновій Г.М.,

при секретареві Білоус К.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянула апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Старобешівської районної державної
адміністрації Донецької області на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2008р. у справі № 2-а-9429/08 за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Старобешівської
районної державної адміністрації Донецької області про стягнення недоотриманої
одноразової щорічної грошової допомоги інваліду війни за 2003-2007 роки, і

В С Т А Н О В
И Л А :

Позивач
звернувся до суду з позовом Управління праці та соціального захисту населення
Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області про
стягнення недоотриманої одноразової
щорічної допомоги до 9 травня за 2003 -2007 роки з урахуванням індексації у зв'язку з
інфляцією,, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що її померлому чоловікові -
інваліду 1 групи ЧАЕС, відповідачем не сплачено щорічну допомогу за 2003, 2004
роки та їй на підставі ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» відповідачем недоплачена щорічна допомога за
2005-2007 роки.

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2008р. позовні вимоги
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Старобешівської
районної державної адміністрації Донецької області про стягнення недоотриманої
одноразової щорічної грошової допомоги інваліду війни за 2003-2007 роки
задоволені частково: стягнуто з відповідача недосплачену разову грошову
допомоги за 2007р. в розмірі 2030,0 грн., в задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не
погодившись з таким судовим рішенням, Управління праці та соціального захисту
населення Пролетарської районної в м. Донецьку Ради подало апеляційну скаргу, в
якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального права.

Позивач
та представник відповідача в судове засідання не прибули, про час, дату та
місце апеляційного розгляду сповіщені належним чином.

Представник
позивач в судовому засіданні вважав апеляцію необґрунтовано та такою, що не
підлягає задоволенню, просила постанову суду залишити без змін.

Суд
першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є членом сім'ї
померлого ветерана війни і згідно ч. 5 статті 15 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання
разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Суд
дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути
недоплачену разову грошову щорічну допомогу до 5 травня за 2007р. - 1880, грн.,
керуючись Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». За 2006 рік позивачеві грошова допомога виплачена в сумі 130 грн.
на підставі ст..77 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», якою було
зупинено дію ч.5 ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту». В задоволені позову щодо
виплати щорічної допомоги за 2005 рік позивачеві відмовлено на підставі
ст17-1 зазначеного спеціального закону. В задоволенні вимог щодо виплат, які
належали чоловікові позивача судом відмовлено,оскільки відсутні докази того, що
він за життя не отримував суми щорічної допомоги і що звертався до відповідача
з відповідною заявою про виплату цих сум.

Колегія
суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевірила доводи
апеляційної скарги за матеріалами справи і вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції необхідно залишити
без змін.

Суд
апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є учасником
війни, у зв'язку з чим та відповідно до вимог ст. 15 Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” має право на отримання
щорічної разової грошової допомоги до 9 травня (яка повинна виплачуватися до 5
травня) в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно
з Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» мінімальна пенсія
за віком станом на 05.05.2007року встановлена у розмірі 410,06 грн.

Статтею
2 Закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” визначено, що законодавство України про
статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього закону та
інших актів законодавства України; права та пільги для ветеранів війни,
встановлені раніше законодавством України, не можуть бути скасовані без їх
рівноцінної заміни; нормативні акти органів державної влади, які обмежують
права і пільги ветеранів, передбачені цим законом є недійсними

Крім
того, ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України передбачено, що «Конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів,
або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод»

Фактично
позивач отримав від управління праці та соціального захисту населення
Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області у 2007р. -
150,0 грн. При цьому відповідач керувався положеннями ст. 96 Закону України
“Про державний бюджет України на 2007 рік”.

Положення
пункту 13 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”,
яким на 2007 рік зупинено дію частини п'ятої ст. ст. 12, 13, 14, 15 Закону
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України у справі
№ 6-рп від 09.07.2007 р.

Посилання
відповідача на необхідність застосування Закону „Про державний бюджет на 2007
рік" та на вищу юридичну силу даного Закону над Законом, який надав
позивачеві певне майнове право, є безпідставним, таким, що суперечить діючому
законодавству і Конституції, засадам адміністративного судочинства, оскільки
ст. 22 Конституції України передбачає, що
конституційні права та свободи гарантуються законом і не можуть бути скасовані.
При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Посилання відповідача на ту обставину, що виплата
вказаної грошової допомоги здійснена в межах фінансування,
передбаченого державним бюджетом на 2007 рік, є також безпідставним, оскільки
факт відсутності коштів не є сам по собі підставою для звуження змісту
існуючого у позивача права на отримання грошової допомоги і не є підставою для
звільнення відповідача від виплати допомоги у передбаченому законом розмірі.

В
даному випадку є суперечність стосовно визначеності розміру даної грошової
допомоги в двох різних Законах. Враховуючи
рішення Конституційного суду, наведене вище, а також приймаючи до уваги вимоги Конституції України щодо верховенства права і
заборони щодо звуження іншими законами змісту вже встановлених законом
прав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку має
виконуватись Закон, який встановив конкретне право, і таке право не може бути
обмежене іншим законом, в тому числі і законом „Про державний бюджет".

Посилання
відповідача на ту обставину, що Законом „Про Державний бюджет на 2007 рік"
було зупинено дію ч. 5 ст. 15 Закону „Про статус ветеранів війни гарантії їх
соціального захисту" в частині визначення розміру допомоги до Дня
Перемоги, також суперечить закону, з наведених вище підстав.

Отже
суд першої інстанції правильно стягнув з відповідача на користь позивача
недоплачену суму разової щорічної грошової допомоги, застосував ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ч. 5 ст. 15
Закону України «“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Правильність
вирішення судом решти позовних вимог сторонами не оскаржувалася.

Відповідно
до ст. 3 Конституції України «Права і свободи людини та їх гарантії визначають
зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним
обов'язком держави».

Згідно
ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Тобто,
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись
ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Старобешівської районної державної адміністрації Донецької
області залишити без задоволення.

Постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2008р. у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області про
стягнення недоотриманої одноразової щорічної грошової допомоги інваліду війни
за 2003-2007 роки залишити без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: