Справа № 2-а-11802/08
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2008-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2008 р. м.Житомир

Житомирський
окружний адміністративний суд у складі:

головуючого
- судді Євпак В.В. ,

при
секретарі - Швець Н.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації(м. Овруч)

про
стягнення невиплачених коштів,
передбачених Законом України “Про статус і соціальний громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”
36096,49 грн.,-

встановив:

ОСОБА_1. звернувся
з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що за період з 01.01.2004 року по травень 2008 року йому не були проведені у повному обсязі виплати, передбачені ст. 39
Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Зазначає, що отримував відповідну доплату у розмірі, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №836
від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначений інший, значно більший їх
розмір, кратний мінімальній заробітній
платі у відповідні періоди. Таким чином його права були порушені.

Заборгованість по
доплаті громадянам, які працюють на території радіоактивного забруднення
(ст. 39) позивач визначив в розмірі 36096 грн. 49 коп.

Позивач в судове
засідання не з”явився, просить справу розглядати у його відсутність.

Представник управління праці та соціального захисту
населення Овруцької райдержадміністрації в судове засідання не з”явився. Про
день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про
що свідчить розписка в отриманні судової повістки. Просять справу розглядати у
їх відсутність Суду надали письмові
заперечення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив: позивач
ОСОБА_1 . відноситься до потерпілого 2-ї
категорії внаслідок аварії на ЧАЕС, працює
в ДП „Овруцький лісгосп”, що знаходиться в м. Овручі, яке віднесено до
зони гарантованого добровільного відселення.

Дана обставина підтверджується довідкою з місця роботи
позивача.

Відповідно до ст. 39 Закону, доплата громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного забруднення у зоні гарантованого
добровільного відселення проводиться в
розмірі 2-х мінімальних заробітних плат.

Проте в спірний
період часу ці доплати та допомоги
виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а не в кратному
відношенні до мінімальної зарплати.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і
діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою
Кабінету Міністрів України.

Виплатою допомоги
та доплат в твердих сумах, встановлених
постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивача.

Однак позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог Закону зазначені виплати є складовою
частиною заробітної плати позивача, строк давності, на виплати, які стосуються
заробітної плати - не розповсюджується,
а тому суд стягує доплату за вказаний період з 01.01.2004 року.

Але дію абзацу третього, четвертого частини першої
статті 39 Закону зупинено на 2006 рік в
частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати згідно
із Законом N 3235-IV(
3235-15 ) від 20.12.2005. На 2007
рік дію цих норм зупинено згідно
із Законом N 489-V (
489-16 ) від
19.12.2006.

Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 (
v0a6p710-07 ) від 09.07.2007 року п. 30 ст. 71 Закону України „Про державний
бюджет України”, яким зупинено дії ст. 39 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, визнано неконституційним.

Зазначені положення ст. 71 Закону України „Про державний
бюджет України на 2007 рік”, як неконституційні втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього
рішення, тобто з 09.07.2007 року.

Закон України „Про Державний бюджет України на 2006
рік”, яким зупинена дію ст. 39 Закону в частині виплати компенсації і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, не визнаний
неконституційним. Положення зазначеного закону на даний час є чинними.

На 2008 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом
України №107-у1 від 28.12.2007 року і лише з 22 травня 2008 року і відновлено
рішенням Конституційного суду України №10-рп/2008.

Таким чином стягненню на користь позивача підлягає
доплата у розмірі визначеному саме
Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” (ст. 39 ), але тільки за період з
01.01.2004 року по 31.12.2005 року, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та за
травень 2008 року, з 22 числа.

Виплата компенсації у розмірі передбаченому Постановою
Кабінету Міністрів України за зазначений період позивачці була виплачена.

З врахуванням викладеного вище та розмірів мінімальної
заробітної плати в Україні в спірний
період часу, а саме: розмір мінімальної заробітної плати становив: з 1 квітня
2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005 р.- 310 грн., з 1 вересня 2005 року -332 грн.,
з 1 січня 2006 року - 350 грн., з 1 липня 2006 р.- 375 грн., з 1 грудня 2006
року 400грн, з 1квітня 2007 року -420 грн., з 1 липня 2007 року - 440 грн., з 1
жовтня 2007 року -460 грн., з 1 квітня 2008 року -525 грн., суд стягує на користь позивача належну йому
компенсацію.

Заборгованість перед позивачем (ст. 39 Закону, як
працюючій особі на території радіоактивного забруднення) за період з 01.01.2004
року по 31.12.2005 року становить 12140 грн. 50 коп. (5176 грн. за 2004 рік +
7208 грн. за 2005 рік) -243 грн. 50 коп. (отриманих позивачем згідно ПКМ
України).

Заборгованість перед позивачем (ст. 39 Закону) за період
з липня по грудень 2007 становить = 5337 грн. (440грн х 2 х 3міс.=2640 грн.) +
(460 грн. х 2 х 3міс.=2760 грн.) - 63
грн. (отриманих згідно ПКМ України).

Заборгованість перед позивачем за період за травень 2008
року, з 22 числа становить 158 грн. 85 коп. (525 грн. : 31 х 10 = 169 грн. 35
коп.) -10 грн. 50 коп. (отриманих позивачем).

Таким чином розмір заборгованості. що підлягає стягнення
на користь позивача становить 17636 грн.
35 коп.(12140 грн. 50 коп. + 5337 грн. + 158 грн. 85 коп.).

Належну до виплати компенсацію відповідач не сплатив,
дії відповідача є неправомірними.

Заперечень щодо
правильності розрахунку та розміру виплат від відповідача до суду не
надійшло.

Зазначена заборгованість
підлягає стягнення з управління праці та соціального захисту населення
Овруцької районної державної адміністрації, як розпорядника коштів на зазначені
виплати.

Керуючись Законом України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” ст. ст. 11, 86, 158 -163, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління праці та
соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації щодо
виплати позивачу компенсації в меншому розмірі ніж передбачено Законом.

Стягнути з управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 кошти,
передбачені Законом України “Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, відповідно до ст. 39 Закону,
в розмірі 17636 грн. 35 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає
законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження
та апеляційної скарги.

Заява про апеляційне оскарження подається через
Житомирський окружний адміністративний суд до Київського апеляційного
адміністративного суду протягом 10 днів
з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж порядку
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя: В.В.
Євпак