Справа № 22-а-16000/08
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції -
Суконцева Л.Г. Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 грудня 2008 року справа №
22-а-16000/08

Колегія суддів Донецького апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого

Сіваченка І.В.

суддів
при секретарі

Дяченко
С.П., Нікуліна О.А. Грецькій Ю.А.

розглянувши
у відкритому

судовому
засіданні

апеляційну
скаргу

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Кіровської міської ради Луганської області

на
постанову

Кіровського міського суду Луганської області

від

22 жовтня 2008 року

у
справі

№ 2-а-314/08

за
позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Кіровської міської ради Луганської області

про

оскарження дій, стягнення суми,-

В С Т А Н О В И
Л А :

06.10.2008
року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати неправомірною відмову Управління
праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської
ради Луганської області у виплаті одноразової грошової допомоги за
2002-2008 роки та стягнути недоотримані кошти,
передбачені ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантіях їх соціального захисту», як інваліду війни 3 групи.

Постановою Кіровського міського суду Луганської області від 22 жовтня
2008 року позов було задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за зазначеним видом
грошової допомоги за 2004, 2007 та 2008 роки у сумі 7421 грн. 83 коп. В решті
позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким
судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову
суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме: питання щодо розміру разової грошової допомоги
ветеранам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вирішується відповідно
до цього Закону із змінами та доповненнями до нього, зокрема, Постановою КМУ
від 18.02.2004 року № 177 «Про забезпечення щорічної виплати разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» визначено, що законом про державний бюджет на відповідний
рік установлюються розмірі цієї допомоги.

Особи, які беруть участь в
справі, до апеляційного суду не прибули.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає апеляційну скаргу обґрунтованою частково, а судове
рішення таким, що підлягає частковому скасуванню, з наступних підстав.

Суд
апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1.. є інвалідом війни 3 групи та перебуває на обліку у
відповідача, тому у відповідності до ч.5 статті 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на щорічну грошову
допомогу до 5 травня у розмірі семи мінімальних пенсій за віком..

Фактично позивач отримав від Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської
області у 2004 р.- 130 грн., у 2007 р. - 300 грн., у
2008 році - 350 грн. При цьому відповідач керувався положеннями ст. 44 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», ст. 96 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» та Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік».

Статтею 13 Закону від 22
жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» передбачено, що учасникам війни виплачується щорічна
одноразова допомога до 9 травня (яка повинна виплачуватися до 5 травня) в
розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

Однак Законом України від 27
листопада 2003 року № 1344-1V «Про Державний бюджет України на 2004 рік» (ст.
44) учасникам війни, до яких відноситься позивач, взагалі в 2004 році не
передбачена виплата щорічної разової допомоги, а законами України від 23 грудня
2004 року № 2285-ІУ «Про Державний бюджет України на 2005 рік» (ст. 34) та від
20 грудня 2005 року №3235-ІУ «Про Державний бюджет України на 2006 рік» (ст.
30) установлено виплату цієї допомоги учаснику війни лише в розмірі 350
гривень.

Зазначені
закони України, в період з 5 травня по 30 вересня відповідних років, протягом якого
позивач міг отримати грошову допомогу (ч.4 ст. 17-1 Закону від 22 жовтня 1993
року № 3551-ХІІ), не визнані неконституційними. Тобто, в даному випадку на
період виникнення спірних правовідносин, які є предметом спору в цій справі,
були наявні нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному
встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня інвалідам війни.

Отже,
для вирішення цього спору суду першої інстанції необхідно було визначитись, який з цих
законів є пріоритетним та підлягав застосуванню у виниклих правовідносинах.

Згідно зі статтею 75
Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в
Україні.

Конституція України не
встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно
від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би
регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну
силу.

Водночас Конституційний Суд
України у пункті 3 мотивувальної частини
рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією
України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас
врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які
за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі
акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те, що з
прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично
скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом частини третьої
статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на території України.

Отже, за наявності декількох
законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин,
під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення
закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка
прийнята пізніше.

Виходячи з наведених
положень Конституції України та рішення Конституційного Суду України, а також
враховуючи, що вищезазначеними статтями (44, 34, 30) законів України «Про
Державний бюджет України на 2004-2006 роки» фактично змінено положення Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», який діяв у часі раніше, пріоритетними
в даному випадку є положення статей 44, 34, 30 відповідно законів України «Про
Державний бюджет України на 2004-2006 роки».

Таку правову позицію
висловив і Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 22 липня 2008 року у
справі за позовом ОСОБА_2. до Управління праці, соціального захисту та житлових
субсидій Мелітопольської міської ради.

Відтак місцевий суд порушив
норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в
частині задоволення вимог позивача щодо сплати допомоги за 2004 рік. В цій
частині постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з відмовою в
позові.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. за № 6-рп ст. 29
Закону України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік», якою встановлювався розмір щорічної разової допомоги до 05 травня
у розмірах менших, ніж передбачено Законом визнано такою, що не
відповідає Конституції України.

Положення п.п. «б» п.п. 2
пункту 20 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»
Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», згідно якого розмір
допомоги до 5 травня визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних
призначень, встановлених законом про Державний бюджет України" визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 10-рп від
22.05.2008 р.

Крім того, згідно з ч.1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір мінімальної пенсії за
віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму визначеного законом для
осіб, що втратили працездатність. Станом на 05.05.2007 року розмір прожиткового
мінімуму для осіб, що втратили працездатність (Закон від 19.12.2006 р. № 489-У
зі змінами, внесеними Законом від 15.03.2007 р. № 749-У) становив 406 грн.,
мінімальний розмір пенсії за віком станом на 01.04.2008 року - 481 гривня.

Таким
чином, неправомірність дій відповідача про нарахування ОСОБА_1.
щорічної грошової допомоги до 9 травня протягом 2007 року в розмірі 300
гривень, встановлених Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік», та протягом 2008 року в розмірі 350 гривень,
встановлених Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік», згідно ч.1 ст.
28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №
1058-IV від 09.07.2003 р. із змінами та доповненнями є очевидною.

Тобто
з відповідача на користь позивача підлягає стягненню:

- за 2007 рік - (406 х 7 - 300) = 2542 грн.

- за 2008 рік - (481 х 7 - 350) = 3017 грн.

Всього недоплата складає
5559 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд
першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права в частині
задоволення позову за 2004 рік, що призвело до неправильного вирішення справи,
у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає
скасуванню. В іншій частині, тобто стягнення недоотриманої частини допомоги за
2007 та 2008 рік судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись
ст.ст. 195-196, п.п. 1-3 ч.1 ст. 198,
ст. 200, п.4 ч.1 ст. 202, п. 1-3 ч.1 ст.
205, ст. 206, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області -
задовольнити частково.

Скасувати постанову Кіровського міського суду Луганської області від 22 жовтня
2008 року у справі № 2-а-311/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської ради
Луганської області «про оскарження дій, стягнення суми» в частині задоволення
позову за 2004 рік.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог до Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області «про оскарження
дій, стягнення суми» в частині позову за 2004 рік.

В решті
постанову Кіровського міського суду Луганської області від 22 жовтня 2008 року
у справі № 2-а-311/08, в тому числі про стягнення з Управління праці
та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської ради
Луганської області за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 недоотриманої разової грошової допомоги до 5 травня
за 2007 та 2008 роки у сумі 5559 гривень -
залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: