Справа № 22-а-5436/08
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя у I інстанції: Юрчук М.І. Справа № 22-а-5436/08
окружний адміністративний суд ряд. стат. звіту №
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Улицького
В.З., Багрія В.М.,

при секретарі судового засідання - Ступницькій Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу судді Рівненського окружного
адміністративного суду від 14 січня 2008 року у справі № 2-а-739/08 за його
позовом до прокурора Володимирецького району Рівненської області ОСОБА_1,
заступника прокурора Рівненської області Ванзуряка Павла Кириловича,
прокуратури Рівненської області про визнання дій та бездіяльності протиправними
і відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у
якому просив визнати неправомірними дії та бездіяльність прокуратури
Рівненської області і її посадових осіб, а також посадових осіб прокуратури
Володимирецького району Рівненської області щодо ненадання належної інформації
та копій документів відповідно до його звернень і стягнути з кожного з
відповідачів завдану йому протиправними діяннями моральну шкоду у розмірі 10000
грн.

Ухвалою судді Рівненського окружного адміністративного
суду від 14 січня 2008 року зазначену позовну заяву залишено без руху як таку,
що не відповідає вимогам ст. 106 КАС України.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказану
ухвалу скасувати, а справу направити на новий розгляд, покликаючись на
порушення судом першої інстанції норм процесуального права та безпідставність
постановленої ухвали.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на
виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності
відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_2, суддя виходив з
того, що у порушення вимог ч.3 ст. 106 КАС України позивач не надав докази
сплати судового збору за подання адміністративного позову у встановленому
законом порядку і розмірі, а його покликання на звільнення від сплати такого
збору, як особи, що потерпіла від Чорнобильської катастрофи третьої категорії,
не можуть прийматися до уваги, оскільки долучена ксерокопія відповідного
посвідчення є неякісною. Крім того, для підтвердження наявності встановленої п.
18 ч.1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” пільги щодо
сплати державного мита позивачу необхідно представити докази того, що станом на
1 січня 1993 року він проживав або відпрацював у зоні гарантованого
добровільного відселення не менше трьох років.

Такі висновки судді першої інстанції, на думку колегії
суддів, не відповідають нормам процесуального і матеріального права та є
помилковими.

Відповідно до ч.1 ст. 108 КАС України підставою для
залишення позовної заяви без руху є недодержання вимог до адміністративного
позову, встановлених ст. 106 КАС України, які є вичерпними.

За
правилами ч.3 ст. 106 КАС України до позовної заяви додається, зокрема,
документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить
сплачувати.

Як
встановлено колегією суддів, позивач ОСОБА_2 належить до третьої категорії
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням АДРЕСА_1 від 03 жовтня 2002 року (а.с. 11).

Долучена
до позовної заяви ксерокопія відповідного посвідчення, на думку колегії суддів,
сумнівів щодо її достовірності не викликає та підтверджує віднесення позивача
до пільгової категорії громадян, а тому безпідставно не взята до уваги.

Крім
того, перевірка відповідності копії вказаного посвідчення оригіналу, у разі
такої необхідності, може бути здійснена судом в подальшому, у тому числі
безпосередньо під час судового розгляду справи, однак за змістом ст.ст. 106,
108 КАС України це не перешкоджає відкриттю провадження у справі та не є
встановленою законом підставою для залишення адміністративного позову без
руху.

На
думку колегії суддів, слід вважати безпідставним і висновок судді про
необхідність надання позивачем ОСОБА_2 підтверджуючих доказів того, що станом
на 1 січня 1993 року він проживав або відпрацював у зоні гарантованого
добровільного відселення не менше трьох років.

Дійсно,
пунктом 18 частини 1 статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне
мито” встановлено, що від сплати державного мита звільняються громадяни, віднесені до третьої категорії постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи, - які постійно проживають до відселення чи
самостійного переселення або постійно працюють на території зон відчуження,
безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення, за умови,
що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у зоні
безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні
гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Проте,
відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” до третьої
категорії потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать зокрема і ті особи,
які зазначені у вищевказаному пункті Декрету.

Крім
того, у самому посвідченні позивача ОСОБА_2 як громадянина, який потерпів від
Чорнобильської катастрофи третьої категорії, є відмітка про те, що його
пред'явник має право на пільги та компенсації, передбачені для осіб, які постійно проживають або постійно працюють у зонах
безумовного (обов'язкового) відселення та гарантованого добровільного
відселення, за умови, що вони постійно проживали на день аварії або на 1 січня
1993 року у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а
у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до
переконання про невідповідність висновків судді фактичним обставинам справи та
порушення ним норм процесуального і матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення питання.

Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а позовна
заява ОСОБА_2 поверненню на новий розгляд зі стадії відкриття провадження в
адміністративній справі.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 199, 202 п.п. 3, 4, 205, 206 КАС України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу судді Рівненського окружного адміністративного
суду від 14 січня 2008 року у справі № 2-а-739/08 скасувати, а позовну заяву
ОСОБА_2 до прокурора Володимирецького району Рівненської області ОСОБА_1,
заступника прокурора Рівненської області Ванзуряка Павла Кириловича,
прокуратури Рівненської області про визнання дій та бездіяльності протиправними
і відшкодування моральної шкоди направити до суду першої інстанції на новий
розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді
В.З.Улицький

В.М.Багрій