Справа № 22-а-7535/08
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

25 липня 2008 року справа №
22-а-7535/08

зал судового засідання у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Сухарьок М.Г.

Білак С.В.

при секретарі судового засідання

Безруковій В.М.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1 - довіреність від 05.07.06р.

від відповідача:

ОСОБА_2 - довіреність від 23.07.08р. Хамазюк О.В. -
довіреність від 23.07.08р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції
м. Артемівськ

на постанову Донецького окружного адміністративного
суду

від

13 травня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-7142/08 (суддя Галатіна О.О.)

за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 м. Артемівськ

до

Артемівської
об'єднаної державної податкової інспекції м. Артемівськ

про

визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 13 травня 2008 року

по справі №
2-а-7142/08 задоволено позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 м.
Артемівськ до Артемівської об'єднаної
державної податкової інспекції м. Артемівськ,
внаслідок чого визнані недійсними податкові повідомлення-рішення від
20.02.08р. № /3, № 2/3.

В апеляційній
скарзі та під час апеляційного розгляду Артемівська об'єднана державна
податкова інспекція м. Артемівськ
просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким позивачу у задоволенні позову відмовити.

Позивач під час апеляційного розгляду
справи проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що постанова суду
є законною та обґрунтованою, ухвалена судом відповідно до норм матеріального та
процесуального права на підставі повного і всебічного з'ясування обставин в
адміністративній справі.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши
доводи апеляційної скарги, встановила
наступне.

Відповідачем
було проведено документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з 01.01.2006р. по 31.12.2006р., за
результатами якої складений акт №
1861/1742//ДСК від 08.08.07р. та прийняті податкові
повідомлення-рішення, якими позивачеві згідно підпункту “б” п.п.4.2.2. п.4.2
ст.4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами” було зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану вартість, а саме:

- № /3
від 20.02.08р. за січень 2006р. на 26213 грн. та застосовані штрафні санкції в
сумі 11162,50грн., за липень 2006р. на 1061,00грн.

- № 2/3
від 20.02.08р. за січень 2006р. на 44,00
грн. та застосовані штрафні санкції в сумі 1966,00грн.

Штрафні
(фінансові) санкції нараховані згідно п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України
“Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами”.

Податкове
повідомлення-рішення № /3 від 20.02.08р. позивачем оскаржується
частково в сумі податкового зобов'язання 26213,00грн. та штрафних санкцій на
суму 11162,50грн.

Як
вбачається з акту перевірки, підставою для зменшення суми бюджетного
відшкодування послужив висновок податкового органу про те, що позивачем у
порушення вимог п.п.7.7.2а п.7.7 ст.7 Закону України “Про податок на
додану вартість” завищено заявлену суму бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за січень 2006р. на суму 26213 грн.

Позивачем до податкового органу було
подано податкову декларацію з податку на додану вартість та Розрахунок суми
бюджетного відшкодування ( додаток 3 до декларації) за січень 2006р., у яких
відображено: залишок від'ємного значення попереднього податкового періоду за
вирахуванням суми податку, що підлягає сплаті до бюджету за підсумками
поточного звітного періоду - 26479грн.,
сума податкового кредиту попереднього податкового періоду - 68776грн.,
сума податкового кредиту попереднього періоду фактично сплачена отримувачем
товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких
товарів - 67878грн., сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню - 26479грн.

Сума податкового кредиту попереднього
податкового періоду, фактично сплачена отримувачем (позивачем по справі)
товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких
товарів (послуг) згідно додатку № 3 (рядок 3) складає 67878 грн. Сам
факт сплати податку у зазначеній сумі саме у грудні 2005 року не заперечується
сторонами, але податковий орган вважає, що не вся сплачена сума відображується
у рядку 3 додатка 3 до податкової декларації з податку на додану вартість.

Порядок
визначення суми податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків визначений у 7.7.
ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” за приписами
п.п.7.7.1 якого сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання
звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до
закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Згідно п.п.
7.7.2 п.7.7 ст.7 наведеного закону якщо у наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення,
то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення,
яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у
попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); б)
залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до
складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Колегія судів вважає, що різний підхід
до визначення суми бюджетного відшкодування у сторін виник внаслідок
невідповідності рядку 3 розрахунку суми бюджетного відшкодування (додаток 3 до
податкової декларації з податку на додану вартість), затверджений наказом
Державної податкової адміністрації України № 166 від 30.05.1997 р. “Про
затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання”,
зареєстрованого в Міністерстві юстиції 9.07.1997 р. за № 250/2054, приписам
абзацу «а» підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість».

Наведеним рядком
передбачена сума податкового кредиту попереднього податкового періоду фактично
сплачена отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (послуг), тоді як
п.п. 7.7.2 «а» п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану
вартість» визначено, що бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем
товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких
товарів (послуг). Тобто, якщо законом визначена сума сплаченого податку без
прив'язки до податкового кредиту попереднього податкового періоду, то Порядком
передбачена сплата суми податкового кредиту саме попереднього звітного періоду.

Виходячи з принципу законності,
викладеному у статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
судів застосовує приписи абзацу «а» підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону
України «Про податок на додану вартість» та погоджує зазначене застосування
судом першої інстанції.

Колегія судів зазначає, що відповідач
безпідставно розповсюдив правила формування податкового кредиту на правила
визначення сплаченої суми. Саме помилковість застосування норм призвела до
хибного висновку податкового органу.

Колегія судів погоджує висновок суду
першої інстанції стосовно того, що норми абзацу «а» підпункту 7.7.2 пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» обмежують суму
бюджетного відшкодування сумою податку фактично сплаченою платником податку у
вартості товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам
таких товарів. Колегія судів також зазначає, що сума бюджетного відшкодування
(гранична сума) є частиною від'ємного значення, яке склалося у попередньому
періоді.

Зазначений порядок відшкодування
узгоджується з приписами пункту 1.8 статті 1 Закону України «Про податок на
додану вартість», згідно якого бюджетне відшкодування це сума, що підлягає
поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у
випадках, визначених цим Законом.

Оспореними податковими
повідомлення-рішеннями відповідачем було
нараховані також штрафні (фінансові) санкції
згідно п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами”.

За
приписами наведеної норми у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує
суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у
підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий
платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від
суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових
періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу),
починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який
припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від
контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк
недоплати, незалежно від кількості податкових
періодів, що минули.

Згідно до п.1.2 ст.1 цього Закону
податкове зобов'язання це - зобов'язання
платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну
суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами
України.

Таким чином, за правилами п.п.17.1.3 п.17.1
ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами” штрафні санкції нараховуються
тільки у разі коли податковий орган донараховує суму податкового зобов'язання
платника податків, а розмір штрафу визначається залежно від суми недоплати
(заниження суми податкового зобов'язання).

З
матеріалів справи вбачається, що при здійсненні перевірки не було встановлено
заниження позивачем суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість за
січень 2006р. та не було донараховано податкове зобов'язання з податку на
додану вартість за цей період. За таких обставин, застосування до позивача
штрафних санкцій згідно до п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” колегія суддів вважає безпідставним.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись
статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції м. Артемівськ на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 13 травня 2008 року
по справі № 2-а-7142/08 залишити
без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 13 травня 2008 року
по справі № 2-а-7142/08 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови
прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 25 липня 2008
року. Постанова у повному обсязі
складена у нарадчій кімнаті 29 липня 2008 року. Постанова суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:
Гаврищук Т.Г.

Судді:
Сухарьок М.Г.

Білак С.В.