Справа № 22-а-7764/08
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

30 липня 2008 року справа №
22-а-7764/08

зал судового засідання у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Сухарька М.Г.

Білак С.В.

при секретарі судового засідання

Безруковій В.М.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1. - довіреність від 21.03.08р.

від відповідача:

ОСОБА_2 - довіреність від 23.06.08р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Державної податкової інспекції у м.
Краматорську

на постанову Донецького окружного адміністративного
суду

від

28 травня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-5120/08 (суддя Могильницький М.С.)

за позовом

Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3м.
Краматорськ

до

Державної
податкової інспекції у м.
Краматорську

про

визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 28 травня 2008 року по справі № 2-а-5120/08
задоволено позов Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3м. Краматорськ до
Державної податкової інспекції у
м. Краматорську, внаслідок чого визнані недійсними податкові
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську від
09.07.07р.
№ /0/34831/10/17-113, № /0/34832/10/17-113,
від 14.08.07р. №
/1/43079/10/17-113, № /1/43078/10/17-113, від
26.10.07р. №
/2/53742/10/17-113, від 10.01.08р. № /3/720/10/17-113, № /3/719/10/17-113,
№ /0/718/10/17-113.

В апеляційній
скарзі та під час апеляційного розгляду справи Державна податкова інспекція у
м. Краматорську просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити
нове рішення, яким позивачу у задоволенні позову відмовити.

Позивач у письмових запереченнях та під
час апеляційного розгляду справи проти доводів апеляційної скарги заперечував,
вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, ухвалена судом
відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і
всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, заперечення на скаргу, встановила наступне.

Відповідачем
було проведено документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства, за результатами якої складений акт № 986/17-1- від 15.06.07р. та прийняті податкові
повідомлення-рішення від 09.07.2007р. № /0/34831/10/17-113, №
/0/34832/10/17-113.

За
результатами розгляду скарг позивача в апеляційному порядку (які залишені без
задоволення) відповідачем були складені податкові повідомлення-рішення від 14.08.07р. №
/1/43079/10/17-113, № /1/43078/10/17-113, від
26.10.07р. №
/2/53742/10/17-113, від 10.01.08р. № /3/720/10/17-113, №
/3/719/10/17-113, № /0/718/10/17-113.

Податковими повідомлення-рішеннями №
/0/34832/10/17-113 від 09.07.07р., № /0/718/10/17-113 від
10.01.08р. позивачеві згідно підпункту “б” п.п.4.2.2. п.4.2 ст.4 Закону
України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами” було визначено суму податкового зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб в розмірі 259,40грн. та в розмірі 1283,38грн.

Податковим
повідомлення-рішенням № /0/34831/10/17-113 від 09.07.07р.
позивачеві згідно підпункту “а”,“б” п.п.4.2.2. п.4.2 ст.4 Закону України
“Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами” було визначено суму податкового зобов'язання з
податку на додану вартість в розмірі 21268 грн., у тому числі основний платіж
13547,00грн., штрафні (фінансові) санкції - 7721,00 грн. Штрафні (фінансові)
санкції нараховані згідно
п.п.17.1.1,17.1.2 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами”.

Із змісту акту перевірки вбачається, що
підставою для визначення суми податкового зобов'язання послужив встановлений
актом перевірки висновок податкового органу про те, що позивачем допущене перевищення граничної суми виручки
від реалізації товарів (робіт, послуг), яка передбачена статтею 1 Указу
Президента України № 727/97. Відповідно до ст. 5наведеного Указу, у разі
порушення вимог, встановлених ст. 1 цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного періоду (кварталу). У порушення наведених вимог
позивачем перехід на загальну систему оподаткування, обліку та звітності з 4
кварталу 2006р. не здійснено.

Актом перевірки також встановлено, що в
порушення підпунктів 4.1.1, 4.1.4 «а» пункту 4.1 ст. 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.00р. № 2181-III (із змінами та доповненнями),
підпункту 7.8.1 пункту 7.8 ст. 7 Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.97р. № 168/97-ВР (із змінами та доповненнями) позивачем не
надані до податкового органу податкові декларації з ПДВ за листопад 2006р., за
грудень 2006р., за січень 2007р., за лютий 2007р., за березень 2007р. та в
порушення пункту 9.4, підпункту 3.1.1 пункту 3.1 ст. 3, підпункту 7.3.1 пункту
7.3 ст. 7 Закону України № 168/97-ВР позивачем не задекларовані податкові
зобов'язання в сумі 13547,00грн., що призвело до заниження податку на додану
вартість, який належить до сплати до бюджету, в загальній сумі 13547,00грн.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач у спірний період здійснював операції по реалізації товару виключно за
договором комісії та договором на посередницькі послуги з ПП «Строй Лайн».
Перевіркою встановлено, що внаслідок здійснення позивачем операцій з продажу
товару на підставі зазначеного договору комісії виручка позивача від реалізації
продукції (послуг) за 2006р. склала 790216,03грн. та за 1 квартал 2007року -
38627,39грн. Відповідач вважає, що грошові кошти, які надійшли на рахунок
позивача від покупців товару для ПП «Строй Лайн», є виручкою позивача від реалізації
продукції (товару, робіт, послуг).

Згідно до умов наведеного договору комісії
№ 26/К від 03.05.06р. позивач взяв на себе зобов'язання за дорученням ПП «Строй
Лайн» за винагороду здійснити в межах останнього від свого імені та за його
рахунок продаж товару за погодженою ціною.

За виконання
доручення комітент виплачує комісіонеру (позивачу) винагороду в розмірі,
вказаному у звіті комісіонера шляхом утримання комісіонером належної йому
комісійної винагороди з всіх коштів, які надійшли від покупців для комітента.

Пунктом 7.1
зазначеного договору встановлено, що комісіонер зобов'язаний перерахувати
комітенту належні йому грошові кошти (за мінусом винагороди, передбаченої п.
2.6 договору).

За приписами ст.1011 Цивільного кодексу
України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за
дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька
правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно до ст.1 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 3 липня 1998 року N
727/98, спрощена система оподаткування,
обліку та звітності запроваджується, у тому числі, для фізичних осіб,
які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у
трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває
не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів,
робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Поняття “виручка від реалізації
продукції (товарів, робіт,
послуг)” наведене у частині третьої статті 1 цього Указу, якою
вважається - сума, фактично отримана
суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу
за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Тобто, об'єктом оподаткування єдиного податку
є виручка, яка була отримана платником податку безпосередньо від здійснення
операцій з продажу продукції(товарів) чи надання робіт, послуг, а не всі суми,
фактично отримані на розрахунковий рахунок та в касу.

Грошові кошти,
що зазначені в акті перевірки, були отримані позивачем згідно договору комісії,
і не є виручкою, отриманою від реалізації продукції, товарів, чи надання робіт,
послуг. Колегія суддів вважає, що виручкою позивача від реалізації послуг по
договору комісії може бути лише сума комісійної винагороди, отриманої від
комітента.

З урахуванням
викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що
позивач не перевищив гранично допустимий розмір виручки від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг), встановлений ст. 1 Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 3 липня 1998 року N 727/98.

Відповідно до
ст.6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва»
суб'єкт малого підприємництва, який
сплачує єдиний податок, не є
платником податку на додану вартість, крім
випадку, коли юридична особа обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним
податком за ставкою 6 відсотків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184,
195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції
у м. Краматорську на постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2008 року
по справі № 2-а-5120/08 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 28 травня 2008 року по справі № 2-а-5120/08 залишити
без змін.

Вступна
та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у
судовому засіданні 30 липня 2008 року. Ухвала у повному обсязі складена у
нарадчій кімнаті 01 серпня 2008 року.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:
Гаврищук Т.Г.

Судді:
Сухарьок М.Г.

Білак С.В.