Справа № 22а-3851/08
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2008-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 3851/08
Головуючий суддя у 1-ій
інстанції- Мазур В.С.
Доповідач Семененко Я.В.
(справа № 2-а-88/07)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Семененка Я. В.

суддів - Баранник Н.П., Юхименка О.В.

при секретарі -
Галоян О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну
скаргу Закритого
акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Запорізький
автомобілебудівний завод»

на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 грудня 2007 року у справі № 2-а-88/07 за позовом ОСОБА_1
до Запорізької міської ради, третя особа: ЗАТ «ЗАЗ» про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про скасування рішення Запорізької міської ради від
01.08.2005р. №37/282, яким передано в оренду Закритому акціонерному товариству
з іноземними інвестиціями «Запорізький автомобілебудівний завод» земельну
ділянку площею 0,2774га по вул..Скельній в м.Запоріжжі. На підставі вказаного
рішення з ЗАТ з ІІ «Запорізький автомобілебудівний завод» було укладено договір
оренди земельної ділянки. При встановленні меж земельної ділянки було
встановлено, що її межі фактично знаходяться на присадибній ділянці
домоволодіння №50В по вул..Скельній в м.Запоріжжі, яка належить позивачу.
Вказуючи на порушення свого права на користування земельною ділянкою та
порушення процедури прийняття рішення, позивач просив скасувати рішення
Запорізької міської ради.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 грудня
2007 року позовні вимоги Ємця С.В. задоволено.

Не погодившись з постановою суду, ЗАТ з ІІ «Запорізький автомобілебудівний
завод» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи та
порушення судом норм матеріального права, просило скасувати рішення суду
першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову
відмовити.

Перевіривши
законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню із закриттям
провадження у справі з наступних підстав.

Судом
встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Запорізької міської
ради від 01.08.2005р. №37/282 «Про передачу в оренду ЗАТ «ЗАЗ» земельної
ділянки по вул..Скельній,3 для розташування житлового будинку» передано в
оренду терміном на 10 років закритому акціонерному товариству з іноземними
інвестиціями «Запорізький автомобілебудівний завод» земельну ділянку площею
0,2774га по вул..Скельній, 3.

На
виконання рішення Запорізької міської ради з ЗАТ з ІІ «ЗАЗ» укладено договір
оренди земельної ділянки, який 27.12.2005р. зареєстрований у Запорізькій
регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного
кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам».

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами суд першої
інстанції виходив з того, що даний спір є справою адміністративної юрисдикції.

Проте, з таким висновком суду погодитися не
можливо.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України
, справа адміністративної юрисдикції (далі
- адміністративна справа) це переданий на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, вказана норма права передбачає два критерії для відмежування справ
адміністративної юрисдикції від справ іншої юрисдикції і це є: суб'єктний та
предметний склад.

Предметний склад обумовлений тим, що справа адміністративної юрисдикції
повинна містити в собі публічно-правовий спір.

З позовних вимог, які є предметом позову, не вбачається, що між сторонами
існує публічно-правовий спір, спірні правовідносини виникли з приводу спору про
право, а саме про право позивача на земельну ділянку, яке позивач вважає
порушеним.

Колегією суддів встановлено, що фактично заявлений позов стосується спору
між позивачем та третьою особою ЗАТ з ІІ «ЗАЗ» щодо права на земельну ділянку,
оскільки останні не визнають за позивачем право користування земельною ділянкою,
а позивач таке право не може довести відповідними доказами.

Наявність спору про цивільне право унеможливлює розгляд спірних
правовідносин в порядку адміністративного судочинства.

Суд адміністративної юрисдикції, при розгляду адміністративного позову, не
може дати правову оцінку наявності чи відсутності у особи цивільного права, в
даному випадку права користування земельної ділянки, що необхідно для вирішення
питання про порушення такого права і відповідно оцінки правомірності прийнятого
рішення Запорізькою міською радою.

Колегією суддів також встановлено, що на підставі рішення Запорізької
міської ради з ЗАТ з ІІ «ЗАЗ» укладено договір оренди земельної ділянки.

Таким чином, для відновлення порушеного права, на якому наполягав позивач,
необхідно визнати недійсним і договір оренди земельної ділянки, який стосується
прав, обов'язків відповідача та третьої особи і регулює правовідносини, в яких
позивач не є стороною. Вирішення питання щодо визнання недійсним договору
оренди, який укладено між Запорізькою міською радою та ЗАТ «ЗАЗ» і стосується
прав та інтересів позивача, можливо в поряду цивільного судочинства де буде
дано правову оцінку наявності в той чи іншої особи права на спірну земельну
ділянку.

Отже, спірні правовідносини, які склалися між сторонами та третьою
особою мають вирішуватися в порядку
цивільного судочинства відповідно до
ч.1 ст. 15 ЦПК України.

За таких обставин розгляд
справи судом першої інстанції на підставі норм КАС України суперечить ч.1 ст.17
цього Кодексу, якою передбачені межі компетенції адміністративних судів.

Частиною 1 ст.203 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції
і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з
підстав, встановлених ст.ст. 155, 157 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 Кодексу
адміністративного судочинства України суд
закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає за необхідне, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі
закрити.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.157 , 160
, 198 , 203
, 205 , 206 КАС
України ,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Запорізький
автомобілебудівний завод» задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 грудня 2007 року у справі № 2-а-88/07 скасувати, а
провадження в адміністративній справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення
але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з дня виготовлення повного тексту ухвали.

(Повний текст ухвали виготовлено 31.10.2008р.)

Головуючий Я.В.
Семененко

Судді Н.П.
Баранник

О.В.
Юхименко