Справа № 22а-1953/08
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2008-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1-ій інст. Запотічняк О.Д.
Господарський суд Львівської області.№12/197А
Справа 22а-1953/08
Доповідач: Багрій В.М.
У х в а л а

Іменем України

22
вересня 2008 року

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого - Багрія В.М.,

суддів:
Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.,

при
секретарі: Неміш О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові справу за апеляційною скаргою суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1 на постанову господарського суду Львівської
області від 20 вересня 2007 року по справі за позовом Державної податкової
інспекції в Галицькому районі м. Львова до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення до бюджету коштів в сумі 3035,00 грн.,-

в с т
а н о в и л а :

У липні 2007 року Державна податкова
інспекція в Галицькому районі м. Львова
звернулася до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення до бюджету коштів в сумі 3035,00 грн.

Позивач свої позовні вимоги мотивував
тим, що за результатами перевірки податковим органом відповідачки було
встановлено порушення п.13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг», а
саме виявлено невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена в розрахункових квитанціях, виданих з
початку робочого дня в сумі 693,00 грн., в результаті чого до позивача була
застосована штрафна санкція в розмірі 3035,00 грн.

На підставі вищенаведеного, позивач
просив задоволити позовні вимоги та стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності- фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету кошти в розмірі 3035,00 грн.

Постановою господарського суду Львівської області від 20 вересня 2007 року адміністративний
позов задоволено повністю.

Стягнуто з суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 на користь державного бюджету Галицького району м. Львова 3035,00
грн. податкового боргу.

Постанову суду першої інстанції
оскаржила ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що
постанова прийнята з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального
та процесуального права, а також винесена з неповним з'ясуванням обставин, що
мають значення для справи.

Апелянт звертає увагу на те, що органами
Державної податкової інспекції не було дотримано вимог чинного законодавства
щодо порядку проведення перевірок, сума нарахованих штрафних санкцій не може
вважатись податковим зобов'язанням і стягуватись як податкове зобов'язання,
оскільки це суперечить законодавству України.

Просить скасувати
постанову господарського суду Львівської області від 20.09.2007 р. та прийняти
нову постанову суду про відмову в задоволенні позову повністю.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, яка просить апеляційну скаргу задоволити, представника
ДПІ у Сихівському районі м.Львова (правонаступника Галицької ДПІ м.Львова), яка
просить апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити
без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Встановлено, що відповідачка ОСОБА_1
зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності в якості фізичної
особи-підприємця.

ДПІ в Галицькому районі м.Львова було проведено
перевірку відповідачки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкового обігу.

Відповідно до ч.7 ст.11-1 Закону України
«Про державну податкову службу» позаплановими перевірками вважаються також
перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених законами України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» (далі Закону), «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», а в інших випадках - за рішенням суду.

Колегія суддів, з огляду на викладене,
погоджується з висновком господарського суду щодо правомірності проведення
позапланової перевірки податковим органом відповідачки, оскільки в даному
випадку така перевірка може здійснюватися без відповідного судового рішення та
визнає, цим самим, необґрунтованими доводи апелянта в частині правомірності
проведення позапланової перевірки.

За наслідками позапланової виїзної
перевірки податковий орган - ДПІ в Галицькому районі м.Львова склала акт, в
якому зафіксовано порушення п.13 ст.3 Закону, зокрема, встановлено
невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в розрахункових квитанціях в сумі 693 ,00 грн.

На підставі вказаного акту 30.03.2007р.
податковий орган прийняв рішення про застосування до відповідачки штрафних
санкцій на суму 3465,00 грн.

Відповідно до п.6 ст.9 Закону
реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при
продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності
фізичними особами, якщо вони не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім
пива на розлив).

З матеріалів справи видно, що
відповідачка здійснювала реалізацію пива в пляшках, тому на неї не поширюється
дія п.6 ст.9 Закону, що означає, що розрахунки її з покупцями повинні проводитися з застосуванням РРО при
продажу всіх товарів, що є в реалізації.

За таких обставин, коли позивачем було
встановлено порушення, відповідно до ст..22 Закону податковий орган правомірно
застосував до відповідачки штрафні санкції в розмірі 3465,00 грн. (693,00 х
5=3465,00 грн.).

Зясувавши обставини справи, давши
належну оцінку доказам, господарський суд прийшов до правильного висновку про необхідність
задоволення позову та стягнення з відповідачки до бюджету суму фінансових
санкцій,яку заявив до стягнення податковий орган.

Постанова суду першої інстанції є
законною та обґрунтованою, тому підстав для її скасування колегія суддів не
знаходить.

Доводи апелянта в тій частині, що
нараховану суму штрафних санкцій не можна вважати узгодженим податковим
зобов'язанням колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу,
оскільки Закон покладає на органи державної
податкової служби контроль за дотриманням суб'єктами підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за товари (послуги) та інших вимог Закону.
Визначення порушення та санкція за його вчинення регулюються Законом.

Прийняття рішення про застосування
фінансових санкцій за порушення норм Закону, які підлягають перерахуванню до
бюджету як неподаткові зобовязання шляхом направлення повідомлення-рішення
відповідачу не суперечать завданням податкового органу.

Відповідно до пп. 2.5 п.2 Інструкції про
порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій, що застосовуються до
пдатників податків органами державної податкової служби, затвердженої наказом
ДПА України №110, податкові повідомлення-рішення можуть прийматися і у випадку
застосування до платників податків штрафних санкцій за порушення не тільки
податкового законодавства, але і інших нормативно-правових актів.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги на висновки господарського
суду не впливають, спростовуються наведеним вище і підставою для скасування
постанови господарського суду бути не можуть.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206 КАС України, колегія суддів,

у
х в а л и л а :

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову господарського суду
Львівської області від 20 вересня 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: В.М.Багрій

Судді :
І.М. Обрізко

Т.В. Онишкевич