Справа № 2-а-140/08
Суддя: Петешенкова М.Ю.
Дата ухвалення: 2008-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-140/08
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2008 року колегія суддів Самарського районного суду міста Дніпропетровська

у складі:
головуючого судді: Петешенковій М.Ю.

суддів:
Католікяна М.О., Федоровської О.П.

при секретарі:
Гаврилові О.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську справу
адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради,
Міністерства праці та соціальної політики України, Головного управління праці
та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної
адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити
дії, суд -

встановила:

У вересні 2007 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним
позовом до Управління праці та соціального захисту населення Самарської
районної у м. Дніпропетровськ ради про визнання дій відповідача щодо відмови у виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення, у розмірі, передбаченому ст. 38 Закону України „Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” протиправними та з вимогою зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради
здійснити перерахунок та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рік
у розмірі п”яти мінімальних заробітних плат.

В
обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, у зв”язку з
чим користується всіма правами та пільгами, передбаченими діючим законодавством
для цієї категорії осіб, а тому, відповідно до ст. 48 Закону України „Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, йому передбачені щорічні виплати на оздоровлення у розмірі п”яти
мінімальних заробітних плат. Проте, відповідачем, всупереч вимогам Конституції
України та Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, було виплачено на користь
позивача за 2007 рік, значно занижена сума компенсації на оздоровлення без
врахування встановленого на території України розміру мінімальної заробітної плати.

27 листопада
2007 року позивач уточнив вимоги, залучив до участі в якості співвідповідача
Міністерство праці та соціальної політики України та просив зобов”язати
Міністерство праці та соціальної політики України, як розпорядника бюджетних
коштів, забезпечити виплату зазначеної допомоги, з урахуванням отриманою
суми.

7 травня 2007
року позивач повторно уточнив позовні вимоги, залучив до участі в якості
співвідповідача Головне управління праці та соціального захисту населення
Дніпропетровської обласної державної адміністрації та просив зобов”язати
Головне управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської
обласної державної адміністрації, як розпорядника бюджетних коштів другого
рівня, забезпечити виплату даної на оздоровлення, з урахуванням отриманої суми.

19 червня 2008
року позивач доповнив позовні вимоги та просив зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради
здійснити перерахунок та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення за 2008 рік
у розмірі п”яти мінімальних заробітних плат. Він зазначив, що відповідачем, всупереч вимогам Конституції
України та Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, було виплачено на користь
позивача за 2008 рік, значно занижена сума компенсації на оздоровлення без
врахування встановленого на території України розміру мінімальної заробітної плати.

В судовому
засідання позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали та наполягали на його задоволенні на підставі обставин, викладених у
позовній заяві.

Представник
відповідача Булік Ю.В. у судовому засіданні позов не визнала, вважала позовні
вимоги не підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Позивач перебуває на
обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Самарської районної
у м. Дніпропетровськ ради, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи (друга категорія) з 1992 року та отримує пільги та компенсації
згідно Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та відповідних постанов
Кабінету Міністрів України. Дія ст. 48 вищезазначеного закону зупинено на 2007
рік в частині виплати компенсації і допомог у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати згідно з Законом України „Про державний бюджет України на 2007
рік”. Розмір щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік, яку ОСОБА_1 отримав
в розмірі 100 грн., було визначено на підставі постанови Кабінету Міністрів
України від 12 липня 2005 року за № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Відповідно до
ст. 67 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” конкретні розміри всіх доплат,
пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України. Міністерство
праці та соціальної політики України, як головний розпорядник бюджетних коштів,
забезпечує через місцеві управління праці та соціального захисту населення,
виплату всіх видів компенсацій та допомог, в розмірах, визначених Верховною
радою України у Законі України „Про Державний бюджет України” на відповідній
рік. При цьому представник відповідача зазначила, що у разі внесення змін до
Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” та збільшення
видатків на виплату нового розміру щорічної допомоги на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Управління
праці та соціального захисту населення буде мати можливість виплачувати
компенсацію у збільшених розмірах, відповідно до вимог Рішення Конституційного
Суду України. Крім того, представник відповідача також просила відмовити в
задоволенні доповнених вимог позивача щодо зобов”язання провести перерахунок та
виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2008 рік на підставі
вищезазначених обставин.

Представники
Міністерства праці та соціальної політики України, Головного управління праці
та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної
адміністрації в суд першої інстанції не з'явились, будучи належним чином
повідомленими про місце і час розгляду справи відповідно до ст. 35 КАС України
(а.с.а.с. 39, 56, 108, 109). На адресу суду надійшли письмові заперечення проти
позову Головного управління праці та соціального захисту населення
Дніпропетровської обласної державної адміністрації (а.с.а.с. 112-113) та
письмові пояснення Міністерства праці та соціальної політики України,
відповідно до яких, останні заперечували проти позову та просили розглянути
справу за відсутності їх них представників (а.с.а.с. 46-49, 129-131).

Заслухавши пояснення позивача,
представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до
висновку про необхідність
часткового задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Як встановлено
у справі, позивач по справі є ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС другої категорії, що підтверджується посвідчення НОМЕР_1(а.с. 8) і перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту
населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради. Даний факт
підтверджується поясненнями представника відповідача.

В рахунок виплат грошової допомоги на
оздоровлення ОСОБА_1 було виплачено в січні 2007 року - 100 грн., в січні 2008
року - 100 грн., що підтверджується відповідними довідками Управління праці та
соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради
(а.с.а.с. 153-154).

Відповідно до ст. 48 Закону
України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” від 28 лютого 1991 року, щорічна допомога на
оздоровлення учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії
виплачується у розмірі п”яти мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на
оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами
соціального захисту населення. При цьому розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати (абз. 7 ч. 4 ст. 48 вищезазначеного закону).

Відповідно до
п. 30 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, дія ст.
48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” була призупинена.

Рішенням
Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року положення п. 30 ст. 71
Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” були визнані такими,
що не відповідають Конституції України та з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення втратили чинність.

5 серпня 2007 року
ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення
Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради з заявою щодо виплати передбаченої законом щорічної
допомоги на оздоровлення за 2007 рік та Листом від 17 серпня 2007 року
Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м.
Дніпропетровськ ради позивачу надано відповідь на його звернення, з зазначенням
про те, що відповідно до ст. 67 Закону України „Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, конкретні
розміри всіх доплат, пенсій в компенсацій встановлюються Кабінетом Міністрів
України. Розмір щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік, визначений на
підставі постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року за № 562
„Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” (а.с. а.с. 5, 6, 134, 135).

Відповідно до
п. 28 розділу ІІ Закону України „Про
Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України” від 27 грудня 2007 року, ст. 48 Закону України „Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” буда викладена в наступній редакції: одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім”ям, які втратили годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та смерть яких
пов”язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення
виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням
Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп положення п. 28
розділу ІІ Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів України” були визнані такими, що не
відповідають Конституції України та з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення втратили чинність.

20 червня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради з заявою щодо
виплати передбаченої законом щорічної допомоги на оздоровлення за 2008
рік та Листом від 2 липня 2007 року Управління праці та соціального захисту
населення Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради позивачу надано
відповідь на його звернення, з зазначенням про те, що провести перерахунок та
здійснити доплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік Управління не
має законного права, оскільки визнання Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп норм Закону України „Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України”,
якими призупинялися норми Закону України „Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, в частині виплат компенсацій і допомог, у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати неконституційними, не надає законодавчого права
для застосування показника мінімальної заробітної плати розрахунковою величиною
для визначення розмірів компенсацій і допомог, передбачених законом України
„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, оскільки Кабінету Міністрів України надано право
встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних
сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові
акти, або їх окремі положення, що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Конституції України,
Конституція України мас: найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Відповідно до ч.2,3 ст.22
Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Згідно
абз. 2 п. 5.2 Рішення Конституційного Суду України від 22 травня
2008 року № 10-рп, закон про Державний бюджет України не може скасовувати чи
змінювати обсяг прав і обов”язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених
іншими законами України.

Рішення Конституційного Суду України від 9
липня 2007 року № 6-рп у цій справі мають преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України від
22 травня 2008 року № 10-рп у цій справі мають преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких законодавчих актів України”, визнаних
неконституційними.

Таким чином, норми Закону
України « Про державний бюджет України на 2007 рік", які визнані
неконституційними, втратили чинність з 9 липня 2007 року.

Норми Закону України „Про
Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України”, які визнанні неконституційними, втратили чинність
з 22 травня 2008 року.

За таких обставин, категоріям
осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно Закону України„Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, з цього моменту поновлено право
на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі, передбаченому
абз. 7 ч. 4 ст. 48 вищезазначеного Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

На підставі ч. 1 ст. 8 КАС
України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права,
відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом ч. 1 ст. 9 КАС
України, суд при вирішення справи керується принципом змагальності, відповідно
до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові
і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією України.

Посилання відповідача Управління
праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровськ
ради в частині визначеного розміру щорічної допомоги на оздоровлення відповідно
до ст. 67 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, колегія суддів вважає
неправомірним, оскільки зазначена стаття регламентує порядок підвищення розміру
доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим законом, а не делегує
встановлення розміру таких доплат, пенсій і компенсацій Кабінету міністрів України.

Доводи відповідача Міністерства
праці та соціальної політики України в частині визнання Рішенням
Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 норм Закону
України „Про державний бюджет України на 2007 рік” та від 22 травня 2008 року №
10-рп норм Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів України”, якими призупинялися норми
Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, в частині виплат компенсацій і допомог, у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати неконституційними, не
надають законодавчого права для застосування показника мінімальної заробітної
плати, визначеного відповідно до ст. 3 Закону України „Про оплату праці” у
розмірах відповідно до ст. 76 Закону України „Про Державний Бюджет на 2007 рік”
та ст. 73 Закону України „Про Державний Бюджет на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів” розрахунковою величиною для визначення розмірів
компенсацій та допомог, передбачених законом України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, оскільки
Кабінету Міністрів України надано право встановлювати розміри соціальних виплат,
які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної
заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами, колегія суддів не бере до уваги, оскільки зазначене не звільняє суб'єкта владних повноважень в особі Управління праці та
соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради,
діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено
Конституцією та законами України. Посилання на те, що позивачем пропущено
встановлений ст. 99 КАС України річний строк для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, колегія суддів вважає
надуманими, оскільки строк для звернення до суду обчислюється з дня коли особа
дізналася або повинна дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
В січні 2007 року позивачу виплачено допомогу у розмірі 100 грн. У серпні 2007
року, після прийнятого Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007
року, позивач звернувся до Управління
праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровськ
ради з заявою щодо виплати передбаченої законом щорічної допомоги на
оздоровлення за 2007 рік та Листом від 17 серпня 2007 року Управління праці та
соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради,
позивачу відмовило в здійсненні зазначеної виплати, тобто з цього моменту було
порушено його право, що і стало підставою для звернення позивача у вересні 2007
року з даним позовом по суду.

Виходячи з цього, колегія суддів приходить до
висновку, що позивачем не було порушено строку звернення до адміністративного
суду і тому підстави для застосування зазначеної норми закони, відсутні.

Доводи Головного управління
праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної
адміністрації щодо надання права Кабінету Міністрів України у 2007 році
встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до чинного
законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними програмами та
виникнення загрози невиконання поточних зобов”язань та утворення заборгованості
з цих виплат перед постраждалими громадянами, які не зверталися до суду, чим
самим порушить ст. 24 Конституцій України, колегія суддів вважає такими,
що не заслуговують на увагу та спростовуються
вищенаведеними обставинами та зібраними доказами по справі.

Відповідно до ст. 76 Закону
України „Про Державний бюджет на 2007 рік”, мінімальна заробітна плата з 1
січня 2007 року складала 400 грн.

Згідно зі ст. 59 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України”, розмір мінімальної заробітної плати з квітня 2008
року складає 525 грн.

Таким чином, після прийняття рішень
Конституційним Судом України, Управління праці та соціального захисту населення
Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради повинно було виплатити позивачу
недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2007-2008 роки, виходячи із суми мінімальної заробітної плати
на момент виникнення права на дану виплату.

З урахуванням
викладеного, колегія суддів вважає, що розрахунок недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення наступній:

- виплата за
2007 рік повинна становити: 400 грн. х 5
= 2000 грн. - 100 грн. =1900 грн.

- виплата за
2008 рік повинна становити: 525 грн. х 5
= 2 625 грн. - 100 грн. = 2525 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
Управлінням праці та соціального захисту населення Самарської районної ум.
Дніпропетровську ради будь-яких дій, пов”язаних з виплатою недоплачених сум
щорічної допомоги на оздоровлення позивача відповідно до положень ст. 48 Закону
України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, не здійснювало та
виплату не проводило.

За таких обставин, колегія суддів вважає,
що діями відповідача Управління праці та соціального захисту населення
Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради були порушені права та законні
інтереси позивача щодо отримання суми недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2007-2008 роки.

Що стосується
заявлених вимог позивача щодо зобов”язання Міністерства праці та соціальної
політики України та Головного управління праці та
соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, як розпорядників бюджетних коштів, забезпечити виплату належних
йому сум, колегія суддів вважає безпідставними та не підлягаючими задоволенню,
оскільки заявлені вимоги суперечить діючому матеріальному закону.

Судом роз”яснювались представнику
відповідача положення ст.ст. 11, 69, 70, 71 КАСУ та наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.
Суд може вийти за межі
позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав,
свобод і інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Кожна
сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім обставин, яких не потрібно доказувати. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В адміністративних справах про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб”єкта владних повноважень обов”язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти позову.

Приймаючи до уваги положення вищенаведених
норм та співвідношуючи їх з встановленими фактами, враховуючи
ч. 3 ст. 150 Конституції України, відповідно до якої рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до
виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені, суд
приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та з метою
захисту прав позивача, необхідності
вийти за межі позовних вимог та стягнути з Управління праці та соціального
захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради на користь
ОСОБА_1 суму недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік у
розмірі 1900 грн. та суми недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за
2008 рік в розмірі 2525 грн.

Керуючись, ст. ст. 8, 9,
35, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України,
ч.2 ст.8, ч.ч. 2, 3 ст. 22, ч. 3 ст.
150, ч. 2 ст. 152 Конституції України,
ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, рішенням Конституційного Суду України від
9 липня 2007 року № 6-рп/2007 ), рішенням Конституційного суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008), суд -

ПОСТАНОВИЛА:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Самарської
районної у м. Дніпропетровськ ради неправомірними щодо нездійснення перерахунку
та доплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2008 роки
відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Самарської
районної у м. Дніпропетровськ ради на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої
щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік в розмірі 1900 грн.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Самарської
районної у м. Дніпропетровськ ради на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої
щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік в розмірі 2525 грн.

В
іншій частині позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня складання постанови
в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги.

Головуючий суддя:
М.Ю. Петешенкова

Судді М.О.
Католікян

.П. Федоровська