Справа № 2-а-8096/08
Суддя: Курко О.П.
Дата ухвалення: 2008-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28
серпня 2008 р. Справа
№ 2-а-8096/08

Вінницький
окружний адміністративний суд в складі

Головуючого
судді Курко Олега Петровича,

При секретарі
судового засідання: Педорук Олеся
Сергіївна

За участю представників сторін:

позивача :
Слюсар О.В., за довіреністю

відповідача
: Лесик В.В., за довіреністю

розглянувши
матеріали справи

за
позовом: Приватного підприємства "Віто"

до: Державної податкової інспекції у м.
Вінниці

про:
визнання протиправним та скасування рішень про застосування штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ
:

Приватне
підприємство "Віто" звернулось в суд з адміністративним позовом до
державної податкової інспекції у м. Вінниці про визнання протиправними та
скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №
від 18.06.2008р., № від 19.06.2008р., № від 19.06.2008р.,
№ від 19.06.2008р.

Позовні
вимоги мотивовані неправомірністю застосування відповідачем штрафних санкцій
згідно п. 2 ст. 17 Закону України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг", так як станом на день проведення перевірки запам'ятовуючі
пристрої (фіскальна пам'ять) для оснащення гральних автоматів не були включені
до Державного реєстру розрахункових операцій, а позивач не має правових підстав
використовувати у своїй діяльності інші реєстратори розрахункових операцій ніж
ті, які включені в згаданий реєстр. Крім того вважає неправомірним рішення №
від 18.06.2008р. щодо порушення п. 13 ст. 3 згаданого Закону у
зв'язку з відсутністю в діях позивача відповідного порушення.

Представник
позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі,
посилаючись на зазначені в позовній
заяві обставини, просила їх задовольнити.

Відповідач
позов не визнав з викладених в письмових запереченнях мотивів, зазначивши, що
гральні автомати, які використовуються позивачем не забезпечують
реалізацію фіскальних функцій, що є порушенням п. 1 ст. 3 Закону України
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг", а тому застосування штрафних санкцій
згідно рішень є правомірним.

Таким чином в
задоволенні позовних вимог відповідач просить відмовити.

Суд,
заслухавши пояснення сторін, дослідивши та вивчивши матеріали справи,
встановив, що ПП "Віто" відповідно до Статуту підприємства здійснює
господарську діяльність з організації та проведення азартних ігор на підставі
ліцензії № 082816 від 28.04.2006р., виданої
Міністерством фінансів України та торгових патентів.

29.05.2008р.
посадовими особами ДПА у Вінницькій області
проведено перевірку щодо контролю за порядком проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги) залу гральних автоматів, розташованого в м.
Ямпіль та належного ПП "Віто". За результатами проведеної перевірки
складено акт щодо порушення позивачем пунктів 1,2 та 13 ст. 3 Закону
України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг" від 06.07.1995р. № 265-ВР. На підставі цього акту ДПІ у м. Вінниці
18.06.2008р. прийнято рішення про застосування до ПП "Віто" штрафних
(фінансових) санкцій № на загальну суму 14925 грн., з яких 1700 грн.
згідно п. 2 ст. 17 та 13225 грн. згідно
ст. 22 Закону України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг".

03.06.2008р.
посадовими особами ДПА у Вінницькій області
проведено перевірку щодо контролю за порядком проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги) залу гральних автоматів ПП "Віто" за
адресою: м. Вінниця, вул. Київська (тр. зупинка П.Морозова). За результатами
проведеної перевірки складено акт щодо
порушення позивачем пунктів 1,2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". На підставі цього акту та п. 2 ст. 17 Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг" за виявлені порушення ДПІ у
м. Вінниці 19.06.2008р. прийнято рішення № про застосування до ПП
"Віто" 5100 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

06.06.2008р.
посадовими особами ДПІ у Тульчинському районі Вінницької області проведено перевірку щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу в залі
гральних автоматів ПП "Віто" за адресою: м. Тульчин, вул. Леніна,
42а. За результатами проведеної перевірки складено акт щодо порушення позивачем
п. 1 ст. 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг". На підставі
цього акту та п. 2 ст. 17 Закону України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг" за виявлені порушення ДПІ у м. Вінниці 19.06.2008р. прийнято
рішення № про застосування до ПП "Віто" 1700 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

09.06.2008р.
посадовими особами ДПІ у Тульчинському районі Вінницької області проведено перевірку щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу
в залі гральних автоматів ПП "Віто" за адресою: м. Тульчин, вул.
Леніна, 62. За результатами проведеної перевірки складено акт щодо порушення
позивачем п. 1 ст. 3 Закону України
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг". На підставі цього акту та п. 2 ст. 17 Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг" за виявлені порушення ДПІ у
м. Вінниці 19.06.2008р. прийнято рішення № про застосування до ПП
"Віто" 1360 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

З усіх актів
перевірок вбачається, що порушення позивачем п. 1, 2 ст. 3 Закону України
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг" виявляється в тому, що розрахункові
операції при наданні гральних послуг проводяться через реєстратори розрахункових
операцій - гральні автомати, які не зареєстровані, не опломбовані те не
переведені у фіскальний режим роботи,
тобто останні не оснащені фіскальною пам'яттю і не працюють в режимі
реєстраторів розрахункових операцій.

Однак з
такими висновками відповідача суд не може погодитись з наступних підстав.

Основним
нормативним документом який визначає правові засади застосування реєстраторів
розрахункових операцій є Закон України від 06.07.95р. № 265/95-ВР “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” (далі -Закон № 265).

Згідно п. 1
ст. 3 цього Закону суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові
операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані
у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів,
що підтверджують виконання розрахункових операцій.

При
цьому, автомат з продажу товарів (послуг) -це реєстратор розрахункових операцій,
який в автоматичному режимі здійснює видачу (надання) за готівкові кошти або із
застосуванням платіжних карток, жетонів тощо товарів (послуг) і забезпечує
відповідний облік їх кількості та вартості. Таким чином, гральні автомати, які
використовуються суб'єктами підприємницької діяльності для надання послуг у
сфері грального бізнесу належать до
реєстраторів розрахункових операцій (автоматів з продажу товарів (послуг) (ст.1
Закону №265).

Згідно
ст. 12 Закону № 265 на території
України у сферах,
визначених цим Законом,
дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті реєстратори розрахункових
операцій вітчизняного та іноземного виробництва, які включені до Державного
реєстру реєстраторів розрахункових операцій та конструкція і програмне
забезпечення яких відповідає конструкторсько-технологічній та програмній
документації виробника.

Відповідно
до Положення про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 р. N
1315 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2006 р. N
1773) Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій (далі -
Державний реєстр) - перелік моделей реєстраторів розрахункових операцій, їх
модифікацій вітчизняного та іноземного виробництва, які відповідають вимогам
нормативно-правових актів і нормативних документів, пройшли державну
сертифікацію і дозволені для застосування під час здійснення розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Частиною
1 статті 13 Закону № 265 визначено, що вимоги
щодо реалізації фіскальних
функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер
застосування встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постанова
Кабінету Міністрів України № 199 від 18.02.2002р. "Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій
реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування"
передбачає оснащення реєстраторів розрахункових операцій фіскальними блоками,
які забезпечують безумовне виконання
ними фіскальних функцій, містить вимоги до фіскального блока, фіскальної
пам'яті збереження інформації, тощо. Пункт 2 цієї Постанови дає визначення поняття
"фіскалізація" як перехід від нефіскального до фіскального режиму роботи
реєстратора. Також зазначено, що фіскалізація проводиться один раз за весь
період експлуатації реєстратора (п. 3 Постанови).

Виходячи
з висновків актів перевірок, позивачу ставиться в провину використання гральних автоматів які не переведені у
фіскальний режим роботи.

Розкриваючи
ширше поняття "фіскалізації" та досліджуючи процес переходу від
нефіскального до фіскального режиму роботи реєстратора слід виходити з нижче
приведених термінів, визначених Законом № 265:

- фіскальні функції - це здатність
реєстраторів розрахункових операцій забезпечувати одноразове занесення,
довготермінове зберігання у фіскальній пам'яті, багаторазове зчитування і
неможливість зміни підсумкової інформації про обсяг розрахункових операцій,
виконаних в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо);

- фіскальна пам'ять - це
запам'ятовуючий пристрій у складі реєстратора розрахункових операцій,
призначений для одноразового занесення, зберігання і багаторазового зчитування
підсумкової інформації про обсяг розрахункових операцій, яку неможливо змінити
або знищити без пошкодження самого пристрою;

- фіскальний режим роботи - це
режим роботи реєстратора розрахункових операцій, який забезпечує безумовне
виконання ним фіскальних функцій.

Згідно
Ліцензійних умов провадження організації
діяльності з проведення азартних ігор,
затверджених наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики
та підприємництва Міністерства фінансів України від 18.04.2006р. № 40/374, гральний автомат - механічне, електричне, електронне
обладнання або пристрій, що використовується для проведення азартних ігор,
результат яких визначається без участі працівника ліцензіата програмою роботи
цього обладнання (пристрою) з використанням генератора випадкових чисел, який
міститься всередині корпусу такого обладнання (пристрою), і сума виграшу
нараховується обладнанням (пристроєм) автоматично.

Дане
визначення не містить вказівки на те, що гральний автомат виконує фіскальні
функції, а іншого виду гральних автоматів законодавець не визначає. В судовому
засіданні встановлено, що гральні автомати, які використовує у своїй діяльності
позивач сертифіковані відповідно до чинного законодавства, а реалізація
технічної можливості оснащення їх фіскальною пам'яттю можлива лише за умови
наявності дозволених до застосування запам'ятовуючих пристроїв ( фіскальної
пам'яті), внесених в установленому порядку до Державного реєстру реєстраторів
розрахункових операцій.

Модель
реєстратора розрахункових операцій згідно п. 12 Положення про Державний реєстр
реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29 серпня 2002 р. N 1315 включається до Державного реєстру за поданням заявника, тобто виробника
або постачальника відповідної моделі. А оскільки ПП "Віто" є лише
користувачем даних реєстраторів, тому не вповноважене самостійно ініціювати
питання щодо включення таких моделей в Державний реєстр.

Відповідно
до Закону № 265 Кабінетом Міністрів України було розроблено Постанову від
07.02.01 за № 121 "Про терміни переведення суб'єктів підприємницької
діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі
із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій" (далі -Постанова
№121).

Пунктом
2 цієї Постанови № 121 Міністерство промислової
політики було зобов'язане
забезпечити до 1 лютого 2003 р.
організацію розроблення автоматів з продажу товарів (послуг), які
відповідатимуть зазначеним вимогам, а також запам'ятовуючих пристроїв
(фіскальної пам'яті) для оснащення автоматів,
що вже діють.

Однак,
у зв'язку з тим, що були відсутні технічні рішення для фіскалізації гральних
автоматів, терміни переведення на облік із застосуванням РРО, діяльності з
використанням гральних автоматів неодноразово
переносилися.

Згідно
з останніми змінами внесеними до Постанови №121, для переведення суб'єктів
підприємницької діяльності які використовують гральні автомати на облік із застосуванням РРО, встановлено термін -31 грудня 2006 року.

Станом
на день проведення перевірок позивача щодо контролю за порядком проведення
готівкових розрахунків за товари (послуги) податковою інспекцією запам'ятовуючі
пристрої (фіскальна пам'ять) для оснащення гральних автоматів не були включені
до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, а правових підстав
використовувати у своїй діяльності інші реєстратори розрахункових операцій ніж
ті, що включені до Державного реєстру ПП "Віто" не мало.

Тобто,
відсутність на загальнодержавному рівні технічних рішень з фіскалізації
гральних автоматів не є провиною позивача, останній позбавлений можливостей
впливу на розв'язок проблеми застосування реєстраторів розрахункових операцій у
діяльності з використанням гральних автоматів, і забезпечення реалізації їх
фіскальних функцій мала б здійснити держава в особі Міністерства промислової політики
у визначений термін, чого зроблено не було.

А
відтак, наведені обставини не можуть бути підставою для заборони використання в
господарській діяльності підприємства гральних автоматів не оснащених
фіскальною функцією.

Пункт
2 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачає
відповідальність у вигляді застосування фінансових санкцій в розмірі двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі застосування при
здійсненні розрахункових операцій непереведеного у фіскальний режим роботи,
незареєстрованого, неопломбованого або опломбованого з порушенням встановленого
порядку реєстратора розрахункових операцій.

Цей
Закон не передбачає застосування до суб'єктів господарювання штрафних
(фінансових) санкцій за використання грального автомата, не оснащеного
фіскальною функцією, тим більше що правових підстав використання інших гральних
автоматів ніж тих, які не оснащені фіскальною функцією, у позивача не було.

Стаття
19 Конституції України визначає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на
засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Згідно з Державним
класифікатором продукції та послуг ДК 016-97, затвердженого наказом
Держкомстандарту України від 30.12.1997р. № 822, організація азартних ігор та
парі віднесена до сфери послуг, а тому
розрахункові операції під час їх надання з гри на гральному автоматі, виходячи
з вимог ст. 3 Закону № 265 та Постанови №121
проводились позивачем на час здійснення перевірок - 29.05.2008р.,
03.06.2008р., 06.06.2008р., 09.06.2008р. з використанням зареєстрованих,
опломбованих у встановленому порядку та переведених у фіскальний режим роботи
реєстраторів розрахункових операцій типу МІNI-600.02МЕ, з роздрукуванням та
видачею відповідного розрахункового документа на суму проданих кредитів на
право гри на гральних автоматах, про що
зазначено в кожному з актів перевірок.
Даний реєстратор розрахункових операцій включений до Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій, і його використання в діяльності
підприємства по наданню послуг в сфері грального бізнесу є цілком виправданим
та правомірним з огляду на відсутність в Державному реєстрі запам'ятовуючих пристроїв
(фіскальної пам'яті) для оснащення гральних автоматів та неможливістю
використання інших реєстраторів розрахункових операцій ніж тих, що включені до
Державного реєстру.

Враховуючи викладене суд вважає, що ДПІ у м.
Вінниці при винесені рішень № від 18.06.2008р., № від
19.06.2008р., № від 19.06.2008р., № від 19.06.2008р. про
застосування штрафних (фінансових) санкцій до ПП "Віто" за порушення
п. 1,2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" порушила
вимоги податкового законодавства, оскільки на момент проведення перевірки
позивача в Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій не було
включено жодного реєстратора, призначеного для фіскалізації гральних автоматів.
А відтак ПП "Віто" цілком законно здійснює господарську діяльність з
використанням реєстраторів розрахункових операцій для залів гральних автоматів,
які зареєстровані в Державному реєстрі реєстраторів розрахункових операцій і
застосування відповідачем штрафних (фінансових) санкцій за дане порушення
згідно п. 2 ст. 11 Закону № 265 є неправомірним.

Крім того,
суд вважає, що рішення відповідача № від 18.06.2008р. в частині
застосування до підприємства штрафних санкцій в сумі 13225 грн. за порушення п.
13 ст. 3 Закону № 265 також є протиправним. Зокрема, в акті перевірки від
29.05.2008р., на підставі якого прийняте дане рішення, зазначено, що позивачем
не забезпечено відповідність суми готівкових коштів на місці проведення
розрахункових операцій сумі готівкових коштів, зазначених в денному звіті РРО,
невідповідність склала 2645 грн.

З пояснень
оператора-касира підприємства ОСОБА_1, доданих до акту перевірки, судом
з'ясовано, що виявлена готівка на місці проведення розрахунків в сумі 2645 грн.
- це її особисті гроші, заробітна плата чоловіка, яку принесли їй на роботу.

Пункт 13 ст.
3 Закону № 265 наголошує, що суб'єкти підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані забезпечувати відповідність
сум готівкових коштів
на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті реєстратора розрахункових операцій.

Як слідує з
акту перевірки від 29.05.2008р. сума готівкових коштів на місці проведення
розрахунків - 3105 грн., особисті кошти оператора-касира - 2645 грн., а відтак
сума коштів яка зазначені в денному звіті РРО складає 460 грн., що і має місце
в дійсності. Тому застосування відповідачем штрафних санкцій згідно ст. 22
Закону № 265 є безпідставним, так як невідповідності суми готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті не
було.

Відповідно до
ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд згідно ст. 86 КАС України оцінює
докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В той же час
згідно ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого рішення,
дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Заперечення
відповідача щодо необхідності переведення на облік із застосуванням РРО
діяльності з використанням гральних автоматів з 01.01.2007р. спростовується
вищенаведеним обґрунтуванням, а твердження про те, що відсутність у Державному
реєстрі гральних автоматів оснащених запам'ятовуючими пристроями (фіскальною
пам'яттю) не може бути підставою для
невиконання вимог Закону з боку позивача, не відповідає дійсності, так як розрахункові операції з надання послуг гри на
автоматах здійснюються через зареєстровані у встановленому порядку та внесені в
Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій.

Таким чином
рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 18.06.2008р., №
від 19.06.2008р., № від 19.06.2008р., № від 19.06.2008р.
є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно ч. 1
ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Оскільки квитанцією № 3/1 від 25.06.2008 року
підтверджено розмір судового збору сплаченого позивачем, що складає 3,40 грн.,
дана сума має бути стягнута з Державного бюджету України.

В судовому
засіданні 28.08.2008р. представником позивача
подана заява про стягнення на
користь позивача судові витрати за оплату послуг адвоката в розмірі 3500 грн.,
в підтвердження чого надано копію договору про надання юридичних та
представницьких послуг від 01.07.2008р. та докази понесених витрат ПП
"Віто" на його виконання в сумі 3500 грн.

Розглянувши
подану заяву суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України витрати,
пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права,
які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Частина 3 даної
норми наголошує, що граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень КАС України
положення цього Кодексу щодо звільнення
особи від оплати правової допомоги та забезпечення надання правової допомоги, а
також частина третя статті 90 цього Кодексу набирають чинності з моменту
набрання чинності відповідним законом. До цього часу граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 27.04.2006р. № 590 "Про граничні розміри компенсації
витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок
їх компенсації за рахунок держави" встановлено, що граничний розмір
компенсації витрат в адміністративних справах
в яких ця компенсація відповідно до закону сплачується за рахунок
держави не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що
особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5% розміру мінімальної
заробітної плати за повний робочий день.

Позивачем
не надано суду розрахунок понесених витрат на правову допомогу у відповідності
до Постанови КМУ № 590 для можливості встановлення його граничного розміру, а
відтак в задоволенні даної заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86,
90, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257
КАС України, -

ПОСТАНОВИВ
:

Позов задовольнити.

Визнати
протиправними та скасувати рішення ДПІ у м. Вінниці про застосування штрафних
(фінансових) санкцій № від 18.06.2008р., № від
19.06.2008р., № від 19.06.2008р., № від 19.06.2008р.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь Приватного підприємства "Віто" 3,40 грн. понесених
судових витрат по сплаті судового збору. В стягненні 3500 грн. за оплату послуг
адвоката - відмовити.

Відповідно до
ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня
її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до
ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає
сили після закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено:
02.09.08

Суддя
(підпис) Курко
Олег Петрович

Згідно
з оригіналом

Суддя

Секретар