Справа № 22-а-5380/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 листопада
2008 року
м. Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді -
доповідача -
Олендера І.Я.,

суддів -
Заверухи О.Б., Старунського Д.М.,

при секретарі
судового засідання - Бацику О.Р.,

з участю осіб:

від позивача -
не явився,

від відповідача
- не явився,

від третьої
особи - не явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові
адміністративну справу

за апеляційною скаргою - ОСОБА_1

на постанову Старосамбірського районного суду
Львівської області від 01 листопада 2007 року в справі № 2-а-21/07

за позовом ОСОБА_1

до відділу реєстрації актів цивільного стану
Старосамбірського районного управління юстиції,

третя особа без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_4,

про визнання неправомірними дій службових осіб відділу
реєстрації актів цивільного стану Старосамбірського районного управління
юстиції, щодо визнання недійсним шлюбу, -

в с т а н о в и
л а :

01
листопада 2007 року Старосамбірським районним судом Львівської області прийнято
постанову по справі № 2-а-21/07 за позовом ОСОБА_1 до відділу реєстрації актів
цивільного стану Старосамбірського районного управління юстиції, третя особа
без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4,

про визнання неправомірними дій службових осіб відділу
реєстрації актів цивільного стану Старосамбірського районного управління
юстиції, щодо визнання недійсним шлюбу, якою в задоволенні позову було
відмовлено.

Прийняту
постанову суд мотивував тим, що дії відповідача, які оскаржувались позивачем вчинені
на підставі повноважень та у спосіб передбачений законодавством, без порушення
прав та охоронюваних законом інтересів позивача, з дотриманням вимог визначених
сімейним законодавством України, а тому є правомірними.

Вказану
постанову суду в апеляційному порядку оскаржила позивачка ОСОБА_1., яка в
поданій апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова суду
першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального та матеріального
права, в зв'язку з чим просить постанову скасувати та постановити нову, якою
задовольнити її позовні вимоги.

Як на доводи в
своїй апеляційній скарзі апелянт покликається на те, що судом було грубо
порушено вимоги матеріального права, а саме вимоги ст.39 Сімейного кодексу
України, оскільки внаслідок вчинення дій відповідача було порушено її права на
анулювання актового запису про шлюб між її чоловіком ОСОБА_2 та ОСОБА_3.,
оскільки шлюб між позивачкою та ОСОБА_2, що був укладений перед шлюбом
зазначеним вище ніколи не розривався.

Сторони, їх
представники, 3-тя особа в судове засідання не явились, хоча належним чином
були повідомлені про час, дату та місце апеляційного розгляду, тому на підставі
ч.4 ст.196 КАС України такий проведено у їх відсутності.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення,
постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження в справі закриттю, з
наступних підстав.

Розглядаючи спір
та приймаючи постанову про задоволення позову суд першої інстанції виходив з
того, що поданий на розгляд спір підвідомчий адміністративним судам.

Однак, з таким
висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки колегією суддів
апеляційного суду встановлено, що позивачка звернулась з позовом до
відповідача, в якому нею фактично
оскаржувались дії відповідача, щодо визнання недійсним шлюбу та зобов'язати
його вчинити дії, щодо анулювання актового запису про шлюб між її чоловіком
ОСОБА_2 та ОСОБА_3., який зроблений Дроздовською сільською радою
Старосамбірського району рай бюро ЗАГС за НОМЕР_1 від 17.05.1973 року, оскільки шлюб між
позивачкою та ОСОБА_2, що був укладений перед шлюбом зазначеним вище ніколи не
розривався, які вчинені у відповідності до вимог Сімейного кодексу України.

Як, вбачається з
матеріалів справи оскаржувані дії позивачка бажає визнати протиправними та
зобов'язати вчинити дії відповідача лише з однією метою, з метою поновити свої
порушені права встановлені сімейним законодавством України, щодо права на анулювання
актового запису про укладення шлюбу, зробленого відносно її чоловіка з яким
вона шлюб ніколи не розривала. При цьому вбачається, що таким чином вона хоче
також захистити свої права на спадкове майно після смерті її чоловіка.

Суд першої
інстанції не взяв до уваги те, що вимоги позивачки про визнання протиправними
дій відповідача нерозривно пов'язані з її вимогами про поновлення порушених
сімейних прав, та прав на спадкування, відносини з приводу реалізації та
захисту яких регулюються сімейним та цивільним законодавством України.

Таким чином, з
огляду на зміст позовної заяви, характеру спірних правовідносин, та обставин
встановлених судом першої інстанції, слід зробити висновок, що в даному випадку
наявний спір, що виник з приводу реалізації прав та обов'язків в сімейних
відносинах, відносинах пов'язаних зі спадкуванням, які підлягають захисту на
підставі норм Сімейного та Цивільного кодексу України, в порядку цивільного
судочинства.

Однак,
незважаючи на це 01.11.2007 року судом першої інстанції ухвалено по даній
справі постанову в порядку адміністративного судочинства, з чого слід зробити
висновок, що суд вважав дану справу адміністративною і при її вирішені
керувався нормами КАС України, що регулюють вирішення справ адміністративної
юрисдикції.

Колегія суддів,
як зазначено вище, не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає
їх неправильними.

Так, відповідно
до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п.1 ч.1
ст. 3 КАС України справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін
є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до
ч.1 ст.15 глави 2 ЦК України суди розглядають в
порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних,
житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших
правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами
іншого судочинства.

Відповідно до
ч.1 ст. 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових
актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з
приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з
публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу
реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих
повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання
адміністративних договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень
у випадках, встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом референдуму.

Згідно п.1 ч.1
ст. 157 КАС України суд закриває провадження в справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що компетенція
Старосамбірського районного суду Львівської області, як адміністративного суду
не поширюється на даний спір, що виник з сімейних та цивільних правовідносин,
який не є публічно-правовим, а тому постанова підлягає скасуванню, провадження
у даній справі закриттю, а подана апеляційна скарга частковому
задоволенню.

Поряд з цим,
позивачка вправі звернутись до суду для вирішення даної справи в порядку
цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206
КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, - задовольнити частково.

Постанову
Старосамбірського районного суду Львівської області від 01 листопада 2007 року
в справі № 2-а-21/07 за позовом ОСОБА_1 до відділу реєстрації актів цивільного
стану Старосамбірського районного управління юстиції, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, про визнання
неправомірними дій службових осіб відділу реєстрації актів цивільного стану
Старосамбірського районного управління юстиції, щодо визнання недійсним шлюбу -
скасувати, а провадження у справі - закрити.

Ухвала набирає
законної сили негайно після проголошення.

На ухвалу
апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця після проголошення, а у
разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

Д. М.Старунський