Справа № 22-а-10049/08
Суддя: Колеснік Г.А.
Дата ухвалення: 2008-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у І інстанції - суддя Головіна
Доповідач - Г.А. Колеснік
Артемівський районний суд м. Луганська
Справа № 2-а-88/08
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

25 вересня 2008 року
Справа 22-а-10049/08

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колеснік Г.А.,

суддів: Ястребової Л.В., Ляшенка Д.В.,

при секретарі судового засідання: Агейченковій
К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської районної в м. Луганську ради, Головного управління Державного
казначейства України в Луганській області - про стягнення недоотриманої
допомоги на оздоровлення,

за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської районної в м. Луганську ради на постанову Артемівського районного суду
м. Луганська від 04 серпня 2008 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Артемівського районного суду м. Луганська з позовом
про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Артемівської
районної в м. Луганську ради щорічної допомоги на оздоровлення, виходячи з норм
Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2003-2005 та 2007, 2008 роки.

Постановою
Артемівського районного суду м. Луганська від 04 серпня 2008 року позов
задоволено частково. Стягнуто допомогу на оздоровлення за 2004, 2005, 2007 та
2008 роки у розмірі - 5345 грн. У стягненні
грошової допомоги за 2003 рік - відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена виплата
щорічної допомоги постраждалим 1 категорії, інваліду 3 групи у
розмірі 4 мінімальних
заробітних плат.

Управління праці
та соціального захисту населення подало
апеляційну скаргу на
рішення суду першої інстанції, в якій просить скасувати постанову
Артемівського районного суду м. Луганська від 04 серпня 2008 року, як незаконну
та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному
обсязі.

Обґрунтовано
апеляційну скаргу тим, що судом першої
інстанції порушено норми матеріального права при прийнятті
оскаржуваної постанови. Згідно Закону «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосування норм
цього Закону проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 836 від 26.07.1996 року та Постанови Кабінету Міністрів України № 562
від 12.07.2005 року постраждалому 1 категорії, інваліду 3 групи
виплачується допомога на
оздоровлення у 2004 році у розмірі 21,50 грн., а в 2005 - 2008 роках у
розмірі 90 грн. Позивачу в таких розмірах
і виплачена допомога за вказані роки. Це повністю відповідає нормам
Конституції України, Законам України Про державний бюджет на відповідні роки, а
також Бюджетному Кодексу, згідно яким усі
компенсації і виплати проводяться
з бюджету тільки в межах бюджетних асигнувань.

Сторони,
які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, але письмово
просили розглянути справу без їх участі.

Колегія
суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційні скарги, вважає, що апеляційна скарга Управління праці
та соціального захисту населення Артемівської районної в м. Луганську ради
задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом
першої інстанції правильно встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильської АЕС, як постраждалий 1
категорії, інвалідом 3 групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи і має право отримувати щорічну
допомогу на оздоровлення згідно Закону
України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 4
мінімальних заробітних плат.

Висновки
суду першої інстанції щодо розміру мінімальних зарплат, які повинні бути виплачені позивачу, відповідають нормам
Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», отже судом правильно нараховані
суми щорічної допомоги на оздоровлення, виходячи з мінімальної заробітної плати,
яка діяла на момент виплати
допомоги позивачу.

З матеріалів справи вбачається, що допомога у 2004 та 2005 роках
виплачувалась у розмірах, які не відповідають Закону. Судом стягнута
недоплачена сума згідно норм Закону і
зараховано суми, які позивач
отримав на оздоровлення за цей період.

Доводи
відповідача про те, що матеріальна допомога виплачувалась виходячи з фінансових
можливостей у державі та розмірів, які встановлені Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року та Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року,
не можуть бути взяти до уваги, як необґрунтовані.

Законом
«Про державні соціальні стандарти та Державні соціальні гарантії» передбачено, що мінімальний розмір
заробітної плати визначається
виключно Законами України. При
цьому Закони, які встановлювали
мінімальні заробітні плати, не містили обмежень щодо застосування норм статті
48 Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом
першої інстанції правомірно стягнуто недоплачену допомогу за 2007 та 2008 роки,
оскільки рішеннями Конституційного суду України у справах № 6-рп/2007 від 09.07.2007
року та 10-рп/2008 від 22.05.2008 року встановлено, що пільги, компенсації,
гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного
права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22
Конституції України не допускається.

Виходячи
з принципу адміністративного судочинства - верховенства права та пріоритетності
законів над підзаконними нормативними актами, яким є Постанова Кабінету
Міністрів України, при вирішення даного спору треба застосовувати безпосередньо норму
ст. 48 названого вище Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які
постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Доводи
апеляційної скарги про те, що ст.62 Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які
постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» питання обчислення розміру виплат віднесено до
компетенції Кабінету Міністрів є також
необґрунтованими, оскільки Законом це
не передбачено, і навпаки,
Законом передбачено обов'язок
Кабінету Міністрів України
здійснювати застосування цих норм Закону.

Слід врахувати, що Закони України про щорічні державні бюджети, крім Закону
України «Про державний бюджет на 2006 рік» не містили будь-яких обмежень щодо
можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації статті 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з
додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для
скасування постанови не має.

Керуючись статтями 198,
200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Артемівської районної в м.
Луганську ради - залишити без задоволення.

Постанову Артемівського
районного суду м. Луганська від 04 серпня 2008 року про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 - залишити без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів:
Г.А. Колеснік

/підписи/ Л.В. Ястребова

Д.В. Ляшенко

З
оригіналом згідно

Суддя:
Г.А. Колеснік