Справа № 22-а-14843/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий в 1 інстанції - Мудрецький Р.В.
Суддя-доповідач -Арабей Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2008 року справа № 22-а-14843/08

зал судового засідання у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Арабей Т.Г.

суддів: Геращенко
І.В., Малашкевич С.А.

при секретарі: Крючковій К.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу на постанову від по
адміністративній справі за позовом
до третя особа про

Управління
праці і соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області 10
вересня 2008 року № 2а-87/08 ОСОБА_1
Управління праці і соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Головне управління Державного
казначейства України у Донецькій області визнання дій протиправними та
стягнення разової грошової допомоги до 05 травня за 2004, 2007 роки,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області суду
від 10 вересня 2008 року у справі № 2а-87/08 позовні вимоги ОСОБА_1. до
Управління праці і соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, третя особа: Головне управління
Державного казначейства у Донецькій області про визнання дій протиправними та
стягнення разової грошової допомоги до 05 травня за 2004, 2007 роки задоволені
у повному обсязі, а саме: визнані дії протиправними та стягнуто з відповідача
на користь ОСОБА_1. разову грошову
допомогу до 5 травня за 2004, 2007 роки у сумі 4404,83 грн.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду
скасувати, та винести нову постанову, якою у частині задоволення позовних вимог
про стягнення разової грошової допомоги до 5 травня відмовити та застосувати вимоги ст. 99 КАС України.

Вважає
правомірним та обґрунтованим застосування у спірних правовідносинах положеннями
Закону України “Про державний бюджет України” на відповідний рік.

Апелянт у судове засідання не з'явився, про
дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином. Третя особа подала клопотання
про розгляд справи за їх відсутності.

Позивач
у судовому засіданні просив рішення суду І інстанції залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів
встановила.

Позивач
ОСОБА_1. є інвалідом війни ІІІ групи, у зв'язку з чим та
відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 Закону
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” має право
на отримання щорічної грошової допомоги до 9 травня (яка повинна виплачуватися
до 5 травня) в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

Фактично позивач отримав від відповідача у
2004 році-130грн., у 2007 році -300 грн., при цьому відповідач керувався
положеннями Законів України “Про державний бюджет України ” на відповідний рік.

Між сторонами
немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції, в
апеляційній скарзі відповідач
посилається на невірне застосування норм матеріального права,
оскільки при виплаті зазначених сум він
діяв в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів
вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, з наступних
підстав.

Рішеннями
Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004 і від 9 липня
2007 року № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають частинам 2 і 3 ст. 22 Конституції
України, серед інших, положення статті 44 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2004 рік», і ст. 29 Закону України «Про державний бюджет України на
2007р.» відповідно в частині зменшення розмірів виплат інвалідам війни 3 групи
в порівнянні з тими, які встановлені Законом про ветеранів.

Відповідно до
ст. 3 Конституції України «Права і свободи людини та їх гарантії визначають
зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним
обов'язком держави».

Згідно ч. 2 ст.
19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Крім того, ч. 2,
3 ст. 22 Конституції України передбачено, що «Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів, або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод».

Таким
чином, посилання відповідача, що при нарахуванні ОСОБА_1. щорічної грошової
допомоги до 5 травня протягом 2004 року, слід керуватися ст. 44 Закону України “Про Державний бюджет
на 2004 рік”, протягом 2007 року ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет на
2007 рік”, а не Законом України “Про
загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 р.
є безпідставним.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника
на відсутність порядку сплати щорічної допомоги
за 2004, 2007 роки у зв'язку із прийняттям Конституційним Судом України
рішень з огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого
законодавства в незалежності від надходження коштів з Державного бюджету України на
виплату допомоги.

Стосовно
посилання відповідача на пропущення позивачем процесуального строку для
звернення з позовом до суду, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини
3 статті 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим
Кодексом та іншими законами можуть встановлювати інші строки для звернення до
адміністративного суду. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 268 Цивільного
кодексу України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Наряду з викладеним, постанова суду підлягає зміні з
наступних підстав.

Суд
першої інстанції при визначенні суми стягнення разової грошової допомоги,
помилково визначив суму 4404,83 грн., оскільки мінімальний розмір пенсії
визначається на момент виплати. Тобто, нормами спеціального Закону визначений
розмір щорічної допомоги як величина, кратна мінімальному розміру пенсії,
встановленої Законом на час здійснення виплати.
На час виплати позивачу допомоги як інваліду війни ІІІ групи, тобто на
01.04.2004р. розмір мінімальної пенсії складав 92,45 грн., на 01.04.2007р.,
розмір мінімальної пенсії складав 410,06 грн.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу разової грошової допомоги у розмірі 130
грн. за 2004р. та у розмірі 300 грн. за 2007 рік, є неправомірними, а тому
підлягають стягненню: за 2004 рік-517,65грн.(92,45х7-130); за 2007 рік-2570,42
грн.(410,06х7-300), а всього підлягає стягненню 3087,57 грн.

Керуючись
Конституцією України, Законом України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, ст. 2, ст. 71, ст.
160, ст. 167, ст. 195, ст. 196, п.2 ч. 1
ст. 198, ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці і
соціального захисту населення Костянтинівської міської ради - задовольнити
частково.

Постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області
від 10 вересня 2008 року у справі № 2а-87/08
за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці і соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, третя
особа: Головне управління Державного казначейства України у Донецькій області
про визнання дій протиправними та стягнення з Управління праці і соціального
захисту населення Костянтинівської міської ради на користь ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня за 2004,
2007 у сумі 4404,83 грн. змінити.

У
абзаці 3 резолютивної частини постанови Костянтинівського міськрайонного
суду Донецької області від 10 вересня 2008 року у справі № 2а-87/08 зазначити «у
розмірі 3087,57 грн.».

В іншій часті постанову
Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 вересня 2008
року у справі № 2а-87/08 - залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя Т.Г.Арабей

Судді І.В.Геращенко

С.А.Малашкевич