Справа № 22-а-10675/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя Бахар С. В.
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

5 листопада 2008 року справа №
22-а-10675/08

зал судового
засідання № 2 у приміщенні суду за адресою:
м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Міронова Г. М.
Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_2. - особисто,ОСОБА_5., ОСОБА_6 за усною заявою.

від відповідача: від третьої особи:

ОСОБА_1. - за дов. від 1 вересня 2008 року, не
з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Центрально
- Міському районі м. Макіївки
Донецької області

на постанову Донецького окружного адміністративного суду

від

31 липня 2008 року (повний текст постанови виготовлений 4 серпня 2008 року)

по адміністративній справі

№НОМЕР_1 (головуючий суддя Бахар С. В., судді: Ісаєнко
Ю. А., Кірієнко В. О.)

за позовом

ОСОБА_2, м. Макіївка

за участю третьої особи з самостійними вимогами на
предмет спору на боці позивача

ОСОБА_3, м. Макіївка

до

ОСОБА_4м. Макіївки Донецької області

про

визнання дій
відповідача неправомірними, зобов'язання донарахування державної пенсії та
додаткової пенсії, стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 3 червня
2008 року звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною
заявою (арк. справи 1-3) до ОСОБА_4м. Макіївки Донецької області (далі по
тексту - ОСОБА_4 м. Макіївки) про визнання дій відповідача щодо нарахування пенсії
в неправильному розмірі неправомірними, зобов'язання відповідача здійснити
донарахування пенсії до доплат до пенсії, стягнення з відповідача спричиненої
моральної шкоди, зобов'язання відповідача в подальшому виплачувати розмір
пенсії відповідної індексації.

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2008 року (арк. справи 75-79) позовні вимоги
ОСОБА_2 були задоволені частково. Суд першої інстанції постановив: 1) визнати
неправомірними дії ОСОБА_4 м. Макіївки щодо виплати ОСОБА_2з 1 січня 2008 року
пенсії у розмірі меншому, ніж встановлено статтею 22 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших
осіб», а саме 3,5 мінімальних пенсій за віком як інваліду війни 2 групи, а
також за період з лютого по квітень 2006 року щодо виплати ОСОБА_2підвищення до
пенсії як інваліду війни 3 групи у розмірі меншому, ніж встановлено статтею 25
Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», а саме 200 процентів мінімальної пенсії за віком як
інваліду війни 3 групи, 2) зобов'язати ОСОБА_4 м. Макіївки здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_2пенсії з 1 січня 2008 року у розмірі 3,5
мінімальних пенсій за віком як інваліду війни 2 групи відповідно до статті 22
Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», 3) зобов'язати ОСОБА_4 м. Макіївки здійснити перерахунок
та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2за період з лютого по квітень 2006 року
як інваліду війни 3 групи у розмірі 200 процентів мінімальної пенсії за віком у
відповідності до статті 25 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», 4) в решті позовних
вимог відмовив. Крім того, суд першої
інстанції в постанові від 31 липня 2008 року зазначив про відмову у задоволенні
вимог третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_3, але ця
частина постанови не є предметом перегляду в даному апеляційному провадженні,
оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3була повернута (арк. справи 127,
134).

В апеляційній
скарзі відповідач просить скасувати
постанову суду першої інстанції як прийняту з порушенням норм матеріального та
процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні
позову. Відповідач під час судового розгляду апеляційну скаргу підтримав.

Позивач
та його представники під час судового розгляду проти апеляційної скарги
заперечували.

Колегія
суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Право вибору
пенсійних виплат передбачене статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003 року і означає, що
особі, яка має одночасне право на різні види пенсії: за віком, по інвалідності,
у зв'язку з втратою годувальника, призначається один із цих видів пенсії за її
вибором.

ОСОБА_2.
проходив строкову військову службу в Демократичній Республіці Афганістан, де
отримав поранення. 23 травня 2005 року позивач був визнаний інвалідом 3 групи,
що підтверджується довідкою МСЕК (арк. справи 50-51), захворювання пов'язане з
виконанням обов'язків військової служби. Позивач знаходиться на обліку в
ОСОБА_4 м. Макіївки (відповідача у справі) з 23 травня 2005 року. Пенсія за
Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової
служби, та деяких інших осіб» була призначена ОСОБА_2з 14 лютого 2006 року по 3
групі інвалідності. З 20 квітня 2007 року позивачу була встановлена 2 група
інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК (арк. справи 4) та призначена
пенсія по інвалідності 2 групи. Позивач як інвалід 2 групи має за посвідченням
(арк. справи 5) пільги, встановлені законодавством України для ветеранів -
інвалідів війни.

Відповідно до
статті 18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших осіб» пенсії по інвалідності призначаються
військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які
стали інвалідами, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби чи
не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби або якщо інвалідність настала
пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи
захворювання, одержаних у період проходження служби. Той факт, що ОСОБА_2. має
право на отримання пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як інвалід війни 2 групи
не є спірним у даній справі.

В обґрунтування
позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач з 20 квітня 2007 року
виплачує йому пенсію, як інваліду війни 2 групи, в розмірі, меншому ніж
передбачено статями 22, 25 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно частини 1
статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших осіб» мінімальні розміри пенсій по
інвалідності встановлюються інвалідам війни з числа солдатів і матросів
строкової служби ІІ групи у сумі 3,5 мінімальних пенсій за віком. Позивач
наполягає на тому, що подальші зміни внесені до цієї норми значно звужують його
право на отримання встановленого законом розміру пенсії, тому їх застосування
протирічить вимогам Конституції України та приписам Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод.

Утверджуючи і
забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України
встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного
права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому
відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої
статті 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають
додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими
особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб
ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що
закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

За частиною 2
статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи
зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України. Тобто, однією з найважливіших
ознак правової держави є її пов'язаність правовим законом. Це означає, що
діяльність державних органів, їх посадових осіб повинна здійснюватися на основі
правових актів, у їх межах і за процедурою, встановленою цими актами. За
статтею 3 Конституції України, частиною 1 статті 8 Кодексу адміністративного
судочинства України в Україні діє принцип верховенства права, відповідно до
якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності держави та суди при вирішенні справи повинні
керуватися цим принципом та приписами частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України, в якій передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб.

В рішеннях
Конституційного суду України неодноразово наголошувалося на тому, що закон про
Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як
плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет
регулювання, відмінний від інших законів України - він стосується виключно
встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема
і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не
можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також
встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом
інших законів України. Таке положення закріплено і в частині третій статті 27
Кодексу. Метою і особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення
належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають
фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний
захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій. Отже, при
прийнятті закону про Державний бюджет України мають бути дотримані принципи
соціальної, правової держави, верховенства права, забезпечена соціальна
стабільність, а також збережені пільги, компенсації і гарантії, заробітна плата
та пенсії для забезпечення права кожного на достатній життєвий рівень (стаття
48 Конституції України). Оскільки предмет закону про Державний бюджет України
чітко визначений у Конституції України, Бюджетному кодексі України, то цей
закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг,
компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, у зв'язку з чим
рішеннями Конституційного суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 та від
22 травня 2008 року № 10-рп/2008 певні норми законів про державний бюджет на
2007 та 2008 роки, що змінювали взяті на себе державою соціальні зобов'язання
та вносили зміни до діючих законів, були визнані неконституційними.

До того ж при
наявності прямої норми закону, яка регулює спірні правовідносини, постанови
Кабінету Міністрів України, що приймаються всупереч закону, як підзаконні
нормативні акти при розгляді позовів фізичних осіб щодо захисту порушених прав
судами не застосовуються.

Відповідач
посилався на те, що пенсія ОСОБА_2як інваліду війни 2 групи була обчислена з 20
квітня 2007 року згідно статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами
внесеними законом України "Про державний бюджет України на 2007 рік"
в розмірі 40 процентів від прожиткового мінімуму (470 грн.) з наступним
перерахунком розміру пенсії за постановою Кабінету Міністрів України № 654 від
16 липня 2008 року та законом України про державний бюджет України на 2008 рік
(арк. справи 120-123). Тобто, з дня
призначення - 20 квітня 2007 року пенсії по інвалідності ОСОБА_2 як інваліду
війни 2 групи згідно розпорядження 268951 від 21 травня 2007 року (арк. справи
47) відповідачем застосовувалися правові норми про встановлення меншого розміру
пенсії ніж встановленого частиною 1 статті 22 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що
судом першої інстанції обґрунтовано визнано неправомірним, тому в частині
визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії по інвалідності 2 групи з дня призначення, колегія суддів вважає за
необхідне внести зміни в постанову суду першої інстанції шляхом визначення
початку перерахунку пенсії - з 20 квітня
2007 року.

Колегія суддів
погоджує висновок суду першої інстанції щодо зобов'язання ОСОБА_4 м. Макіївки
здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2за період з лютого
по квітень 2006 року як інваліду війни 3 групи у розмірі 200 процентів
мінімальної пенсії за віком за пунктом
«в» частини 1 статті 25 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки ця норма діяла
по квітень 2006 року, а пенсія за вказаним законом позивачу по 3 групі
інвалідності була призначена з 14 лютого 2006 року. Законом України "Про
внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та
соціального захисту військовослужбовців" від 4 квітня 2006 року № 3591-IV,
що набув чинності з 29 квітня 2006 року, є чинним на дійсний час та неконституційним
не визнавався, стаття 25 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» була викладена в
наступній редакції «Особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,
іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 12
цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом і які є ветеранами
війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пенсії по інвалідності
підвищуються в порядку і на умовах, передбачених зазначеним Законом».
Відповідно до частини 4 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" інвалідам війни 3 групи пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 30 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Щодо моральної
шкоди, заявленої позивачем, то колегія суддів зазначає, що висновок суду першої
інстанції в цій частині позивачем не спростований та його невідповідність
закону не доведена.

Стосовно
позовних вимог позивача - зобов'язання відповідача в подальшому при підвищенні
встановленого законом розміру прожиткового мінімуму збільшувати з дня
встановлення нового розміру суму пенсії та підвищення до пенсії, передбачених
статтями 22, 25 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших осіб», колегія суддів погоджується з
відмовою судом першої інстанції в задоволенні позовних вимог в цій частині,
оскільки в межах Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягає
порушене право позивача, внаслідок чого зобов'язання Управління Пенсійного фонду
України в подальшому робити перерахунок пенсії з її збільшенням згідно змін, що
будуть вноситися до законодавства, є безпідставним, оскільки встановлює
обов'язки на майбутнє без наявності спірних правовідносин, які можуть бути в
подальшому припиненні або зміненні в сторону зменшення шляхом внесення змін до
закону. Згідно частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України
провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону,
чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Виходячи з
вищевикладеного, з врахуванням приписів частини 1 статті 201 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції прийняв оскаржувану постанову з порушенням матеріального права в
частині визначення дати початку перерахунку пенсії, що обумовлює зміну
постанови суду першої інстанції.

Керуючись
статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_4м. Макіївки Донецької області на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 31 липня 2008 року по адміністративній справі
№НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2008 року по
адміністративній справі №НОМЕР_1 -
змінити.

В резолютивній
частині постанови Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2008
року по адміністративній справі №НОМЕР_1 в абзаці 2 замінити вислів "з 1
січня 2008 року" на вислів "з 20 квітня 2007 року" та абзац 3
викласти в наступній редакції: «Зобов'язати ОСОБА_4м. Макіївки Донецької
області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії з 20 квітня 2007 року у
розмірі 3,5 мінімальних пенсій за віком як інваліду війни 2 групи відповідно до
статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших осіб».

В іншій частині
постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2008 року по
адміністративній справі №НОМЕР_1 залишити без змін.

На підставі
частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України відкласти з
дня закінчення судового розгляду справи на строк п'ять днів складання судового
рішення у повному обсязі.

Вступна та
резолютивна частини постанови складені, підписані колегією суддів у нарадчій
кімнаті та проголошені в судовому засіданні 5 листопада 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня складення в повному обсязі.

Постанова складена в повному обсязі та підписана колегією суддів 10
листопада 2008 року.

Головуючий: /підпис/ В.Г.Яманко

Судді
/підпис/ Г.М.Міронова

/підпис/ К.П.Горбенко