Справа № 22а-7768/08
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2008-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-7768/08(11)
Головуючий суддя у 1-ій інстанції -
Категорія статобліку - 79
З.М.(справа №2а-187/08)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2008 року
м.
Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Нагорної Л.М.(доповідач)

суддів - Стежко В.А., Суховарова А.В.

при
секретарі - Хоменко О.С.

за участю позивача
ОСОБА_1., його представникаОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 червня 2008
року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення коштів на
відшкодування шкоди, завданої незаконними діями суб'єктів владних повноважень,
-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2008 року ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просив суд
стягнути з відповідача на його користь суму матеріальних збитків, а також суму
судових витрат, у загальному розмірі 124320,00 грн.. В обґрунтування своїх
вимог посилався на те, що ОСОБА_4, як особа, що була призначена ліквідатором
ВАТ «Мелітопольпродмаш», 20.08.2007 року подав до Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької області заяву про перегляд рішення цього
суду від 19.02.2004 року про визнання
дійсним договору купівлі продажу , за нововиявленими обставинами. У зв'язку із
поданням цієї заяви, було вжито заходи
забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне йому на праві
власності майно, арешт тривав протягом шести місяців, через що позивач зазнав
матеріальних збитків, оскільки за весь вказаний час повинен був сплачувати до
банку кредитні внески за кредитними платіжними картками на загальну суму 99690
грн. , проте, не мав змоги розпоряджатися цим майном у повному обсязі. Крім
цього, позивач був вимушений звернутися за правовою допомогою до адвоката для
захисту його законних прав у місцевому суді. За надання юридичних послуг
позивачем було сплачено 24540, 00 грн.

Ухвалою
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 червня 2008
року було відмовлено у відкритті провадження в даній справі, оскільки її не
належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не
погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від 26 червня 2008 року та направити справу до суду першої інстанції на
новий розгляд. Посилалася на те, що судом першої інстанції не було перевірено
статус відповідача у справі і не враховано те, що позивач звернувся з позовом
до ОСОБА_4. не як до фізичної особи, а як до службової особи та ліквідатора
підприємства - ВАТ «Мелітопольпродмаш», тому вважає, що справу слід розглядати
в порядку КАС України.

Перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, виходячи
з наступного.

Пунктом 1 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України, визначено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду публічно-правовий
спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший
суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового вирішення.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що, на підставі
цивільного договору купівлі-продажу від 18.04.2005 року (а.с.96), ОСОБА_1є
власником нерухомого майна - незакінченої будівництвом споруди, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1. Дане майно ОСОБА_1придбав у фізичної особиОСОБА_5 який, в
свою чергу, придбав його 18.12.2003 року у ВАТ «Мелітопольпродмаш» теж за
цивільним договором купівлі-продажу. Рішенням Мелітопольського міськрайонного
суду від 19.032.2004 року цей договір визнано дійсним.

В
позовній заяві ОСОБА_1вказує на те, що він зазнав матеріальних збитків саме
через те, що за весь вказаний час, протягом якого тривав арешт належного йому
майна, він повинен був сплачувати до банку кредитні внески за кредитними платіжними
картками на загальну суму 99690 грн. , проте, в цей же ж час не мав змоги
розпоряджатися своїм майном у повному обсязі.

Виходячи із суті заявленого позову, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що в даному випадку має місце спір про захист
цивільного права - щодо відшкодування позивачу збитків, завданих у зв'язку із
судовим вирішенням спору за заявою відповідача стосовно відчуження нерухомого
майна, належного йому з квітня 2005 р. на праві власності, та який не відноситься до
сфери публічно-правових відносин.

Крім
того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити , що відповідно до ч.2 ст.21
КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заявлені без вимог про захист прав,
свобод та інтересів
у сфері публічно-правових відносин, вирішуються
судами в порядку
цивільного або господарського судочинства. Позивач, заявляючи вимоги про відшкодування
шкоди, не ставив
питання про захист прав,
свобод та інтересів
у сфері публічно-правових відносин від порушень з
боку органів державної влади, та не зазначав, що відповідач відноситься до
суб'єкту владних повноважень у розумінні п.7 ч.1 ст.3 КАС України.

Згідно до ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті
немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній
рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що справи про захист порушених,
невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин розглядаються в
порядку цивільного судочинства.

Посилання
апелянта на те, що відповідач, як ліквідатор підприємства-банкрута є службовою
особою Міністерства економіки України, визнається колегією суддів
безпідставним, оскільки відсутні докази того, що відповідач перебуває в
трудових відносинах з Міністерства економіки України, що він є посадовою
чи службовою особою цього Міністерства та відноситься до суб'єкту владних
повноважень у розумінні п.7 ч.1 ст.3 КАС України.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що дану адміністративну справу не належить
розглядати в порядку адміністративного судочинства і правильно відмовив у
відкритті провадження, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений
судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст.200 КАС України , суд
апеляційної інстанції за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.19
9, ст. 200 ,
205 , 206 КАС України
, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької області від 26 червня 2008 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту виготовлення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 10 жовтня 2008 року.

Головуючий:
Л.М.Нагорна

Судді: В.А.Стежко

А.В.Суховаров