Справа № 22-а-8446/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Букрєй С.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 серпня 2008
року Справа
№ 22-а-8446/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Василенко Л.А.,

суддів Ханової Р.Ф.,

Старосуда М.І.,

при
секретареві Денисенко К.С.,

розглянула
апеляційну Управління праці та соціального захисту населення Артемівської
міської ради на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області
від 17 червня 2008р. у справі № 2-а-169/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької
області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, і

В С Т А Н О В И Л А :

05.10.2007 року позивач звернувся до суду
з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської
міської ради Донецької області (УПСЗН) про стягнення недоотриманих коштів на
оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки,
мотивуючи позовні вимоги тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії і має право на отримання щорічної компенсації
на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідач
виплатив йому компенсацію на оздоровлення за 2003 - 2005 роки 26,7 гривень
щорічно, за 2006-2007 роки 100,0 гривень щорічно, загальна сума недоплат
компенсації на оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки складає 7329,90 грн..

Постановою Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 17 червня 2008р. позовні вимоги. задоволені
частково: з відповідача на користь позивача стягнуто недоплачені суми на
оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки у сумі 5670,90 грн.

Не погодившись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, просив постанову суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись
на неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме, не
враховано, що відповідач здійснював виплати на оздоровлення у порядку,
встановленому Постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та
Постановою КМУ від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які є
обов'язковими для виконання.

Сторони в судове засідання не прибули, про
час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд першої інстанції при розгляді справи
встановив, що позивач перебуває на обліку у відповідача як особа, яка є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції
(надалі ЧАЕС), категорія 2, у зв'язку з
чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», їй повинна виплачуватися щорічна допомога на оздоровлення в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Суд першої інстанції дійшов до висновку,
що дії відповідача щодо відмови позивачеві у виплаті допомоги на оздоровлення з
урахуванням положень ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є незаконними і
що на підставі вказаного Закону відповідач повинен виплатити позивачеві суму
недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки. В задоволенні позовних вимог за 2006 рік
відмовлено, оскільки виплати, проведені у відповідності з діючим
законодавством, а саме у відповідності до Закону України «Про державний бюджет
України на 2006 рік»

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення позивача,
перевірила матеріали справи, обговорила доводи апеляційної скарги і дійшла до
висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до категорії 2,
що підтверджується копією посвідчення НОМЕР_1( а. с. 4), у зв'язку з чим користується
правами та пільгами, передбаченими Законом України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і згідно
до ст. 48 цього Закону їй повинна виплачуватися щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, створення єдиного
порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій,
соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Порядок надання щорічної допомоги регулюється статтею 48 зазначеного
Закону, якою передбачена виплата особам, віднесеним до 2 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомоги у розміри 5
мінімальних заробітних плат.

При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідач керувався
Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - Постанова № 836), якою розмір такої допомоги встановлений в
26,7 грн., з 2006 року - Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005
року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова № 562), якою розмір
такої допомоги встановлений в100,0 грн.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Зазначеними Постановами № 836 та № 562 всупереч Закону № 796-ХІІ (який
встановив розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру
мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати)
установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі, зокрема,
і осіб, віднесених до 2 категорії - 26,7 грн. та з 2006 року - 100,0 грн.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами при вирішенні спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону №
796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати
на 2003, 2004, 2005, 2007 роки, а не Постанови № 836 та № 562.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції
про стягнення недотриманої суми на оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки.

Проте, судом першої інстанції невірно визначений розмір недоплаченої
допомоги за 2005р. та 2007р., оскільки у розрахунку була допущена помилка.
Згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2005 рік» розмір
мінімальної заробітної плати на момент виплати допомоги за 2005 р. (14.03.2005р.)
складав 262,0 грн., позивачеві виплачено 26,7 грн., тобто сума недоплаченої
допомоги складає 1283,3 грн. ( 262,0 грн. Х 5 мінімальних заробітних плат -
26,7 грн.). Згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік»
розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати допомоги за 2007 р.
(14.03.2007р.) складав 400,0 грн., позивачеві виплачено 100,0 грн., тобто сума
недоплаченої допомоги складає 1900,0 грн. ( 400,0 грн. Х 5 мінімальних
заробітних плат - 100,0 грн.). Таким чином, загальна сума недоплаченої допомоги
за 2003, 2004, 2005, 2007 роки складає 5340,2 грн..

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно по суті вирішив справу, але допустив помилку при
розрахунку, тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні щодо розміру
суми задоволених позовних вимог за 2007 рік.

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.196, п.2 ч.1 ст. 198, ст.201, ст.205, ст. 207
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської міської ради задовольнити частково.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня
2008р. у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради
Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні
дії змінити: другий та третій абзаці резолютивної частині постанови викласти в
наступній редакції:

Визнати неправомірною відмову Управління праці та соціального захисту
населення Артемівської міської ради Донецької області щодо перерахунку та
виплаті ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Артемівської
міської ради Донецької області за рахунок коштів Державного бюджету України на
користь ОСОБА_1 не донараховану щорічну допомогу на оздоровлення: за 2003 рік в
сумі 998,3 грн., за 2004 рік в сумі 1158,3 грн., за 2005 рік в сумі 1283,3
грн., за 2007 рік в сумі 1900,00 грн., а всього 5340,2 грн. (п'ять тисяч триста
сорок грн. 20 коп.).

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: