Справа № 22а-3144/08
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Х В А Л А Іменем україни
Справа №22а-3144/08×
апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
суддів:
секретарі: Джуринська
відкритому судовому засіданні у м.Києві апеляційну скаргу
Володарсько-Волинської міжрайонної державної
податкової інспекції на
постанову господарського суду Житомирської області від 14.06.2007 року у справі
за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1до
Володарсько-Волинської міжрайонної державної
податкової інспекції про
фізична особа ОСОБА_1. звернулася до господарського суду Житомирської області з
позовом у якому просить визнати неправомірним та скасувати рішення від 19.06.06
(фінансових) санкцій відносно СПД фізичної особи ОСОБА_1. у сумі 2373,00 грн.
господарського суду Житомирської області від 14.06.2007 року позов задоволено
частково: скасовано рішення Володарсько-Волинської МДПІ від 19.06.06
Не погоджуючись із зазначеною постановою,
Володарсько-Волинської МДПІ подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати
постанову господарського суду Житомирської області від 14.06.2007 року та
прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свої
вимоги тим, що судом неповно досліджено докази та встановлено обставини по справі.
позивача подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив
залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову господарського суду
Житомирської області від 14.06.2007 року - без змін.
в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення з'явившихся учасників процесу,
перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.
з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.
Судом
першої інстанції встановлено, що 02.06.06 працівниками ДПА в Житомирській
області було проведено перевірку магазину, що розташований за адресою: смт.
Нова Борова, вул. Фрунзе, 1, що належить СПД фізичній особі ОСОБА_1.
Рішенням
від 19.06.06 №/0 Володарсько-Волинської МДПІ застосована штрафна
(фінансова) санкція в сумі 2373,00 грн. на підставі ч. 1 ст. 17 Закону України
„Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг”, Позивач з вважає дане рішення
незаконним з таких підстав, що в оскаржуваному рішенні зазначається, що воно
складене на підставі акту перевірки №6050013/2320 від 08.06.06. В дійсності ж
дана перевірка проводилась 02.06.06, за результатами якої складено акт №00346 і
рішення по даному акту не винесено.

Керуючись
п. 3.8 Порядку оформлення і реалізації матеріалів перевірок щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу
СПД, затвердженим наказом ДПА України
№155/ДСК від 04.04.02 (який є внутрішньовідомчим нормативно-правовим документом)
даний акт після реєстрації його в журналі актів перевірок був надісланий до
Вол. Волинської МДПІ, тобто за місцем реєстрації СПД - фізичної особи ОСОБА_1.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про
правомірне застосування до СПД - фізичної особи ОСОБА_1. штрафних санкцій в
сумі 2043,00 грн., з таких підстав.

Суд
першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що відповідно до ст.16 Закону України „Про
застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові
та позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону.

Планова
перевірка здійснюється органами, уповноваженими законом нараховувати або
стягувати податки і збори (обов'язкові платежі) з осіб, що використовують спрощену
систему оподаткування згідно з пунктами 5-9 ст. 9 цього Закону. Така перевірка
здійснюється не частіше одного разу за наслідками звітності календарного року,
але не. раніше строків, визначених законодавством для подання річного
податкового звіту (декларації) такими особами з такого податку. Будь-яке
податкове або адміністративне нарахування, здійснене з порушенням цього
правила, вважається незаконним та не підлягає виконанню.

Позапланова
перевірка, що провадиться уповноваженими контролюючими органами стосовно осіб,
визначених у частині другій цієї статті, може здійснюватись виключно на
підставі постанови слідчого, органу дізнання або відповідного рішення суду.

Перевірка
проведена відповідачем 02.06.06 р. є
позаплановою, постанови слідчого, органу дізнання або відповідного рішення суду
на здійснення такої перевірки не було, розпорядження податкового органу на
здійснення перевірки відсутнє.

В
оскаржуваному рішенні про застосування фінансових санкцій зазначено, що штрафна
санкція застосовується на підставі ч. 1 ст. 17 Закону України „Про застосування
РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”. В акті від 02.06.06
№00346 зазначено, що перевіркою встановлено відсутність не застосування РРО та
невидача розрахункового документа.

Відповідно
до п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України „Про застосування РРО у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” у разі проведення операцій на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі не проведення розрахункових
операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі не роздрукування
відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без використання розрахункової книжки штраф у
п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які
виявлено невідповідність.

В
акті від 02.06.06 №00346 Володарсько-Волинської МДПІ зазначено, що перевіркою
встановлено факт реалізації товару, загальна вартість якого становить 66,00
грн., відповідно штрафна санкція у п'ятикратному розмірі від 66,00 грн.
становить 330,00 грн. Дана сума штрафних санкцій представниками позивача
визнається повністю.

Відповідачем
зазначено в акті знаходження в місці проведення розрахунків готівкових коштів в
сумі 474,53 грн., за що рішенням від 19.06.06 №/0 про застосування
штрафних (фінансових) санкцій відносно позивача застосована санкція у
п'ятикратному розмірі яка становить 2373,00 грн.

Дана
сума позивачем не визнається оскільки вказані кошти в розмірі 474,53 грн. були
особистими коштами і зберігались у барсетці, тобто окремо від місця проведення
розрахунків.

Згідно
з п. 13 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” суб'єкти
підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних
чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг зобов'язані забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в
денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання
розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня.

За
змістом даної норми фінансові санкції застосовуються у разі незабезпечення
відповідності коштів на місці проведення розрахунків, тоді як в акті перевірки йдеться про суми
готівкових коштів які знаходились на місці проведення розрахунків.

Знаходження
особистих грошових коштів в приміщенні магазину не є порушенням п.13. ст.3
Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг”.

За
таких обставин висновки суду про безпідставність застосування до позивача
фінансових санкцій, є правильними.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного
судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування,
їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем
як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності прийнятого ним
рішення.

Враховуючи
викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова господарського
суду Житомирської області від 14.06.2007 року ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції,
викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись
ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Володарсько-Волинської
міжрайонної державної податкової інспекції на постанову
господарського суду Житомирської області від 14.06.2007 року у справі за
позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1до
Володарсько-Волинської міжрайонної державної
податкової інспекції про
визнання нечинним рішення №/0 від 19.06.06 р., - залишити без
задоволення.

Постанову
господарського суду Житомирської області від 14.06.2007 року - залишити без
змін.

Провадження
у справі закрити.

Оскарження

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
суддя

Судді: