Справа № 22-а-15282/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

інстанції - суддя Солоніченко О. В.
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

22
грудня 2008 року справа №
22-а-15282/08

зал судового засідання № 2 у приміщенні суду за
адресою: м. Донецьк, бул. Шевченка, 26,

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Міронова Г. М.
Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

не з'явився, надана заява про розгляд справи за відсутності
позивача,

від відповідача:

не з'явився, повідомлений належним чином

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі
м. Луганська

на постанову Луганського окружного адміністративного
суду

від

25 вересня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-18562/08 (суддя Солоніченко О. В.)

за позовом

ОСОБА_1, м. Луганськ

до

Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська

про

визнання дій неправомірними, зобов'язання
провести перерахунок та виплатити пенсію по інвалідності

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 7 серпня 2008 року звернувся до Луганського
окружного адміністративного суду з позовною заявою (арк. справи 1-3) до Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі
м. Луганська (далі по тексту - УПФУ в
Артемівському районі м. Луганська) про визнання неправомірними дій посадових
осіб відповідача щодо в перерахунку пенсії, зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату з 1 липня 2008 року державної пенсії в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду
від 25 вересня 2008 року (арк. справи 27-28) позовні вимоги ОСОБА_1. були задоволені повністю. Суд першої
інстанції визнав протиправними дії посадових осіб УПФУ в
Артемівському районі м. Луганська щодо відмови у здійсненні перерахунку
пенсії ОСОБА_1., зобов'язав УПФУ в Артемівському районі м. Луганська здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1. в розмірі
8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю
в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 1 липня 2008 року.

В апеляційній скарзі
відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції як прийняту з
порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою відмовити
в задоволенні позову.

Позивачем через канцелярію Донецького апеляційного
адміністративного суду надано заперечення на апеляційну скаргу відповідача з
вимогою залишити її без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін.
Також, позивачем в заперечення проти апеляційної скарги відповідача заявлено
клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач про час, місце та дату судового розгляду був
повідомлений належним чином, проте своїм правом бути присутнім на судовому
розгляді не скористався.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, встановила наступне.

ОСОБА_1. віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та є інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням, довідкою
МСЕК (арк. справи 5, 7).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те,
відповідач, на думку позивача, неправомірно відмовив позивачу в перерахунку
пенсії з 1 липня 2008 року відповідно до прожиткового мінімуму, встановленого
Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року N 107-VI.

Колегія суддів з цього приводу зазначає наступне.

Право вибору пенсійних виплат передбачене статтею 10
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №
1058-ІV від 9 липня 2003 року і означає, що особі, яка має одночасне право на
різні види пенсії: за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника,
призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Пунктом 13 розділу XV вказаного закону, у
разі якщо особа має право на отримання пенсії, "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та
цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Позивачу була
призначена за його вибором пенсія за 2 групою інвалідності, як особі що
постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28 лютого
1991 року в редакції Закону України № 2001-ХІІ від 19 грудня 1991 року, зі
змінами та доповненнями станом на час існування спірних правовідносин, визначає основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення
категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової
діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до 1
категорії встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну
пенсію.

Абзацом 3 частини 1 статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, яка була чинною до 31 грудня
2007 року) визначено, що особам, віднесеним до 1 категорії, інвалідам 2
групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Стаття 50 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно з
підпунктом 12 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»
від 28 грудня 2007 року N 107-VI, який набрав чинності з 1 січня 2008 року,
була викладена в новій редакції в частині того, що особам, віднесеним до 1
категорії, інвалідам 2 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Частиною 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, яка була чинною до 31 грудня
2007 року) передбачено, що розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, по 2 групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Стаття 54 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно з
підпунктом 15 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»
була викладена в новій редакції, за якою розмір пенсії для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою по 2
групі інвалідності, складає 120 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008
року N 10-рп/2008 у справі N 1-28/2008 щодо
предмету та змісту закону про Державний бюджет України на 2008 рік були
визнанні такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),
положення пункту 28 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих
актів України". У вказаному рішенні Конституційного суду України було
зазначено, що положення Закону України "Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України",
визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним
Судом України цього Рішення, тобто з 22 травня 2008 року.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має
преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів
у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", визнаних неконституційними.

Таким чином, з 22 травня 2008 року була відновлена дія
норм статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за якими особам постраждалим від
аварії на Чорнобильській АЕС та віднесеним до 1 категорії, інвалідам 2 групи,
до яких відноситься позивач, повинна була призначатися та виплачуватися
відповідачем щомісячно з 22 травня 2008 року пенсія у складі державної пенсії в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідач в апеляційній скарзі посилався на те, що
виплата пенсії позивачу після прийняття Конституційним судом України рішення
від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 у справі N 1-28/2008 відбувалася на підставі постанови Кабінету
Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян», яка набрала чинності з 22 травня 2008
року.

Відповідно до частини 4 зазначеної постанови особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та відносяться, зокрема, до 1
категорії та є інвалідами 2 групи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"
виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом
для осіб, які втратили працездатність - інвалідам II групи - 20 відсотків. Пунктом 3 частини 6
вказаної постанови передбачено, що у всіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, і пенсій
у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть
бути нижче, зокрема для інвалідів 2 групи з числа осіб, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою - 580 грн.

Стосовно вищевказаних тверджень відповідача колегія
суддів зазначає, що за статтею 62 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для
виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої
влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами
господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. Тобто,
в цій статті функції щодо встановлення розміру пенсії, як державної, так і
додаткової, Кабінету Міністрів України не делеговані, а лише зазначено про те,
що Кабінет Міністрів України може затвердити порядок застосування передбачених
законом пільг.

Таким чином, колегія судів дійшла до висновку, що
постанова Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року була
прийнята всупереч положень статей 50, 54, 62 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", тому виходячи з загальних засад пріоритетності законів над
підзаконними актами, вирішуючи даний спір апеляційний суд погоджує висновки
суду першої інстанції про те, що позивачу повинна сплачуватися державна та додаткова пенсія у розмірі
визначеному в статтях 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з вирахуванням мінімального розміру пенсії за
віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого законами про Державний бюджет України на
відповідний рік.

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №
1058-IV (в редакції на день звернення позивача за перерахунком) передбачено, що
мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідач наполягає на тому, що за частиною 3 статті 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої
цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом. Колегія суддів з цього приводу зазначає, що
стаття 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» була доповнена частиною третьою згідно з Законом України від 25 березня 2005 року N
2505-IV, який набрав чинності з 31 березня 2005 року, в той час як до частини третьої статті 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зміни, за якими - обчислення і призначення пенсій по
інвалідності проводяться на загальних підставах відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", були внесені
згідно з Законом України від 17 листопада 2005 року N 3108-IV, що набрав
чинності з 13 грудня 2005 року, тобто в даному випадку застосовується принцип
дії законів у часі, за яким до спірних правовідносин повинні застосовуватися
норми закону, що набрав чинності пізніше. Крім того, частиною 1 статті 2 Закону
України «Про прожитковий мінімум» № 966-ХІV від 15 липня 1999 року передбачено,
що прожитковий мінімум застосовується для
встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком. Також, слід
врахувати, що чинним законодавством не встановлено іншого ніж передбаченого
частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» порядку вирахування мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, колегія суддів враховує, що в дійсний час діє
Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України
від 30 травня 1997 року N 523 зі змінами
і доповненнями, за яким пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва
чи захворювання завдяки Чорнобильської катастрофи нараховуються відповідно до
статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком.

Згідно частини 4 статті 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної
пенсії провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії
- з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії,
якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа
включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними
документами подано ним після 15 числа. За частиною 5 статті 45 цього закону
документи про перерахунок пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного
фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про
перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії.

Позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії (арк.
справи 8) до відповідача 4 липня 2008 року, а відповідач листом (арк. справи
9-10) відмовив позивачу в перерахунку пенсії. Таким чином, колегія суддів
дійшла висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до
статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: державної пенсії в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії в розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком з 1 липня 2008 року, як і було правильно визначено
судом першої інстанції. Також, з врахуванням викладеного, колегія суддів
погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправними дій
посадових осіб відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до
висновку, що судом першої інстанції справа розглянута з дотриманням норм
матеріального та процесуального права, що з врахуванням приписів статті 200
Кодексу адміністративного судочинства України, обумовлює залишення постанови
суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 163, 167, 184, 195, 196, 198,
200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

УХВАЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська на
постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2008 року
по адміністративній справі № 2-а-18562/08 - залишити без задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду
від 25 вересня 2008 року по адміністративній справі № 2-а-18562/08 - залишити без
змін.

Ухвала складена в повному обсязі, підписана колегією
суддів у нарадчій кімнаті та проголошена в судовому засіданні 22 грудня 2008
року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий: /підпис/
В.Г.Яманко

Судді: /підпис/
Г.М.Міронова

/підпис/
К.П.Горбенко