Справа № 22а-5318/08
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 22а-5318/08 головуючий
суддя у 1-ій
категорія статобліку - 24
інстанції - Овчаренко Н.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого, суддя Сафронової С.В. (доповідач),

суддів Поплавського В.Ю.

Кожан М.П

при секретарі Кочковій А.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
Дніпропетровського обласного військового комісаріату на постанову Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2008 року

у адміністративній справі № 2а-59/08 за позовом ОСОБА_1 до
Дніпропетровського обласного військового комісаріату про стягнення
заборгованості по грошовій компенсації замість речового майна, -

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі
Дніпропетровській обласний військовий комісаріат посилаючись на порушення і
неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати
постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.02.2008 р., якою
на користь позивачаОСОБА_1 стягнуто з відповідача суму у розмірі 5 651,57 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у відповідності до ч.2 ст.9 Закону
України «Про соціальний та правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині отримання
військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них і замість речового майна призупинено Законом України № 1459-ІІІ/1459-14 від 17.02.2000 р. «Про
деякі заходи щодо економії бюджетних коштів». Вказує, що даний Закон не
скасовано та не визнано неконституційним, а тому є чинним. Просить закрити
провадження по справі.

Заперечень проти апеляційної скарги від позивача до суду не надійшло, в
судове засідання сторони по справі не з'явилися, але відповідно до ч.4 ст.196
КАС України колегія суддів не вважає неявку сторін перешкодою розгляду справи,
оскільки про час та місце розгляду справи сторони повідомлялися належним чином
та їх участь в судовому засіданні не визнавалася обов'язковою.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що
предметом спору за позовом ОСОБА_1 є дії відповідача щодо грошового
забезпечення за рахунок держави шляхом виплати грошової компенсації замість призначеного
до видачі речового майна за бажанням звільненого в запас позивача.

Задовольняючи позов в частині стягнення недоплаченого грошового
забеспечення суд першої інстанції виходив з того, що на момент
звільненняОСОБА_1 в запас по скороченню штатів згідно наказу Генерального
штабу - Головнокомандувача Збройних Сил
України від 01.09.2005 р. № 349, йому не було проведено повну грошову
компенсацію замість речового майна згідно довідок № 96 3 11-03-2000 р. та № 96
ДО 11-03-2000 р. (а.с.7-8), у зв'язку з чим заборгованість перед ОСОБА_1
складала 5570,57 грн., яка за висновками суду підлягає стягненню на користь
позивача відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Наведені висновки суду обґрунтовані відсутністю будь-якого обмеження по
поширенню права на одержання військовослужбовцями грошового забезпечення
Конституцією України не передбачено, а ст.2 Закону України «Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що ніхто не
має права обмежувати військовослужбовців і членів їхніх родин у правах і
свободах, встановлених законодавством України.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої
інстанції, оскільки згідно Закону України
«Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 р. дію частини
другої статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. було зупинено в
частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації
замість них та замість речового майна.

При задоволені позовуОСОБА_1 в частині стягнення на його користь 81 грн. за
пошив військової форми за особисті кошти, суд першої інстанції не звернув увагу
на те, що у наданих довідках про замовлення № 065150 та № 065151 для пошиву
одягу (а.с. 9-10) зазначено, що вартість пошиву вказаних речей оплачена
безпосередньо відповідачем

Вищенаведене свідчить про
відсутність правових підстав для задоволення позову та про допущення судом
помилки в застосуванні норм права, а тому судове рішення
про стягнення на користь позивача грошових коштів загальною сумою 5651,57 грн.
підлягає скасуванню з постановлянням
нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ст.94 КАС України
понесені позивачем витрати по сплаті судового збору, стягненню на його користь
не підлягають.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну
скаргу Дніпропетровського обласного військового комісаріату - задовольнити, постанову Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
11 лютого 2008 року - скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного військового
комісаріату про стягнення заборгованості по грошовій компенсації
замість речового майна - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня
виготовлення її тексту у повному обсязі

У повному обсязі постанова суду виготовлена
28 жовтня 2008 року

Судді: Сафронова
С.В.

Поплавський В.Ю.

Кожан М.П.