Справа № 22-а-7715/08
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22-а-7715/08 р.
Головуючий у першій інстанції: Цокол Л.І.
Доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28
жовтня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Дурицької О.М.,
Зайцева М.П.,

при
секретарі:
Бадріашвілі К.С.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги
ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2007 року по
справі за її позовом до Міністерства юстиції України, Департаменту державної
виконавчої служби, Головного управління юстиції в Донецькій області, Державної
виконавчої служби Донецької області, Державного казначейства України про скасування наказів, поновлення на
роботі, визнання дій неправомірними, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1
звернулася до Печерського районного суду м. Києва з адміністративним позовом
до Міністерства юстиції України,
Департаменту ДВС, Головного управління юстиції в Донецькій області, ДВС
Донецької області, Державного казначейства України про скасування наказів,
поновлення на роботі, визнання дій неправомірними, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Постановою
Печерського районного суду м. Києва від
05.10.2007 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не
погоджуючись з даною постановою, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати
незаконне, на її думку, рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким
задовольнити позов в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянтка
посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість постанови,
невідповідність висновків суду дійсним обставинам, справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явились в судове
засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Печерський
районний суд м. Києва в
своєму рішенні прийшов до висновку про наявність правових підстав для відмови в
задоволенні позову.

Апеляційна інстанція повністю
погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових
осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом № 69 від 29 грудня 2003 року
позивачка була прийнята на посаду державного виконавця Відділу державної
виконавчої служби Костянтинівського районного управління юстиції з
випробувальним терміном в два місяці.

Наказом № 1147 від 03.11.2004 рокуОСОБА_1 переведена на посаду заступника
начальника відділу ДВС Костянтинівського районного управління юстиції, як така,
що пройшла за конкурсом.

Наказом № 2187 від 05.12.2005 року її було звільнено з займаної посади на
підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (ліквідація відділу виконавчої служби).

Не погоджуючись зі своїм звільненням, позивачка звернулася до суду першої
інстанції з позовом про визнання незаконними наказу Міністерства юстиції
України „Про ліквідацію територіальних відділів ДВС”, наказ Донецького
обласного управління юстиції „Про ліквідацію відділів державної виконавчої
служби районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції
Донецької області”, наказ Донецького обласного управління юстиції „Про
звільнення ОСОБА_1. в зв'язку з ліквідацією відділу Державної виконавчої
служби”, наказ „Про внесення змін до наказу № 2187 від 05.12.2005 року про
звільнення ОСОБА_1.”; визнати дії Донецького ОУЮ та ДВС в Донецькій області при
звільненні позивачки неправомірними, визнати дії МЮ України та Департаменту ДВС
неправомірними, визнати звільнення ОСОБА_1. незаконним, зобов'язати ГУЮ
Донецької області поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу ДВС
Костянтинівського міськрайонного управління юстиції з оплатою всього часу
вимушеного прогулу з 06.12.2005 року; стягнути моральну шкоду з Міністерства
юстиції України та Департаменту ДВС МЮ України в розмірі 50 000 грн., стягнути
моральну шкоду з ГУЮ Донецької області в розмірі 100 000 грн.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що видані накази не відповідають
Конституції України, Закону України „Про державну виконавчу службу” та чинному
законодавству України.

Суд
першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог, а апеляційна інстанція
приймає правову позицію Дніпровського районного суду м. Києва, виходячи з
наступного:

Відповідно
до ст. 81 ЦК України юридична особа публічного права створюється розпорядчим
актом Президента України, органу державної влади, органу влади АРК або органу
місцевого самоврядування.

Юридична
особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи,
уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із
закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягнення мети, для
якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими
документами (ст. 110 ЦК України).

Указом
Президента України від 20.04.2005 р. № 701/2005 р. «Питання Міністерства
юстиції України» було надано завдання КМ України подати пропозиції щодо
внесення змін до відповідних актів законодавства стосовно утворення у складі
Міністерства юстиції України урядового органу державного управління з питань
державної виконавчої служби, передбачивши утворення відповідних територіальних
органів для реалізації покладених на нього завдань.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2005 року № 320 «Про утворення
урядового органу державного управління у складі Міністерства юстиції»
передбачено утворити у складі Міністерства юстиції України на базі органів
державної виконавчої служби Департамент державної виконавчої служби як урядовий
орган державного управління.

Постановою
КМ України від 03.08.2005 р. № 711 затверджено Положення про Департамент
державної виконавчої служби. Наказом останнього від 19.08.2005 р. № 3к
утворено Державну виконавчу службу областей.

Відповідно
до Закону України від 23.06.2005 р. № 2716 «Про внесення змін до Законів
України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження»
Департамент державної виконавчої служби є урядовим органом державного
управління у складі Міністерства юстиції України, на яке покладається
реалізація єдиної державної політики у сфері примусового виконання. До складу
останнього входить державна виконавча служба АРК, областей, міст Києва та
Севастополя, державна виконавча служба у районах, містах (містах обласного
значення), районах у містах.

19.08.2005
р. Міністерством юстиції України видано наказ № 148/к «Про ліквідацію відділів
державної виконавчої служби територіальних управлінь юстиції». Як зазначено у
даному наказі, його видано у зв'язку з реформуванням системи органів державної
виконавчої служби відповідно до Закону України «Про внесення змін до законів
України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження» від
23.06.2005 р. № 2716-1 та постанови КМ України від 23.04.2005р. № 320. Зокрема,
зазначеним наказом ліквідовано відділи державної виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим,
обласних, Київського та Севастопольського міських, районних, районних у містах,
міських, міськрайонних управлінь юстиції.

Наказом
Донецького обласного управління юстиції № 19-1 від 25.08.2005 р. було створено
ліквідаційну комісію на виконання вищезазначеного наказу.

Наказом
Департаменту державної виконавчої служби від 26.10.2005р. № 46/к утворено
територіальні органи державної виконавчої служби у районах, містах (містах
обласного значення), районах у містах.

Позивачка була попереджена про
звільнення у зв'язку з ліквідацією відділу державної виконавчої служби
Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області
05.09.2005 р..

05.12.2005
р. наказом Донецького обласного управління юстиції № 2187 заступник начальника
відділу державної виконавчої служби Костянтинівського міськрайонного управління
юстиціїОСОБА_1 була звільнена з займаної посади в зв'язку з
ліквідацією відділу державної виконавчої служби, відповідно до п.
1 ст. 40 КзПП України.

Наказом
цього ж управління від 09.12.2005 р. № 2193 внесено зміни у вищезазначений
наказ щодо дати звільнення позивача, а саме з 06.12.2005 р.

14.03.2006
р. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на
звернення ОСОБА_1. надав відповідь, відповідно до якої факти викладені у
зверненні не знайшли свого підтвердження.

27.03.2006р.
на звернення позивачки Міністерством юстиції України була надана аналогічна
відповідь .

Із
наданих відповідей та інших матеріалів справи вбачається, що 04.11.2005 р. ДВС
Донецької області було подано оголошення про проведення конкурсу на заміщення
вакантних посад державних службовців.

22.12.2005
р. за результатами розгляду заяви позивача ОСОБА_1. від 02.12.2005 р. було
прийнято рішення про відмову позивачу в участі в конкурсі у зв'язку з
відсутністю вакантної посади заступника начальника ДВС у Костянтинівському
районі Донецької області.

Як
встановлено судом першої інстанції, на зазначену посаду наказом ДВС Донецької
області № 278-к від 01.12.2005р. була призначена Лиман С.М., яка успішно
пройшла стажування.

За час
розгляду справи судом першої інстанції, постановою КМ України № 1622 від
16.11.2006 р. Департамент державної виконавчої служби, що діє у складі
Міністерства юстиції як урядовий орган державного управління - ліквідовано.
Цією ж постановою визнані такими, що втратили чинність постанови КМ України, в
тому числі від 23.04.2005р. № 320 «Про утворення урядового органу державного
управління у складі Міністерства юстиції» та від 03.08.2006 р. № 711 «Про
затвердження Положення про Департамент державної виконавчої служби».

Відповідно
до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок
держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної
виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових
осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналізуючи
обставини справи, нормативно-правові акти та відповідні норми закону суд першої
інстанції правомірно прийшов до висновку про відсутність підстав для
задоволення вимог позивача ОСОБА_1.

Так,
наказ Міністерства юстиції України від 19.08.2005 р. № 148/к виданий на
виконання постанови КМ України, а тому немає підстав визнавати його незаконним.

Таким чином, апеляційна інстанція приходить до
висновку щодо правомірності звільнення позивачки.

З цих же
підстав колегія суддів находить безпідставним вимоги позивачки про
неправомірність дій Донецького обласного управління юстиції та Державної
виконавчої служби Донецької області при її звільненні, оскільки останнє
проведено у відповідності до порядку встановленого чинним трудовим
законодавством, яке регулює звільнення працівників з підстав ліквідації установи
та у відповідності до виданих наказів. Крім того, дії Міністерства юстиції
України та Департаменту державної виконавчої служби щодо розгляду звернень
ОСОБА_1. з приводу її незаконного звільнення визнати неправомірними не можливо,
оскільки відповідь була надана у відповідності до вимог чинного законодавства
України.

Відповідно до ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду -
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2007 року по справі за
її позовом до Міністерства юстиції України, Департаменту державної виконавчої
служби, Головного управління юстиції в Донецькій області, Державної виконавчої
служби Донецької області, Державного казначейства України про скасування наказів, поновлення на
роботі, визнання дій неправомірними, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, необхідно
залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.
2, 198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія, -

У
Х В А Л И Л А:

В задоволенні
апеляційної скарги ОСОБА_1 - відмовити.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2007 року -
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:

Судді: