Справа № 22-а-8654/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Зайченко С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 серпня 2008
року Справа
№ 22-а-8654/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Василенко Л.А.,

суддів: Шаптала Н.К.,

Яманко В.Г.,

при
секретареві Літвіновій Л.О.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянула
апеляційну скаргу Центрально-Міського Управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської ради Донецької області на постанову
Центрально-Міського районного суду м.Горлівки Донецької області від 18 червня
2008р. у справі № 2-а-169/08 за позовом ОСОБА_1 до Центрально-Міського
Управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради
Донецької області, Головного управління Державного казначейства України в
Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні
дії, і

В С Т А Н О В И Л А
:

Постановою Центрально-Міського районного суду м.Горлівки Донецької області
від 18 червня 2008р. позовні вимоги ОСОБА_1 Центрально-Міського Управління
праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької
області (далі УПСЗН), задоволені частково: визнана неправомірною відмова УПСЗН
в донарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік, на
користь позивача з УПСЗН стягнуто недоотриману суму щорічної допомоги на
оздоровлення за 2007 р. у сумі 2080,00 грн., в задоволенні позовних вимог за
2000-2006 роки відмовлено, також відмовлено
у зобов'язанні УПСЗН в подальшому нараховувати та виплачувати допомогу на
оздоровлення з урахуванням мінімальної заробітної плати, яка встановлюється на
кожний рік Законом України «Про державний бюджет».

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні
позову.

Представники відповідачів в судове засідання не прибули, про дату, час та
місце розгляду справи відповідачі повідомлені належним чином.

Позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити
в її задоволенні, пояснював, що він не згоден і з рішенням суду першої
інстанції, вважає, що позовні вимоги
повинні бути задоволені в повному обсязі, але на постанову суду першої інстанції апеляції не
подавав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач
є інвалідом 2 групи, віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи і має право на підставі ст.48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» на щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат на момент виплати. Відповідач незаконно у 2007 виплатив
допомогу в меншому розмірі ніж це передбачено законом. Водночас суд першої
інстанції прийшов до висновку, що позивачем пропущений річний строк звернення з
позовом до адміністративного суду, тому в задоволенні позовних вимог за
2000-2005 роки відмовив, оскільки на цьому наполягав відповідач; відмовив в
задоволенні позовних вимог за 2006 рік тому, що виплати проведені у згідно
Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік»; також відмовив у
задоволенні позовних вимог про зобов'язання УПСЗН в подальшому нараховувати та
виплачувати допомогу на оздоровлення з урахуванням мінімальної заробітної
плати, яка встановлюється кожного року Законом України «Про державний бюджет»,
оскільки такого спору ще не існує.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення позивача,
перевірила матеріали справи, обговорила доводи апеляційної скарги і встановила
наступне.

Позивач віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_2 (арк. справи
8), є інвалідом 2 групи, причина інвалідності, пов'язана з роботами по
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджено довідкою
НОМЕР_1(а. с. 11).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема створення єдиного
порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій,
соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на
оздоровлення, по 2 групі інвалідності у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Дія частини четвертої статті 48 наведеного Закону протягом 2007 року була
чинною і підлягає застосуванню.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Колегія суддів не приймає посилання відповідача і вважає безпідставним
виплату допомоги позивачеві відповідно до постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року №562, оскільки ніякого обмеження стосовно зазначеного у
спеціальному Законі розміру компенсації ні Верховна Рада України, ні Кабінет
Міністрів України не застосовували.

При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення Управління керувалося
постановою Кабінету Міністрів України від № 562 від 12.07.2005 року “Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова № 562), якою розмір такої допомоги
встановлений в 120 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Посилання відповідача на ту обставину, що виплата
вказаної грошової допомоги здійснена в межах фінансування, передбаченого державним бюджетом на відповідний рік, є
безпідставним, оскільки факт відсутності коштів не є сам по собі підставою для
звуження змісту існуючого у позивача права на отримання грошової допомоги і не
є підставою для звільнення відповідача від виплати допомоги у передбаченому
законом розмірі.

В даному випадку є суперечність стосовно визначеності розміру даної
грошової допомоги в двох різних Законах.
Приймаючи до уваги вимоги Конституції
України щодо верховенства права і заборони щодо звуження іншими законами змісту
вже встановлених законом прав, суд першої інстанції дійшов правильного
висновку, що в даному випадку має виконуватись Закон, який встановив конкретне
право, і таке право не може бути обмежене іншим законом, в тому числі і Законом
„Про державний бюджет".

З огляду на викладене, дії відповідача в частині виплати позивачу грошової
допомоги на оздоровлення у сумі 120,0 гривень за 2007т рік суд першої інстанції
обґрунтовано визнав неправомірними та зобов'язав відповідача виплатити
недоплачену суму.

Апеляційний суд у відповідності до ст.195 КАС України здійснює перегляд
справи в межах апеляційної скарги, постанову в частині вирішення решти позовних вимог ніхто із
сторін не оскаржував. При цьому зазначає, що підстави для перегляду справи за
межами доводів апеляційної скарги відсутні, оскільки при апеляційному розгляді
не встановлено порушень, допущенних судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції при прийнятті постанови були дотримані норми матеріального та
процесуального права, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а
постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги Центрально-Міського Управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області
відмовити.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області
від 18 червня 2008р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрально-Міського
Управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради
Донецької області, Головного управління Державного казначейства України в Донецькій
області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення. Ухвала може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному
обсязі.

Головуючий:

Судді: