Справа № 22а-2179/08
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2008-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 2179/08
Головуючий суддя у 1-ій інстанції -
Категорія статобліку-48
Попович С.М.(справа № 2а-242/07)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
- Поплавського В.Ю.,

суддів
- Сафронової С.В., Уханенка
С.А..,

при секретарі
- Кочковій А.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради

на постанову
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 жовтня
2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Олександрійської міської ради про стягнення недоотриманих сум
щорічної допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и
л а :

У липні 2007
року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради про стягнення
недоплачених коштів на оздоровлення за період з 2000 року по 2006 рік,
включно, в сумі 7687 грн. посилався на те, що він є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інвалідом другої групи у зв'язку з чим
користується всіма правами та пільгами, передбаченими діючим законодавством для
цієї категорії осіб, а тому, відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від
28.02.1991 року, йому передбачені щорічні виплати на оздоровлення у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат. Проте, відповідачем, всупереч вимогам
Конституції України та ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», було виплачено на користь
позивача в період з 2000 по 2006 рік, включно, значно занижені суми компенсації
на оздоровлення без врахування встановленого на території України розміру
мінімальної заробітної плати починаючи з 2000 року та по 2006 рік, включно.

Постановою
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 жовтня
2007 року позовні вимоги ОСОБА_1. були задоволені частково. З відповідача на
користь позивача було стягнуто недоплачену суму щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 5811,50 грн. за
період часу з 2000 року по 2005 рік, включно, з врахування при визначенні суми
грошової допомоги розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати такої
допомоги. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача
недоплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 рік - було
відмовлено.

Не погодившись з
постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати
постанову районного суду, оскільки вона
винесена з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове рішення по
справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши
матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити, постанову суду
скасувати в частині виходячи з наступного.

З матеріалів
справи вбачається, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
інвалідом другої групи що підтверджується посвідченням (а.с.3) і перебуває на
обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення в Олександрійської
міської ради. В рахунок виплат грошової допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 .
відповідачем було виплачено в квітні 2001року за 2000 рік - 26,70грн., в лютому
2002 року за 2001 рік - 26,70грн., в квітні 2004 року за 2002 рік - 26,70грн.,
в травні 2004 року за 2003 рік - 26,70грн., в грудні 2004 року за 2004 рік -
26,70грн., в жовтні 2005 року за 2005 рік -120,00 грн., в липні 2006 року за
2006 рік - 120,00 грн., а всього 373,50 грн., що підтверджується відповідною
довідкою Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради (а.с.4).

Судом
правильно було встановлено, що відповідно до ст.48 Закону України „Про статус
та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 року, щорічна допомога на оздоровлення учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС інвалідам другої групи виплачується у
розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати (абзац 7 частини 4 ст. 48
Закону №796-Х1І).

Проте
судом першої інстанції не взято до уваги посилання відповідача на те що позивачем було пропущено встановлений
ч. 2 ст. 99 КАС України річний
строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи. Строк для звернення до суду обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. В квітні 2001 року позивачу було виплачено допомогу у розмірі 26,70
грн., відтак з цього моменту він повинен був дізнатися про порушення свого
права. Також в жовтні 2005 року позивачеві була виплачена щорічна допомога на
оздоровлення, отже з цього моменту й почався перебіг строку давності для
звернення до адміністративного суду, який закінчився в жовтні 2006 року.

Виходячи з цього колегія суддів приходить до висновку що позивачем було
пропущено строк звернення до адміністративного суду і тому суд першої
інстанції повинен був відмовити позивачу в частині виплати недоплаченої
одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2000 - 2005 роки, в зв'язку з
пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

Крім
того, судом першої інстанції обґрунтовано було відмовлено в задоволенні
позовних вимоги щодо стягнення несплаченої суми на оздоровлення за 2006 рік,
оскільки дію абзацу 5 частини 4 ст.48 Закону України „Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"
зупинено на 2006 рік, в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати, згідно із Законом України „Про
державний бюджет України на 2006 рік". Ці положення на відповідний період
не було визнано неконституційними, тому необхідно застосувати норми ЗУ „Про
державний бюджет України на 2006 рік".

Колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції невірно були застосовані норми процесуального
права, що призвело до невірних висновків та прийняття неправильного
рішення.

Відповідно
до п.3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати
постанову та прийняти нову постанову суду.

Таким чином,
колегія суддів приходить до висновку, що постанова районного суду в частині
стягнення з управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради на користь
ОСОБА_1 . недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5811,50
грн. за 2000 - 2005 роки - підлягає скасуванню.

В частині
відмови позивачу у стягненні допомоги на оздоровлення за 2006 рік постанова
сторонами не оскаржувалася, тому діючи в межах апеляційного перегляду справи
колегія суддів вважає за необхідне залишити в цій частині без змін. Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до незгоди у
зв'язку з відсутністю належного фінансування цих виплат.

Керуючись п.3
ч.1 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202 КАС
України, колегія суддів, -

п о с т а н о в
и л а :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради - задовольнити.

Постанову
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 жовтня
2007 року частково скасувати, відмовивши в задоволені позовних вимог про
стягнення недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5811,50
грн. за 2000 - 2005 роки.

В іншій
частині постанову - залишити без змін.

Постанова може
бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту набрання законної сили.

Судді: