Справа № 22а-6589/08
Суддя: Денісов А.О.
Дата ухвалення: 2008-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2008
р.
м. Київ.

Київський
апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Денісова А.О.

Суддів: Василенка Я.М.

Ситникова О.Ф.

при секретарі Поліщук
О. І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Макарівської РДА на постанову Макарівського районного суду
Київської області по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6до Управління праці та соціального захисту
населення Макарівської РДА про стягнення недоплачених сум одноразової грошової
допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою
Макарівського районного суду від 24.07.2007 р. позовні вимоги задоволені
частково, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_4. та ОСОБА_5 по 1835 грн.
30коп., на користь ОСОБА_3., ОСОБА_2., ОСОБА_1 по 2470 грн. 60 коп. і на
користь ОСОБА_6 2530 грн.60 коп. На обґрунтування свого рішення суд першої
інстанції зазначив, що до правовідносин, які виникли між сторонами, необхідно
застосовувати ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон), а відповідач застосовував
положення Постанови КМ України № 836 від 26.07.1996 р.

На вказану
постанову відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та
ухвалити нову про відмову в задоволенні позову. На думку апелянта рішення суду
не відповідає вимогам матеріального права. Свої дії вважає такими, що вчинені у
відповідності до чинного законодавства, а саме Постанови КМ України № 836 від 26.07.1996
р. «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - постанова) та Бюджетного кодексу України.

Колегія суддів, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачі звернулись до суду з
позовом про стягнення недоплачених сум одноразової грошової допомоги на
оздоровлення, обґрунтовуючи вимоги тим, що вони є постраждалими від наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, евакуйовані із зони відчуження у 1986
році і мають право на щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до ст.48
Закону, але вказану допомогу вони отримували відповідно до постанови КМУ в 2003
- 2004 роках по 15,70 грн. і за 2005 рік
- 75 грн.

Закон визначає
основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, соціального захисту потерпілого населення. Відповідно до п.7 ч.4
ст.48 Закону, в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин, щорічна
допомога на оздоровлення евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи
дітей, виплачується у розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Суд першої інстанції
правильно визнав, що відповідно до ст.22 Конституції України при прийнятті
нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Щорічна допомога
на оздоровлення - є правом позивачів і складовою частиною соціального захисту
осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Виплата зазначеної
допомоги - це обов'язок держави по відношенню до осіб, на яких поширюється дія
Закону. Виплата щорічної допомоги на оздоровлення у меншому розмірі, ніж це
передбачено Законом, є порушенням прав позивачів, звуженням обсягу їх права на
соціальний захист, недотриманням державою свого обов'язку із забезпечення прав
і свобод людини і громадянина, а тому такі дії зі сторони відповідача порушують
вимоги ст.48 Закону та ст.ст. 1, 3, 22, 46 Конституції України.

Застосування
до даних правовідносин положень підзаконного нормативно-правового акту
Постанови КМ України № 836 від 26.07.1996 р., положення якої не відповідають
нормам вищої юридичної сили - Закону та Конституції України, є неправомірним зі
сторони держави в особі відповідача. Відповідно до ст.9 ч.ч. 2 та 4 КАС України
суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України. У разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, або закону
України суд застосовує акт, який має вищу юридичну силу.

На підставі
наведеного та, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права, керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАСУ, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а постанову Макарівського районного суду від
24.07.2007 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212
КАСУ.

Головуючий суддя:

Судді: