Справа № 22-а-8716/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Дяченко С.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 вересня 2008 року
Справа № 22-а-8716/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Василенко Л.А.,

суддів: Ханової
Р.Ф.,

Старосуда М.І.,

при секретареві Чуріковій Я.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 представника відповідача Вараксіна О.М.,
розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2008р. у адміністративній
справі № 2-а-1208/08 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України
в м. Краматорську Донецької області про перерахунок пенсії, і

В С Т А Н О В И Л А :

11 вересня 2008 року позивач звернувся до суду з заявою про визнання
неправомірними нарахування та виплату
Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Краматорську Донецької області
згідно до ст.54 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»пенсії в розмірі нижчому шести кратній
мінімальній пенсії за віком. Після уточнення позовних вимог, позивач просив
стягнути і недоотриману суму пенсії з 2005 по 2007 роки в розмірі 22786,01 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2008
року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м.
Краматорську Донецької області про перерахунок пенсії відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і
постановити нову, якою задовольнити його позовні вимоги в частині визнання
неправомірною відмову відповідача в перерахунку пенсії згідно ст. 54 п.4, Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та
зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії.

Позивач в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної
скарги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні вважав доводи
апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є особою,
що постраждала від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 1
категорії та має 3 групу інвалідності, 05.07.2007р. звернувся до відповідача з
письмовою заявою про розмір призначеної пенсії, а з заявою про перерахунок пенсії згідно до вимог ст. 54
Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивач не звертався, ітому суд першої інстанції
дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідила
матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї і дійшла до
висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції скасуванню та ухваленню нового рішення з наступних
підстав.

Згідно ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії,
інші види соціальних виплат та допомоги,
що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого
Законом.

Позивач віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 (а. с. 5), є
інвалідом 3 групи, причина інвалідності пов'язана з роботами по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою НОМЕР_2 (а.
с. 86)

06.07.2007 позивачеві начальником управління Пенсійного фонду України в
м.Краматорську (а.с.4) надана відповідь на звернення позивача з питання
відповідності розміру його пенсії Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796).

Сторони не оспорюють право позивача на отримання пенсії за Законом №796,
спір є щодо розміру при нарахуванні та виплаті пенсії. Відповідач вважає, що
пенсія нараховується у відповідності з діючим законодавством і що норма ч.3
ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
забороняє застосовувати мінімальний
розмір пенсії за віком, встановлений цією статтею для визначення розмірів
пенсій , які призначені згідно ст.54 закону №796.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціального захисту
потерпілого населення визначені Законом України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - спеціальний закон), оскільки відповідно до
статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я
довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Розділ 8 даного Закону передбачає правила призначення та виплати пенсій і
компенсацій особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу
визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права на державну пенсію.

Приписами зазначеної статті встановлено, що з 1 січня 2007 року
максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з
урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги
та пенсій за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій,
встановлених законодавством), призначених (перерахованих) у 2006 - 2007 роках
відповідно до цього Закону не може перевищувати 12 мінімальних розмірів пенсії
за віком, встановленої абзацом першим частини 1 статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, на місяць згідно із Законом
№ 489-5 від 19 грудня 2006 року. Такий самий граничний розмір визначений даною
статтею для пенсій призначених у 2006 році відповідно до Закону № 3235-15 від 20
грудня 2005 року.

Проаналізувавши норми даної статті колегія судів зазначає, що ними
визначений загальний граничний
(максимальний) розмір пенсій, призначених (перерахованих) за нормами
спеціального закону, у 2006-2007 роках, а також граничний розмір пенсій
призначених за спеціальним законом у 2006 році.

Нормами статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та
умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у
зв'язку з втратою годувальника, зазначені норми розповсюджуються на позивача як
віднесеної до категорії 1.

Частина перша та друга даної статті передбачає призначення пенсії за
бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в
1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством, але у всіх випадках розмір середньомісячної заробітної
плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у наведених роках не
може перевищувати 3,0 тис. грн.

Частина третя зазначеної статті (із змінами, внесеними згідно із Законом №
3108-4 від 17 листопада 2005 року) визначає, що обчислення і призначення пенсій
по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання (у спірних відносинах
має місце захворювання) внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за
межами зони відчуження проводиться на загальних підставах відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі -
загальний закон), у якому призначення пенсій по інвалідності визначено розділом
4 (статті 30-35 Закону).

Частиною першою статті 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначені розміри пенсії по інвалідності залежно від
групи інвалідності. Для інвалідів другої групи такий розмір складає 90
відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього
Закону.

Частина друга вищенаведеної статті визначає, що за наявності у непрацюючих
інвалідів 2 і 3 груп - у жінок 20 років страхового стажу - за їх вибором пенсія
по інвалідності призначається у розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно
до статей 27 і 28 цього Закону.

Зазначене посвідчує, що після внесення змін у частину третю статті 54
спеціального закону (17 листопада 2005 року), обчислення і призначення пенсії
по інвалідності здійснюється за правилами загального закону, внаслідок чого
розмір пенсії по інвалідності поставлений в залежність від розміру пенсії за
віком, обчисленої за нормами загального закону.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за
віком, за наявності у чоловіків - 25 років, а у жінок - 20 років страхового
стажу, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Колегія судів не приймає посилання відповідача на те, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини 1 статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосовується
виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, з
огляду на те, що зазначена стаття частиною третьою доповнена Законом України №
2505 від 25 березня 2005 року (набрав чинності з 31 березня 2005 року), тоді як
частина третя статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змінена Законом
України від 17 листопада 2005 року № 3108 - 15 (набрав чинності з 13 грудня
2005 року). Не врахування відповідачем зазначених змін стало однією з причин
хибного висновку щодо неможливості застосування стосовно позивача норм абзацу
першого статті 28 загального закону в частині визначення мінімального розміру
пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму.

Частина четверта статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що в
усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим по 3 групі інвалідності - 6
мінімальних пенсій за віком, приписи зазначеної норми співпадають з приписами
пункту 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів
України від 30 жовтня 1997 року № 523 (з наступними змінами та доповненнями).

Колегія судів зазначає, що цією нормою визначений для даної категорії
нижчий розмір державних пенсій. Таким
чином, якщо нормами статті 49 спеціального закону передбачений максимальний
розмір, то частиною 4 статті 54 даного закону нижчий розмір державної пенсії
для інвалідів, віднесених виключно до першої категорії, та у зв'язку з втратою
годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Частина 5 статті 54 викладена із змінами згідно із Законами України №
2532-12 від 1 липня 1992 року та № 3285-12 від 17 червня 1993 року (в редакції
Закону № 230/96 від 6 червня 1996 року), тоді як частина третя, яка визначає
обчислення і призначення пенсії по інвалідності змінена Законом № 3108-15 від
17 листопада 2005 року (набрала чинності 13 грудня 2005 року) і регулює
безпосередньо правила обчислення пенсій за нормами статті 54 спеціального закону.

Частиною 3 статті 67 Закону України
„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” зазначено, що у разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, у тому
числі віднесеним до категорії 1. Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Отже, перерахунок пенсії ніяк не пов'язаний з
фактом звернення пенсіонера до територіального відділення Пенсійного фонду
України, а пов'язаний виключно з фактом встановлення нового розміру прожиткового
мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його
встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної
гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про
прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14.

Частиною 3 статті 4 даного Закону (в редакції Закону № 2505-4 від 25
березня 2005 року, що діє з 31 березня 2005 року) передбачено, що прожитковий
мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних
соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною
Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери
розповсюдження.

Прожитковий мінімум на 2006 рік відповідно до статті 65 Закону України „Про
Державний бюджет на 2006 рік” (газета „Урядовий кур'єр” від 30 грудня 2005
року) на одну особу, яка втратила працездатність в розрахунку на місяць
складає: з 1 січня - 350 гривень, з 1 квітня - 359 гривень, з 1 жовтня - 366
гривень.

Враховуючи зазначене, мінімальний
розмір пенсії за віком відповідно до частини першої статті 28 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” з 1 січня 2006р. - 350 гривень, з 1 квітня
2006р. - 359 гривень з 1 жовтня 2006 року складає 366 грн. Отже, розмір
державної пенсії позивача відповідно до частини 4 статті 54 Закону України „Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”) цього Закону не може бути нижчим:
2100 грн. з 1 січня до 31 березня 2006 року; 2154 грн. з 1 квітня 2006р.
до 30 вересня 2006року; 2196грн. з 1 жовтня до 31 грудня 2006р.

Статтею 62 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” від 19
грудня 2006 року № 489-5, що набрав чинності з 1 січня 2007 року („Урядовий
кур'єр” від 23 грудня 2006 року) затверджений прожитковий мінімум на одну
особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 387
гривень, з 1 жовтня - 395 гривень.

Зазначена стаття була змінена Законом України від 15 березня 2007 року №
749-5 та існує в новій редакції з 28 березня 2007 року („Урядовий кур'єр” та
„Голос України” від 28 березня 2007 року), якою прожитковий мінімум для особи,
яка втратила працездатність, визначений з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня -
406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. При цьому, зазначена стаття доповнена
абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру
пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1
жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили
працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті,
збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно
410 грн. 06 коп.; 415 грн. 11 коп.

Таким чином, для позивача як інваліда 3 групи, особи, постраждалої
внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, нижчий розмір державної та
додаткової пенсії повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів. При
апеляційному розгляді справи колегія суддів виходить із заявлених позовних
вимог.

Позиція Управління ґрунтується виключно
на постановах Кабінету Міністрів України, огляд яких не підтверджує доводи
відповідача (йдеться виключно про спірний період 2006 - 2007 років) стосовно
того, що будь-яким із них визначений мінімальний розмір пенсії за віком для
встановлення нижчого рівня пенсії, у тому числі інвалідам, внаслідок
захворювання від аварії на ЧАЕС.

Колегія суддів не приймає доводи відповідача, як з огляду на недоведеність
приписів зазначених постанов до спірних відносин, так і з огляду на положення
принципу законності, визначених пунктами 2-4 статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Обґрунтування відповідачем своєї позиції посиланням на постанови Кабінету
Міністрів України від 03 січня 2002 р. № 1 та від 28 березня 2002 року № 374
спростовується також приписами пункту 1 та 6 статті 92 Конституції України,
статті 71 спеціального закону, відповідно до якого дія його положень не може
призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону,
а також абзацом 2 преамбули, частиною 3 статті 4, пунктом 2 частини 1 статті 8
та пунктами 13, 16 Прикінцевих положень загального закону, якими передбачено,
що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно
законами про пенсійне забезпечення. До приведення законодавства України у
відповідність із Законом України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування”(Закон №1058) закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються
в частині, що не суперечить цьому Закону.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблему (про що зокрема зазначено у рішенні № 8-рп/2005
від 11 жовтня по справі № 1-21/2005), пов'язану з реалізацією права на
соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на
достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою
Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них
зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними
законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги,
компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою
конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та
обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних
законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи і ухвалюючи судове рішення у даній
справі колегія суддів виходить з того, що конституційні принципи, на яких
базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і
право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6,
статтею 8, частиною 2 статті 19,
статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері
пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією
забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань,
виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8
Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, з огляду на частину 2 статті 8 Кодексу адміністративного
судочинства України, якою принцип верховенства права застосовується з
урахуванням практики Європейського суду з прав людини зазначає, що не надання
правової оцінки судом першої інстанції доводам позивача, не вчинення жодної
спроби проаналізувати всі підстави позову з точки зору обґрунтування вимог
певними правовими нормами, свідчать про порушення судом пункту 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що було зазначено
у рішенні суду по справі «Проніна проти України».

Колегія суддів вважає, що дії Управління щодо нарахування позивачеві
державної пенсії у розмірах менших від
шести мінімальних пенсій за віком є неправомірними, оскільки не відповідають
вимогам частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і висновки суду першої
інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог через за відсутність
письмового звернення позивача щодо необхідності здійснення перерахунку пенсії є
хибними. Відповідач, надав позивачеві відповідь, як він сам зазначив, з питання
відповідності розміру пенсії Закону України №796 (а.с.4). Тобто, відповідач
вважає, що його дії по нарахуванню та виплаті пенсії є правомірними і на
підставі листа-відповіді позивач у
відповідності до ст.6 КАС України звернувся за захистом своїх прав та інтересів
до суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного
вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової, якою позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 198,
202 п.3, п.4, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2008р.
у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду
України в м. Краматорську Донецької області про перерахунок пенсії скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Краматорську
Донецької області про перерахунок пенсії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в м.
Краматорську Донецької області щодо ненарахування ОСОБА_1 з 01.01.2006р..
пенсії згідно до ст. ст. 54 ч. 4, 67 Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи
з розміру пенсії, встановленою ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м.Краматорську Донецької
області перерахувати ОСОБА_1 пенсію, починаючи з 01.01.2006р. у відповідності
до ст.ст.54 ч.4, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру
пенсії, встановленою ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: