Справа № 2-а-73/07
Суддя: Терещенко Н.І.
Дата ухвалення: 2007-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-73/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада
2007 року. Ватутінський міський суд
Черкаської області в складі:

головуючого Терещенко Н.І.

при
секретарі Руденко
В.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ватутіне справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Ватутінського міського управління праці та соціального
захисту населення Черкаської області, Черкаського головного управління праці та
соціального захисту населення про стягнення недоплаченої суми щорічної разової
допомоги до 5 травня
за 2005-2007 роки -

встановив:

позивач в
судовому засіданні частково змінив свої позовні вимоги і просить суд стягнути
із головного управління праці та соціального захисту населення в Черкаській
області на його користь суму недоплаченої щорічної разової допомоги, як
учаснику бойових дій за період 2005-2007 року в розмірі 4725 гривень 30 копійок
посилаючись на те, що він являється учасником бойових дій і відповідно до ст.
12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
має право на щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком. Станом на 04.05.2005 року мінімальна пенсія
за віком становила 332 гривні, станом на 04.05.2006 року - 359 гривень, на
04.05.2007 року - 410,06 гривень. Відповідач повинен був виплатити йому за
мінусом виплачених сум в 2005 році - 1660 гривень(332*5)-250=1410гривень, в
2006 році - 1795 гривень(359*5) -250гривень виплаченої допомоги=1545гривень, в
2007 році-2050,30 гривень(410,06*5)-280 гривень виплаченої допомоги = 1770,30
гривень, а всього за 3 роки йому недоплачено одноразової допомоги в сумі
4725,30 гривень.

Відповідач в
добровільному порядку не виплачує разову допомогу, а тому він змушений був
звернутися до суду з даним позовом. До Ватутінського міського управління праці
та соціального захисту населення він претензій не має.

Він вважає, що
має право на одноразову щорічну грошову допомогу з 2005 по 2007 роки незважаючи
на те, що строк позовної давності 1 рік, поскільки в 2005 році діяв Цивільний
кодекс, який передбачав трирічний строк позовної давності. Крім того йому стало
відомо про порушення його права в 2007 році, коли він звернувся до головного
управління праці та соціального захисту населення про розмір фактично
виплаченої йому щорічної допомоги
до 5 травня.

Представник
Ватутінського міського управління праці та соціального захисту населення
заявлений позов не визнав та пояснив, що відповідно до Закону «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дійсно до 5 травня 2005-2007
років передбачена щорічна грошова допомога у розмірі від 3 до 10 мінімальних
пенсій за віком. На позивача поширюються вимоги Закону згідно якого до 5 травня
держава повинна йому виплачувати 5 мінімальних пенсій за віком , однак вказані
кошти Законами «Про Державний бюджет України» з 2005 по 2007 роки не були
передбачені. Держава виділяла для виплати учасникам бойових дій в 2005-2006
роках по 250 гривень, в 2007 році- по 280 гривень, які виплачувало головне
управління праці та соціального захисту населення. Ватутінське міське
управління праці та соціального захисту населення проводило нарахування тільки
інвалідам, учасникам війни, які перебувають на пенсії. Порушувати вимоги
Законів України «Про Державний бюджет» вони права не мають, поскільки кошти
надсилаються відповідно до цільового спрямування передбачених видатків. Крім
того позивач змінив свої позовні вимоги і позов пред'являє тільки до головного
управління праці та соціального захисту населення в Черкаській області, а тому
до них особисто претензій не має і просить кошти стягнути тільки з головного
управління.

Представник
відповідача- головного управління праці та соціального захисту населення
частково змінені позовні вимоги позивача не визнав і просить суд в позові
відмовити, оскільки виплати разової грошової допомоги до 5
травня позивачу проводились
на підставі Законів України « Про Державний бюджет України» на відповідні
роки. Саме цими законами були встановлені розміри грошової допомоги учасникам
бойових дій. Виконати вимогу Закону « Про статус ветеранів війни гарантії їх
соціального захисту» головне управління не в змозі у зв*язку з відсутністю
коштів. В разі виділення державою цих коштів, вони їх виплатять.

Представник
відповідача вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк позовної давності, але цей строк
він пропустив з поважних причин, оскільки не знав іне міг знати, яка сума
повинна йому виплачуватися.

Суд, вислухавши
сторони та вивчивши матеріали справи вважає, що частково змінені позовні вимоги
позивача підлягають до повного задоволення. Його вимоги законні, обгрунтовані і
в судовому засіданні доведені, виходячи із слідуючого:

в суді
встановлено, що ОСОБА_1 являється учасником бойових дій, що підтверджується
посвідченням НОМЕР_1 виданим Звенигородським РВК в Черкаській області 22.02.1996 року.

Ч.5 ст.12 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від
22.10.1993 року №3551 передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Згідно довідки
управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради від
03.07.2007 року позивачу було виплачено щорічну одноразову допомогу до 5 травня
відповідно до ч.5 статей 12,13,14,15 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» та Законами України «Про Державний
бюджет України » на відповідні роки і позивач ОСОБА_1 як учасник бойових дій,
отримав щорічну одноразову грошову допомогу в таких розмірах: в 2005 році-250
гривень, в 2006році-250 гривень,в 2007 році- 280 гривень. Відповідно до Закону
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту позивачу підлягало
до виплати: в 2005 році -мінімальна пенсія за віком -332 гривні * 5 =1660
гривень-250 гривень виплачено = невиплачено-1410 гривень; сума невиплати в 2006
році складала мінімальна пенсія за віком -359гривень*5= 1795 гривень- 250
виплачено, невиплачено 1545 гривень, в 2007 році- мінімальна пенсія за віком
становила 410 гривень 06 коп. * 5 =2050,30 гривень - 280 гривень виплачено,
невиплачено 1770гривень 30 коп. , а всього за три роки йому невиплачено 4725
грн. 30 коп.

Рішенням
Конституційного Суду України №20 РП/2004 від 01.12.2004 року визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення ст.44
Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», якими встановлено,
що у 2004 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» здійснюється
учасникам бойових дій в розмірі - 120 гривень. Вказаним рішенням
Конституційного Суду України визнано неконституційним встановлені Законом
України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» обмеження гарантій учасникам
бойових дій стосовно отримання ними разової грошової допомоги до 5 травня.

Ч.3 ст.22
Конституції України встановлено, що при прийнятті нових Законів або внесенні
змін до чинних Законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав
і свобод.

Проаналізувавши
вказане рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №20 РП/2004,
яким визнано неконституційними положення статті 44 Закону України Про Державний
бюджет України на 2004 рік , ч.3 ст. 22 Конституції України та враховуючи те,
що право на отримання разової грошової допомоги, передбаченої Законом України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не
залежить від розміру доходів отримувача чи наявності фінансування з бюджету, а
має безумовний характер, а тому суд вважає за необхідне задовільнити вимоги
позивача стосовно стягнення з відповідача-головного управління праці та
соціального захисту населення недоплаченої щорічної грошової допомоги за
2005-2007 роки, оскільки Верховна Рада України, приймаючи Закони України:
"Про Державний бюджет України на 2005 рік",

Закон України
"Про Державний бюджет на 2006 рік", Закон України "Про Державний
бюджет на 2007 рік" знову обмежила соціальне право громадян, закріплене
Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" на отримання разової грошової допомоги до 5 травня при наявності
рішення Конституційного Суду України з аналогічного питання.

Посилання
представника відповідача на те, що Закон України «Про Державний бюджет України»
є пріоритетним відносно чинних Законів і тому виплати проводились відносно
даного Закону не ґрунтується на ч.2 ст.152 Конституції України, де зазначено,
що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України
рішення про їх неконституційність, а відповідно до ст.8 Конституції України в
Україні визнається і діє принцип верховенства права, а Конституція України має
найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні відповідати їй, а тому суд прийшов до
висновку, що в даному спорі щодо розміру разової щорічної грошової допомоги,
яка повинна виплачуватись позивачу до 5 травня, як учаснику бойових дій, слід
керуватися не Законами про Державний бюджет України на відповідний рік, а
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
оскільки він, як Закон постійної дії має пріоритет над Законами про Державний
бюджет України на 2005 - 2007 роки.

Відповідно до
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» обов'язок виплати щорічної разової допомоги ветеранам війни, які є
інвалідами та пенсіонерами покладений на районні та міські управління праці та
соціального захисту населення, а виплата щорічної разової допомоги учасникам
бойових дій, які не є інвалідами та пенсіонерами здійснюється централізовано
через виплатні центри головних управлінь праці та соціального захисту населення
в областях, а списки отримувачів формуються районними військкоматами а не
місцевими управліннями праці та соціального захисту населення, а тому суд
визнає належним відповідачем по справі головне управління праці та соціального
захисту населення в Черкаській області.

Суд не
застосовує строк позовної давності, оскільки вважає, що позивач пропустив строк
позовної давності з поважних причин, поскільки в 2005 році діяв Цивільний
кодекс, який передбачав трирічний строк позовної давності. Крім того позивач
дізнався про порушення його права в 2007 року, коли він звернувся до управління
праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради про розмір
фактично виплаченої йому щорічної
допомоги до 5 травня.

Враховуючи
вищенаведене, суд вважає за необхідне частково змінені позовні вимоги позивача
задовольнити повністю та стягнути з головного управління праці та соціального
захисту населення в Черкаській області на користь позивача суму недоплаченої
щорічної разової допомоги, як учаснику бойових дій до 5 травня за період часу з
2005 по 2007 роки в розмірі 4725 гривень 30 копійок та 51 гривню державного
мита в доход держави.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст.8, 19, 22, 152 Конституції України, рішенням
Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №20-РП/2004, Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законами України
«Про Державний бюджет України» на 2005 - 2007 роки та ст.ст.2, 4, 6, 9, 11, 17,
19, 71,159, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України
суд -

постановив:

Частково змінені
позовні вимоги ОСОБА_1 до головного управління праці та соціального захисту
населення в Черкаської області про стягнення недоплаченої суми щорічної разової
допомоги як учаснику бойових дій до 5 травня задовільнити повністю.

Стягнути з
головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської області
рр 0068 код УЄДРПУ 03195719 МФО854018 в Головному Управлінні
Державного казначейства в Черкаській області на користь ОСОБА_1 суму
недоплаченої щорічної разової допомоги, як учаснику бойових дій до

5 травня за
період часу з 2005 по 2007
роки, в розмірі 4725(чотири тисячі сімсот двадцять п*ять)гривень 30 коп.

Стягнути з
головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської області
51 (п'ятдесят одну) гривню державного мита в доход держави.

На постанову
суду може бути подана заява про апеляційне оскарження до Київського
апеляційного адміністративного суду через Ватутінський міський суд на протязі
десяти днів з дня проголошення постанови.

Апеляційна
скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного
суду через Ватутінський міський суд на протязі двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.