Справа № 22-а-15949/08
Суддя: Шаптала Н.К.
Дата ухвалення: 2008-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

у 1-ій інст.: Євтіфієва В.М.
Суддя-доповідач:
донецький апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2008 року місто Донецьк

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Шаптала Н.К.

суддів апеляційного
суду: Юрченко
В.П., Лях О.П.

при секретарі судового засідання: Фаліні І.Ю.

З участю:
сторони або їх представники в судове засідання не з'явились, про дату,
час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу

Управління праці та соціального
захисту населення Стаханівської міської ради

на постанову

Стаханівського міського суду
Луганської області

від

24 жовтня 2008 року

за позовом

ОСОБА_1

до третя особа

Управління праці та соціального захисту
населення Стаханівської міської ради
Головне управління Державного казначейства України в Луганській
області

про

Визнання бездіяльності неправомірною,
стягнення недоотриманої щорічної грошової допомоги на дитину, що потерпіла
від Чорнобильської катастрофи;

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Стаханівського міського суду Луганської області від 24 жовтня
2008 року визнана незаконною бездіяльність Управління праці та соціального
захисту населення Стаханівської міської ради щодо невиплати ОСОБА_1 за період з
01.12.2004 року по 31.07.2008 року (за винятком 2006 року) щомісячної грошової
допомоги на дитину шкільного віку ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
передбаченої п.6 ч.1 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та з відповідача
на користь ОСОБА_1 стягнуто вказану допомогу у розмірі 6016 грн. 76 коп.

З даною постановою відповідач не
погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів заслухавши доповідача, перевіривши матеріалами справи в
межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає
задоволенню, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

До такого висновку колегія прийшла з огляду на наступне:

Перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, колегія
встановила, що при вирішенні даного спору, суд першої інстанції виходив з того,
що позивачОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії.

Його син - ОСОБА_2ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження має статус дитини, яка
постраждала від Чорнобильської катастрофи перебуває на обліку в Управлінні
праці та соціального захисту населення Стаханівської міської ради.

Згідно ч. 1 п. 6 ст. 30 Закону України “Про соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” позивач має право на щомісячні виплати грошової компенсації у
розмірі 50 відсотків мінімальної заробітної плати.

Фактично Управлінням праці та соціального захисту населення Стаханівської
міської ради нарахування та виплата компенсаціїОСОБА_1 здійснювались із розрахунку
3 гривні 30 копійок на місяць, а з 2007 року - 16 грн. 50 коп.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом, заявники скарг вказують на порушення
норм матеріального права, вважають, що виплати повинні здійснюватись у
розмірах, встановлених Постановами Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів вважає зазначений висновок помилковим, а апеляційну скаргу
такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права
шкоди.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист
потерпілого населення, визначені Законом України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає
необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті компенсацій на дитину
розміру таких виплат, який встановлений Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” та з 2005 року - Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 “Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”,
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу.

Закони та інші нормативно правові акти приймаються на основі Конституції
України та повинні відповідати їй. Постанови, положення, порядки готуються на
підставі законів України, актів чи доручень Президента України, актів Кабінету
Міністрів України, рішень урядових комітетів, доручень Прем'єр - міністра,
Першого віце - прем'єр - міністра, віце - прем'єр - міністрів (пункт 10 розділу
VI Тимчасового регламенту Кабінету Міністрів України від 05 червня 2000 року №
915).

Таким чином, нормативно - правові акти КМУ повинні відповідати актам вищої
юридичної сили.

Згідно ст. 67 Закону України “Про соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, конкретні розміри всіх видів
доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України
відповідно до зміни вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Встановлений Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996
року “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, розмір щомісячної грошової допомоги дітям, які
потерпіли від Чорнобильської катастрофи не збільшувався, в той час як Законами
України про мінімальну заробітну плату та про державний бюджет на відповідний
рік розмір мінімальної заробітної плати збільшувався неодноразово, і вказаний
розмір щомісячної компенсації є значно нижчим за відповідний, передбачений ч. 1
п. 6 ст. 30 Закону України “Про соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, кратний розміру мінімальної заробітної
плати.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо
необгрунтованності рішення Управління праці та соціального захисту населення
Стаханівської міської ради про відмову у нарахуванні та виплаті щомісячної
грошової допомоги дітям, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, у
розмірі, визначеному ч. 1 п. 6 ст. 30 Закону України “Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а саме в
розмірі 50 відсотків мінімальної заробітної плати на дитинуОСОБА_1, та
стягнення недонарахованої та несплаченої грошової допомоги.

За таких обставин, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не ґрунтується на законі та
задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції має бути залишена
без змін.

Керуючись ст.ст. 195, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Стаханівської міської
ради - залишити без задоволення.

Постанову Стаханівського
міського суду Луганської області від 24 жовтня 2008 року, якою визнана
незаконною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення
Стаханівської міської ради щодо невиплати ОСОБА_1 за період з 01.12.2004 року
по 31.07.2008 року (за винятком 2006 року) щомісячної грошової допомоги на
дитину шкільного віку ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, передбаченої п.6
ч.1 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та з відповідача на користь
ОСОБА_1 стягнуто вказану допомогу у розмірі 6016 грн. 76 коп. - залишити
без змін.

Ухвала набуває чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом місяця безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України, з дня набрання законної сили.

Колегія суддів: