Справа № 22а-6768/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач
інстанції - Бабаков В.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

11 липня 2008 року справа
№ 22-а-6768/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

Головуючого
судді

Арабей Т.Г.

суддів: при секретарі за участю: позивача представника
відповідача

ОСОБА_1., ОСОБА_2 ОСОБА_3. ОСОБА_4. ОСОБА_5

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління
праці та соціального захисту населення Петровської районної у м. Донецьку
ради

на постанову

Петровського районного суду м. Донецька

від

12 травня 2008 року

у адміністративній
справі

№НОМЕР_1

за позовом

ОСОБА_4

до

Управління праці та соціального захисту населення
Петровської районної у м. Донецьку ради

про

стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за
2002-2007 роки,

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2007
року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним
рішення УПСЗН про відмову у виплаті коштів на оздоровлення та стягнути
недоплачені суми на оздоровлення за 2002-2007 роки, виходячи із розміру мінімальної заробітної
плати на день фактичної виплати.

Ухвалою Петровського районного суду
м. Донецька від 12.05.2008р. провадження у справі за позовом ОСОБА_4. до
Управління праці та соціального захисту населення Петровської районної у м.
Донецьку ради про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення в частині
стягнення сум на оздоровлення за 2002-2005 роки було закрито.

Постановою
Петровського районного суду м. Донецька від 12.05.2008 року позов ОСОБА_4. до
Управління праці та соціального захисту населення Петровської районної у м.
Донецьку ради про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2006,2007 роки
задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача суму допомоги
на оздоровлення за 2006 та 2007 роки у розмірі 2900 грн.

Не
погодившись з таким судовим рішенням, Управління праці та соціального захисту
населення Петровської районної у м. Донецьку ради подало апеляційну скаргу, в
якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме: без урахування розміру цього виду допомоги,
встановленому постановою КМУ від
12.07.2005 року № 562 “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Всі виплати, передбачені Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у тому числі виплати щорічної допомоги на оздоровлення, і які
базуються на розмірі мінімальної заробітної плати, виплачується у розмірах,
встановлених вказаною постановою КМУ, а
також незастосування судом першої інстанції ст. 99 КАС України.

Суд першої
інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального захисту населення Петровської районної у м.
Донецьку ради, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС -
категорія 1, визнаний інвалідом 3 групи, у зв'язку з чим користується правами
та пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, передбачена
щорічна допомога на оздоровлення в
розмірі 4 мінімальних заробітних плат, при цьому розмір мінімальної заробітної
плати на момент виплати становив: з 01 січня 2006 року - 350 грн., з 01 липня
2006 року - 375 грн., з 01 грудня 2006 року - 400 грн., з 1 січня 2007 року -
400 гривень на місяць, з 1 квітня 2007 року - 420 грн.

В
порушення зазначених норм відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі
позивачеві не нарахована і не сплачена. Фактично нараховано та сплачено: - 2006
році -у розмірі 90 грн.; в 2007 році -у розмірі 90 грн.

Таким чином суд першої інстанції вирішив, що фактично за
2006,2007 роки відповідач недоплатив
позивачеві сума щорічної разової допомоги у розмірі 2900,00 грн.

Представник
відповідача у судовому засіданні просила апеляційну скаргу задовольнити.

Позивач в
судовому засіданні заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі,
просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Суд
апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, щоОСОБА_4є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та є інвалідом 3
групи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчень, наявними у матеріалах справи (а.с.3).

Відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон
№ 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення, зокрема, інвалідам 3
групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

При виплаті
щорічної допомоги на оздоровлення Управління керувалося постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - постанова № 836),
якою розмір такої допомоги встановлений для інвалідів 3 групи в 21,50 грн., а з
2005 року - постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року
“Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова № 562), якою розмір такої допомоги
встановлений в 90 грн.

Відповідно до ч.
2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними
постановами №№ 836, 562 всупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір
щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено
конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, для
інвалідів третьої групи - 21,50 гривень та з 2005р. 90 грн. відповідно.

Виходячи із
загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при
вирішенні даного спору, підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та
Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2006, 2007 роки, а не постанови № 562.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 90 гривень за період 2007 року
суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними, з урахуванням виплат у
розмірі 90 грн. та мінімальної заробітної плати на момент виплати - 420 грн.,
ОСОБА_4. за 2007 рік недоплачена допомога на оздоровлення у розмірі 1590,00
грн.(420х4-90)

Проте, суд першої інстанції
допустив помилку щодо зобов'язання управління праці та соціального захисту
населення Петровської районної у м. Донецьку ради провести перерахунок щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення за
2006 рік, оскільки дія абзацу другого та третього
частини четвертої статті 48 Закону № 796-ХІІ була зупинена в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на
2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від
20.12.2005 р. “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього
часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України, тому в
задоволенні вимог щодо недоотримання коштів на оздоровлення за 2006 рік у суду
першої інстанції не було підстав.

Тому в частині стягнення з відповідача коштів на оздоровлення за 2006 рік,
колегія суддів вважає за необхідне
відмовити позивачу саме в цій частині.

Посилання
відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним
позовом не є обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС
України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Проте згідно ч. 1 тієї ж статті
адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, іншим законом - Цивільним
Кодексом України у п. 3 ч. 1 ст. 268 встановлено, що позовна давність не
поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я або смертю.

В розумінні ст. 48 Закону № 796-ХІІ допомога на
оздоровлення є способом відшкодування шкоди, спричиненої здоров'ю громадянина
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким
чином, суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з причини
пропущення строку звернення до адміністративного суду.

На
підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд порушив норму матеріального
права і тому дійшов до неправильного вирішення справи в частині стягнення з
відповідача щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 рік, тому апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню.

Керуючись ст.ст.
195-196, п. 2 ч. 1 ст. 198, 202, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Петровської районної у м. Донецьку
ради на постанову Петровського районного суду м. Донецька від 12 травня 2008
року у справі №НОМЕР_2- задовольнити частково.

Постанову
Петровського районного суду м. Донецька від 12 травня 2008 року у справі
№НОМЕР_1року за позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального захисту населення Петровської районної у м. Донецьку
ради про стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення - скасувати.

Позов ОСОБА_4
задовольнити частково.

Визнати
неправомірними дії посадових осіб Управління праці та соціального захисту
населення Петровської
районної у м. Донецьку ради щодо виплати ОСОБА_4 суми щорічної допомоги на
оздоровлення за 2007 рік у розмірах, встановлених постановою КМУ № 562.

Стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення Петровської районної у м. Донецьку
ради за рахунок державного бюджету на користь ОСОБА_4 недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рок у сумі 1590,00
грн.

В решті позову
ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Петровської районної у м. Донецьку
ради - відмовити.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця
з моменту проголошення, а в разі складання і проголошення вступної та
резолютивної частин постанови, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий: Т.Г.
Арабей

Судді: І.В.
Геращенко

С.А.
Малашкевич