Справа № 22а-544/07
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2007-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 ЛИПНЯ
2007 року м. Одеса

Колегія суддів
Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого
- Димерлій О.О.

суддів - Стас Л.В., Милосердного М. М.

при
секретарі- Кокшарової
К.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
АДРЕСА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці
та соціального захисту населення виконкому Білгород- Дністровської міської Ради
Одеської області на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду
Одеської області від 10.04.2007 року за адміністративним позовом ОСОБА_1

ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення виконкому Білгород- Дністровської міської Ради Одеської
області про стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги учаснику бойових дій,

ВСТАНОВИЛА:

02.10.2006 року ОСОБА_1 І.І. звернувся до суду
з адміністративним позовом про стягнення з Управління праці та соціального
захисту населення виконкому Білгород-Дністровської міської Ради Одеської області на його користь
суму недоплаченої одноразової щорічної допомоги як учаснику бойових дій у
розмірі - 3443 грн. 75 коп

Постановою
Бєлгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 квітня 2007
року адміністративний позов ОСОБА_1 І.І. задоволено.

Суд
ухвалив стягнути з Управління праці та соціального захисту населення
виконкому Білгород-Дністровської міської
Ради Одеської області на користь ОСОБА_1 І.І. - 3443 грн. 75 коп. недоплаченої щорічної разової допомоги
учаснику бойових дій за 2003 - 2006 рік.

У
поданій апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення
виконкому Білгород-Дністровської міської Ради Одеської області, з посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, просить
скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове - про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши
суддю-доповідача, розглянувши та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1 І.І. суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку
про те, що на підставі положень ст. 22
Конституції України при іфийнятті нових Законів
або внесенні змін до чинних Законів держава не вправі допускати звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод
людини. При цьому враховано норми
ст. 8 КАС України, відповідно до
яких людина, її права та свободи
визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Справа №
22а-544/2007

Головуючий
першої інстанції суддя - Лозун О.Ю. Категорія
№ 36

Доповідач суддя
- Димерлій О.О.

2

Крім
того, колегія суддів апеляційного суду
враховує, що згідно частинам 2 та 3 ст. 2
Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і
членів їх сімей, встановлені раніше
законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної
заміни. Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і
пільги ветеранів війни, передбачені цим
Законом, є недійсними.

. При
цьому суд приймає до уваги правову позицію Конституційного Суду України, який,
розглядаючи справу щодо пільг,
компенсацій і гарантій (рішення Конституційного Суду України від 20
березня 2002 року №5-рп/2002),
зазначив, що практика ревізування
пільг, компенсацій і гарантій, наданих законодавчими актами України, суперечить вимогам ч. 4 ст. 28
Закону України «Про бюджетну систему України»,
який діяв до набрання чинності Бюджетним кодексом України, та ч.3
ст. 27 зазначеного Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 17
Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського
Суду з прав людини», суди України
застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і
основоположних свобод та протоколи до неї,
а також практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до
статті 1 Протоколу до Конвенції кожна особа має право мирно володіти своїм
майном. Ніхто не може бути позбавлений
своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами
міжнародного права.

Розглядаючи
борги у сенсі поняття «власності», яке
міститься у ст. 1 ч.1 Протоколу № 1 до
Конвенції, і яке не обмежене лише
власністю на фізичні речі та не залежить від формальної класифікації у
національному законодавстві, борги, що становлять майно, можуть також розглядатися як «майнові права»
і, таким чином, як власність.

Тому, при розгляді справи
"Качко проти України" (заява № 63134/00) Європейський Суд з

прав людини зауважив, що в межах
свободи дій держави визначати, які
надбавки виплачувати

своїм робітникам з державного бюджету,
держава може вводити, призупиняти
чи закінчити

виплату таких надбавок, вносячи
зміни в законодавство. Однак, якщо чинне
правове положення

передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи

державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є

чинними (п. 23 рішення суду).

У
зв'язку з викладеним Європейський Суд не прийняв до уваги позицію Уряду України
про колізію двох нормативних актів - Закону України, відповідно до якого встановлені надбавки
бюджету, і який є діючим, та Закону України «Про Державний бюджет» на
відповідний рік, де положення останнього
Закону, на думку Уряду України, превалювали як lex specialis.

Суд не
прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань
(п. 26 рішення Качко проти України).

Таким
чином, оскільки правові положення, які передбачають виплату разової щорічної
допомоги учасникам бойових дій до Дня Перемоги є чинними, а позивачі є учасниками бойових; дій і мають
право на її отримання, органи державної
влади не можуть свідомо зменшувати розмір такої допомоги.

Посилання
апелянта на те, що Закон України «Про
державний бюджет Украйни» на відповідний рік,
тобто спеціальний Закон (lex
specialis), має перевагу перед Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», яким встановлені пільги для
ветеранів війни, не можуть бути прийняті
до уваги, оскільки звуження змісту та
обсягу прав шляхом прийняття нових Законів,
внесення змін до чинного законодавства за ст. 22
Конституції України не допускається.

Із
врахуванням наведеного, висновки суду
першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 І.І, відповідають як нормам національного
законодавства, так і міжнародного - ст. 1
ч. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних
свобод, яка є частиною законодавства
України, а також практиці Європейського
Суду з прав людини як джерелу права.

При розгляді
справи судом правильно
застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи
та дана правова оцінка.

постанова суду
першої інстанції викладена достатньо повно висновки обґрунтовані з посиланням
на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.

3

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки грунтуються на невірному трактуванні
позивачем фактичних обставин і норм матеріального права.

За таких
обставин підстав для скасування рішень суду та задоволення апеляційної скарги
не вбачається.

Керуючись:
ст. . СТ. .185,
195, 198, ч.1,
п.1, 200, 205,
ч.1, п.1, 206 КАС України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому
Білгород-Дністровської міської Ради Одеської області - залишити без
задоволення, а постанову
Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.04.2007
року за адміністративним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення виконкому Білгород-Дністровської міської Ради
Одеської області про стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги
учаснику бойових дій - без змін.

Ухвала суду
набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду протягом одного місяця.