Справа № 22а-4888/08
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
22а-4888/08 головуючий суддя у 1-ій
категорія статобліку - 32
інстанції - Смолка. І.О.
У Х В А Л А

Іменем України

19 серпня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого, судді Сафронової С.В. (доповідача),

суддів Уханенко
С.А.

Баранник
Н.П.

при секретарі Соболь Т.О.

за
участі: представника відповідача - Есауленко В.В. та позивача - ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області на постанову Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 27 листопада 2007 року

по адміністративній справі № 2а-314/07 за позовом ОСОБА_1до Управління служби безпеки України в
Запорізькій області та Головного Управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області про визнання права на пенсію за вислугою років, -

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі Головне Управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області посилаючись на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить скасувати постанову Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 27 листопада 2007 року, якою за позивачем визнано право на
пенсійне забезпечення за вислугою років та зобов'язано Управління служби
безпеки України в Запорізькій області спільно з Пенсійним фондом України в
Запорізькій області підготувати документи, призначити та виплатити пенсію
ОСОБА_1. починаючи з 31.10.2005 р. Скасувавши вказану постанову суду першої
інстанції, відповідач просить прийняти нову постанову, якою в позові ОСОБА_1.
відмовити.

На обґрунтування апеляційної
скарги відповідач посилається на те, що вимоги позивача не віднесені до
компетенції адміністративного суду та на відсутність у позивача матеріального
права на призначення пенсії у відповідності до вимог ст.12«б» Закону України
«Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції від 04.04.2006
р., оскільки на день звільнення зі служби УСБУ вік позивача становив 37 років,
тобто він на той час не мав права на пенсію за віком у зв'язку з недосягненням
пенсійного віку. Також вказує на те, що органи пенсійного фонду уповноважені на
здійснення функцій з призначення та виплати пенсій на умовах Закону України
«Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» лише з 01.01.2007 р., і
не є правонаступниками органами, що призначали пенсії відповідно до вказаного
Закону до 01.01.2007 р., а тому не повинні нести відповідальність за порушення
цими органами прав та інтересів громадян.

Позивач та його представник заперечуючи проти
задоволення апеляційної скарги вказують на законність та обґрунтованість
рішення суду першої інстанції та на безпідставність доводів апелянта.

Судом першої інстанцій встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_1. у період з 16.04.1979 р. по 25.11.1992 р. проходив
військову службу в Управлінні служби безпеки України в Запорізькій області та
наказом № 230 від 25.11.1992 р. був звільнений зі служби у запас. Після
звільнення з військової служби позивач працював в цивільних установах і за
призначенням йому пенсії до начальника
УСБУ вперше звернувся 01.04.2005 р., тобто після досягнення 45-ріного віку. На
час звернення позивача за призначенням йому пенсії у відповідності до вимог
ст.12«б» Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб», його загальний трудовий стаж складав більше 30 років, а військовий стаж
складав 15 років 08 місяців 06 днів.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно відмовив ОСОБА_1. у
призначенні пенсії, оскільки за своїми критеріями позивач відповідав умовам встановленим
статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб».

За змістом статті 12 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», в
період з 1 серпня 2002 року по 29 квітня 2006 року, коли набрав чинність Закон
України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного
забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 4 квітня 2006
року, незалежно від підстав та часу звільнення правом на призначення пенсії за
вислугу років користувалися перелічені в цій статті особи, які досягли на час
звернення за призначенням пенсії 45-річного віку, мали загальний трудовий стаж
25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців
становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (крім осіб,
позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у
зв'язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого
посадового становища, або вчиненням корупційного діяння).

Таким чином, Законом у зазначеній редакції була встановлена вимога про те,
що особа, якій надається право на пенсію за вислугою строків служби повинна
відповідати встановленим наведеною нормою вимогам саме на день звільнення, а
тому суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про задоволення
позовних вимог ОСОБА_1., оскільки на день звернення позивач досяг 45-річного віку та мав більший
ніж було визначено законом загальний трудовий стаж та стаж військової служби.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і за таких
обставин, колегія суду вважає за необхідне постанову суду першої інстанції
залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.198, ст.200, ст.205,
ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу У Головного Управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області - залишити без задоволення, постанову Жовтневого
районного суду м.Запоріжжя від 27 листопада 2007 року - залишити без змін

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з дня виготовлення її тексту у повному обсязі шляхом подання касаційної
скарги разом з копіями скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у
справі, а також копією оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної
інстанцій .

У повному обсязі ухвала суду виготовлена 26 серпня 2008
року

Судді

Копія
відповідає оригіналу

Суддя