Справа № 22-а-5302/08
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2008-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22 а /08 р. Головуючий у першій
інстанції Артюх К.В.
Доповідач Маслій В.І.
У Х В А Л А

Іменем України

16
жовтня 2008 року Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду
в складі:

головуючого судді:
Маслія В.І. ,

суддів: Бараненко І.І., Саприкіної І.В.

при
секретарі: Овчинніковій Ю.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах Державної судової адміністрації
України на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 7 серпня
2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 до Державної
судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової
адміністрації в Чернігівськії області, Державного казначейства України про
стягнення коштів, -

встановила:

Судді Ніжинського міськрайонного суду м. Чернігова
звернулись до суду з позовом до ДСА України, ТУ ДСА України у Чернігівській
області, ДКУ про стягнення коштів.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова
від 7 серпня 2007 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ДСА України шляхом списання з державного
бюджету України на користь ОСОБА_2 5914 грн. 24 коп., ОСОБА_3 5395 грн. 17
коп.,ОСОБА_4 В. 4151 грн. 27 коп., ОСОБА_5 4678 грн. 27 коп., ОСОБА_6 4670 грн.
85 коп., ОСОБА_7. 5488 грн. 62 коп., ОСОБА_8 5799 грн. 35 коп., ОСОБА_9 3439
грн. 03 коп., ОСОБА_10 6453 грн. 36 коп. ОСОБА_11 5000 грн. 48 коп.,
ОСОБА_12М.4529 грн. 95 коп.

Не погодившись з постановою судуОСОБА_1подала в інтересах
ДСА України, апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та
постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі,
посилаючись на те, що суд неповно дослідив обставини справи, виніс рішнення яке
не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового
розгляду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи позивачі звернулись до
суду з позовом до ДСА України, ТУ ДСА України у Чернігівській області, ДКУ про
стягнення коштів.

Свої позовні вимоги позивачі мотивують тим, що відповідно
до ЗУ «Про податок з доходів фізичних осіб» з них було утримано податок з
доходів фізичних осіб за період 01.11.2006 року по 30.06.2007 року. Однак,
всупереч рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року, №
19-рп/2004, Справа № 1-1/2004 «У справі за конституційним поданням Верховного
Суду України про офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 126
Конституції України та частини другої ст.. 13 Закону України «Про статус
суддів», Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним
поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень ст.. 19, 42 ЗУ «Про державний бюджет України на
1999 рік» (справа про фінансування судів) від 24 червня 1999року, Справа №
1-31/99, №6-рп/99, відповідачами не було проведено відповідної компенсації
утриманого податку, в той час, як надання суддям передбачених пільг,
компенсацій і гарантій не може ставитись в залежність від грошових доходів
суддів та бюджетного фінансування.

Згідно абзацу першого ст. 126 Конституції України,
незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і Законами
України.

Відповідно до ст. 130 Конституції України, держава забезпечує
фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У
Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів.

Норми, котрі регулюють матеріальне та побутове
забезпечення суддів, їх соціальний захист, встановлені статтями 44, 45 Закону
"Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862 (далі - Закон № 2862), не
можуть звужувати зміст та обсяг існуючих прав і свобод та не можуть бути
скасовані чи знижені без відповідної компенсації. Відтак, надання суддям
передбачених цим Законом пільг, компенсацій і гарантій не може ставитися у
залежність від грошових доходів суддів та від бюджетного фінансування.

Конституційний Суд України у справі за конституційними
поданнями Верховного Суду України та 50 народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців третього,
четвертого пункту 13 розділу XV
"Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та офіційного тлумачення положення частини
третьої статті 11 Закону України "Про статус суддів" (справа про
рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) від 11 жовтня 2005
року № 8-рп/2005 вказав, що конституційний принцип гарантованості
конституційних прав і свобод конкретизований через вимогу неможливості їх
скасування або звуження, поширюється також на норми матеріального і соціального
забезпечення суддів та їх соціального захисту.

В частині
третій ст. 11 Закону № 2862 зазначено,
що гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту,
матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються
на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими
нормативними актами України і Автономної Республіки Крим. Дане положення
кореспондується із часиною восьмою ст. 14 Закону України "Про судоустрій
України" від 07.02.2002 № 3018 (далі - Закон № 3018), при
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів,
незалежності та правової захищеності суддів.

Як роз'яснив
Коституційний Суд
України, за своїм конституційним змістом вказані положення встановлюють
принципи заборони скасування чи зниження досягнутого рівня змісту та обсяг
гарантій незалежності суддів. Тому положення ст.11 Закону № 2862
необхідно розглядати у контексті ст. 126 Конституції України і в зв"язку з
ч.8 ст.14 Закону № 3018.

Таку ж
позицію викладено у п. 20 Постанови Верховного
Суду України "Про незалежність судової влади" від 13.06.2007 № 8, у якому зазначено, що згідно з пунктом 2 резолютивної
частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року N
8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового
утримання) положення частини третьої статті 11 Закону України "Про статус
суддів" у взаємозв'язку з частиною восьмою статті 14 Закону України
"Про судоустрій України" треба розуміти як таке, що гарантує
досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів
та інших нормативних актів, внесенні змін
до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому
числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального
забезпечення.

Суд дав належну оцінку обставинам справи, вірно
застосував законодавство, яке регулює ці правовідносини, ухвалив правильне
рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують,
а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова
від 7 серпня 2007 року без зміни.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах Державної судової
адміністрації України залишити без задоволення, постанову Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 7 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути
оскаржена протягом одного місяця в касаційному порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
Судді