Справа № 22-а-1668/08
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
вересня 2008 року колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів: Подобайло З.Г., Григорова А.М.

при секретарі - Холодній Д.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті Харкові апеляційну скаргу Міністерства
фінансів України на постанову Київського районного суду міста Полтави від 16 жовтня 2007 року по адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту
населення Полтавської обласної державної адміністрації, Центру по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, Міністерства праці і
соціальної політики, Міністерства Фінансів України, 3-я особа - Державне
казначейство України, Головне управління Державного казначейства України в
Полтавській області про стягнення недоплаченої разової грошової допомоги,
-

В с т а н о в и л а:

У жовтні 2006 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся
до Київського районного суду міста Полтави з адміністративним позовом до
Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації, 3-я особа - Головне управління Державного
казначейства України в Полтавській області, яким просив зобов'язати відповідача
- Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації виплатити ОСОБА_1 суми недоплаченої
одноразової щорічної допомоги за 2004 - 2006 роки в розмірі п'яти мінімальних
пенсій - 3.297,35 грн., посилаючись на
те, що позивач є учасником бойових дій і відповідно до ст. 12 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" йому
щорічно повинна виплачуватися разова грошова допомога у розмірі п'яти
мінімальних пенсій, чого відповідач, порушуючи вимоги вищеназваного Закону, не
робив.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач - Головне
управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної
державної адміністрації зазначало, що відповідно до ст. 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений цією статтею, застосовується виключно для визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з вказаним Законом.

Застосування мінімального розміру пенсії за віком для
визначення надбавок, підвищень до пенсій та розмірів допомоги Законом України
„Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” не передбачено.

Згідно зі статтею 17 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" фінансування витрат, пов'язаних з
його реалізацією здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Одночасно й положення Конституції України, зокрема статті
95 зазначають, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове
спрямування цих видатків.

Категорія: 47
Головуючий 1 інстанції - Боровик Т.В.

Справа №
22-а-1668/08
Суддя доповідач -
Мельнікова Л.В.

Відповідно до пункту 2 статті 4 Бюджетного кодексу
України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових
актів застосовується лише в частині, в якій вони не суперечать положенням
Конституції України, Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет
України.

Виходячи з цього, відповідними статтями законів України
про Державний бюджет України на 2002-2007 роки розміри щомісячної разової
грошової допомоги до Дня Перемоги ветеранам війни встановлювалися виходячи із
обсягу видатків, виділених на цю мету при формуванні показників Державного
бюджету на відповідні роки.

Міністерство праці
та соціальної політики України, як головний розпорядник коштів, керуючись
вимогами чинного законодавства забезпечувало протягом зазначених років через
місцеві органи праці та соціального захисту населення виплату щорічної разової
грошової допомоги ветеранам війни у розмірах, визначених Верховною Радою
України у законі про Державний бюджет України на відповідний календарний рік.

Відповідач наполягав на відмові в задоволені позовних
вимог ОСОБА_1 у зв'язку з пропущенням строків звернення до суду, вказуючи на
те, що позивач щорічно отримував разову грошеву допомогу в розмірі, який його
не влаштовував, та мав можливість звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Київського районного суду міста Полтави від 22
березня 2007 року до участі у слуханні
справи у якості третьої особи залучений Центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат у Полтавській області.

У серпні 2007 року представник позивача уточнив позовні
вимоги, просив зобов'язати Міністерство фінансів України виділити та
перерахувати через Міністерство праці та соціальної політики України Головному
управлінню праці та соціального захисту населення Полтавської обласної
адміністрації для виплати ОСОБА_1 недоплачену разову грошеву допомогу за
2004-2006 роки в розмірі 3.297,35 грн. та зобов'язати Головне управління праці
та соціального захисту населення Полтавської обласної адміністрації виплатити
ОСОБА_1 одержані для виплати на його ім'я кошти недоплаченої разової грошової
допомоги за 2004-2006 роки в розмірі 3.297,35 грн.

Ухвалою Київського районного суду міста Полтави від 30
серпня 2007 року до участі у слуханні
справи у якості співвідповідачів залучені Міністерство праці і соціальної
політики, Державне казначейство України, Міністерство Фінансів України, 3-ї
особи - Державне казначейство України.

Постановою Київського районного
суду міста Полтави від 16 жовтня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Зобов'язано Міністерство фінансів України виділити та
перерахувати через Міністерство праці та соціальної політики України Головному
управлінню праці та соціального захисту населення Полтавської обласної
адміністрації для виплати ОСОБА_1 недоплачену разову грошеву допомогу за
2004-2006 роки в розмірі 3.297,35 грн.

Зобов'язане Головне управління праці та соціального
захисту населення Полтавської обласної адміністрації виплатити ОСОБА_1 одержані
для виплати на його ім'я кошти недоплаченої разової грошової допомоги за
2004-2006 роки в розмірі 3.297,35 грн.

Не погоджуючись з зазначеною постановою Міністерство
фінансів України, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та
порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та
прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог до Міністерства
фінансів України позивачеві відмовити.

Не погоджуючись з вимогами та доводами апеляційної скарги
представник позивача просив залишити її без задоволення, а судове рішення без
змін.

Заслухавши доповідь судді Харківського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в
скарзі доводи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга Міністерства
фінансів України підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню з підстав
порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, виходячи з наступного.

Відповідно до положення п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202
Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Частиною 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України передбачено право суду апеляційної
інстанції вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів
справи, та дана обставина не спростовується сторонами у справі, позивач ОСОБА_1
має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни -
учасників бойових дій.

Статтею 12 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від
25.12.1998 року (в редакції Закону до
27.12.2007 року) визначено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова
допомога у розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком.

Розмір одноразової грошової
допомоги, сплаченої ОСОБА_1, становить: у 2004 році - 120 грн., у 2005 році -
250 грн., у 2006 році - 250 грн.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має
право на отримання коштів згідно Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" і не може бути поставлений у
залежність від бюджетних асигнувань. Згідно ст. 64 Конституції України
конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених Конституцією України.

Головним розпорядником виділених коштів для виплати
разової грошової допомоги, передбаченої цим Законом України є Міністерство
праці та соціальної політики України.

Захист порушеного права ОСОБА_1 можливий лише у разі
виділення з Державного бюджету України коштів Міністерству праці та соціальної
політики України, для здійснення виплати позивачу.

Підстав для задоволення клопотання відповідача щодо
відмови в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в зв'язку з пропущенням строків
звернення до адміністративного суду не вбачається.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного
судочинства України, - компетенція адміністративних судів поширюється на спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності, крім випадків, коли щодо до таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок
судового провадження.

Частиною 2 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з
вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що позивач,
по суті спору, вважає неправомірною бездіяльність відповідачів щодо не
здійснення нарахування та виплати йому сум одноразової щорічної грошової
допомоги в 2004, 2005 та 2006 роках в розмірі п'яти мінімальних пенсій, та, як
наслідок такої бездіяльності, просить стягнути на його користь заподіяну йому
матеріальну шкоду.

Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України, -
органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 17-1 Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року з наступними
доповненнями, передбачено щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня
в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці
та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи
банків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2004 року
за № 177 „Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги,
передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" встановлено, що Міністерство фінансів і Державне
казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству праці
та соціальної політики для виплати разової грошової допомоги, передбаченої
Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту", у розмірах, установлених законом про Державний бюджет на
відповідний рік, і для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та
соціального захисту населення.

Колегія суддів погоджується з зазначеним судом першої
інстанції про те, що у відповідність до ч. 3 ст. 22 Конституції України, - при
прийнятті нових законів або
внесенні змін до
чинних законів не опускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Проте саме Конституцією України передбачено (ч. 2 ст.
95), що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих
видатків.

Відповідно до ст. 23 Бюджетного
кодексу України, - будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна
здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які
встановлюються законом про Державний бюджет України.

Статтею 44 Закону України „Про Державний бюджет України
на 2004 рік" від 27.11.2003 року встановлено виплату у 2004 році щорічної
разової грошової допомоги учасникам бойових дій відповідно до Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 120 гр.

Статтею 34 Закону України „Про Державний бюджет України
на 2005 рік" від 23.12.2004 року
встановлено виплату у 2005 році щорічної разової грошової допомоги
учасникам бойових дій відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" у
розмірі 250 гр.

Статтею 30 Закону України
"Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20.12.2005 року встановлено
виплату у 2006 році щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій
відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" у розмірі 250
гр.

Відповідно до ст. 75 Конституції
України, Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Наведені норми зазначених законів не визнані неконституційними,
за винятком ст. 44 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2004 рік" від 27.11.2003 року, якою встановлено, що у 2004 році виплата щорічної
разової допомоги відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни 1 групи - 195 грн., інвалідам
війни П групи - 160 грн., інвалідам
війни Ш групи - 130 грн., учасникам бойових дій - 120 грн., особам, що
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною - 195 грн., членам сімей
загиблих та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій і учасників
війни, визнаних за життя інвалідами - 65 грн.

Законами України про Державний бюджет України щорічно
затверджуються асигнування для головних розпорядників коштів.

Відповідно до положень ст. 35 Бюджетного кодексу України,
головні розпорядники бюджетних коштів організують розроблення бюджетних запитів
для подання Міністерству фінансів України в терміни та порядку, встановлені
Міністерством фінансів України та несуть відповідальність за своєчасність,
достовірність та зміст поданих Міністерству фінансів України бюджетних запитів,
які мають містити всю інформацію, необхідну для аналізу показників проекту
Державного бюджету України, згідно з вимогами Міністерства фінансів України.

Головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи
в особі їх керівників, які відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу України
отримають повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.

У даному випадку головним розпорядником коштів для
виплати разової щорічної грошової допомоги, передбаченої Законом України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", є Міністерство праці та соціальної політики
України (бюджетна програма КПКВ 2501150).

Головний розпорядник бюджетних коштів розробляє план
своєї діяльності відповідно до завдань та функцій, належного їх виконання,
визначених нормативно-правовими актами, та виходячи з необхідності досягнення
конкретних результатів своєї діяльності за рахунок бюджетних коштів.

Граничний обсяг видатків загального фонду бюджету на
плановий рік доводиться до головного розпорядника в цілому, що дає можливість
головному розпоряднику здійснити розподіл граничного обсягу видатків з
урахуванням пріоритетних напрямів своєї діяльності.

Бюджетні запити розробляються головним розпорядником
бюджетних коштів за участю підпорядкованих йому установ на основі їх проектів
кошторисів.

Рішенням Конституційного Суду України від 01 грудня 2004
року № 20-рп/2004 по справі № 1-27/2004 визнані такими, що не відповідають
Конституції України, положення ст. 44 Закону України "Про Державний бюджет
України на 2004 рік", якими встановлено, що у 2004 році виплата щорічної
разової допомоги відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни 1 групи - 195 грн., інвалідам
війни П групи - 160 грн., інвалідам
війни Ш групи - 130 грн., учасникам бойових дій - 120 грн., особам, що
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною - 195 грн., членам сімей
загиблих та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій і учасників
війни, визнаних за життя інвалідами - 65 грн.

Частинами 2 та 3 ст. 152 Конституції України визначено,
що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх
неконституційність. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або
юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується
державою у встановленому законом порядку.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до
висновку про безпідставність позовних вимог пред'явлених до Міністерства
Фінансів України.

Аналізуючи вищенаведене колегія суддів не вбачає підстав
для задоволення позовних вимог позивача у частині щодо зобов'язання
Міністерства фінансів України виділити та перерахувати через Міністерство праці
та соціальної політики України Головному управлінню праці та соціального
захисту населення Полтавської обласної адміністрації для виплати ОСОБА_1
недоплачену разову грошеву допомогу за 2004-2006 роки та зобов'язання Головного
управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної
адміністрації виплатити ОСОБА_1 одержані для виплати на його ім'я кошти
недоплаченої разової грошової допомоги за 2005-2006 роки і вважає, що в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у цієї частині, з цих підстав, слід
відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України, який набрав чинності з 01 вересня 2005 року, для звернення
до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

За правилами ч. 3 ст. 100 Кодексу адміністративного
судочинства України позовні заяви приймаються до розгляду адміністративним
судом незалежно від закінчення строку звернення до адміністративного суду.

Оскільки пропущення цього строку є підставою для відмови
у задоволені позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін, то
питання про поновлення цього строку вирішується судом лише у судовому засіданні
при розгляді позовної заяви.

У випадку визнання поважною причини пропущення строку суд
продовжує розгляд справи по суті позовних вимог.

Заперечуючи проти клопотання (заяви) представника
відповідача Головного управління праці та соціального захисту населення
Полтавської державної обласної адміністрації стосовно необхідності відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з підстав пропуску останнім строку звернення
до суду з даним позовом, представник позивача зазначив про те, що ОСОБА_1 випадково наприкінці серпня 2006 року
дізнався про прийняте Конституційним Судом України в 2004 році рішення, яким
визначено неконституційність положень ст. 44 Закону України "Про державний
бюджет України на 2004 рік", щодо розміру виплат у 2004 році щорічної
разової допомоги відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту".

Звернення до відповідача з метою вирішення спору в
досудовому порядку вважав недоцільним.

Суд першої інстанції погодився з
доводами представника позивача й відмовив в задоволенні цього клопотання
відповідача.

Колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду та зазначає наступне.

Щорічно позивач ОСОБА_1
отримував разову допомогу відповідно до Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" в розмірі, який не відповідає
розміру п'яти мінімальних пенсій за віком, про що позивачу було відомо та, що
фактично влаштовувало позивача, оскільки з відповідним позовом до суду за
захистом своїх прав останній не звертався.

Кодекс адміністративного
судочинства України набрав чинності с 01 вересня 2005 року, тому колегією
суддів не приймаються посилання представника позивача щодо трирічного строку
позовної давності, який встановлений ст. 257 Цивільного Кодексу України.

Твердження представника позивача
стосовно того, що позивач випадково наприкінці серпня 2006 року дізнався про
прийняте Конституційним Судом України в 2004 році рішення по справі №
1-27/2004, та з цього часу став усвідомлювати, що порушені його права, колегія
суддів оцінює критично, убачаючи в таких діях бажання представника позивача
штучно притягти процесуальний термін до дати отримання довіреності, що дає йому
право представляти інтереси позивача, та
дати пред'явлення даного позову до суду.

Аналізуючи вищезазначене в його
сукупності, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови в
задоволені позовних вимог ОСОБА_1 у частині щодо зобов'язання Головного
управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної
адміністрації виплатити ОСОБА_1 одержані для виплати на його ім'я кошти
недоплаченої разової грошової допомоги за 2004 рік, у зв'язку з пропуском
строку звернення до адміністративного суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 94 ч. 5, 99,
100, 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1, п. 4, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства фінансів України -
задовольнити.

Постанову Київського районного суду міста Полтави від 16 жовтня 2007 року скасувати в частині
зобов'язання Міністерства фінансів України виділити та перерахувати через
Міністерство праці та соціальної політики України Головному управлінню праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної адміністрації для виплати
ОСОБА_1 недоплачену разову грошеву допомогу за 2004-2006 роки в розмірі
3.297,35 грн. та в частині зобов'язання Головного управління праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної адміністрації виплатити
ОСОБА_1 одержані для виплати на його ім'я кошти недоплаченої разової грошової
допомоги за 2004-2006 роки в розмірі 3.297,35 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в даній частині - відмовити.

Постанова апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Головуючий суддя
-
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді
(підпис) З.Г. Подобайло

(підпис) А.М.
Григоров

Повний текст постанови виготовлений 15 вересня 2008 року.

Згідно з оригіналом

Суддя
Л.В. Мельнікова