Справа № 22-а-2905/08
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2008-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Білогірський районний
суд Хмельницької області № 2 а-32/07 Справа
Доповідач: Багрій В.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 жовтня 2008 року

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого - Багрія В.М.,

суддів:
Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.,

при
секретарі: Гідей К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові справу за апеляційною скаргою управління праці та
соціального захисту населення Білогірської районної державної адміністрації
Хмельницької області на постанову Білогірського районного суду Хмельницької
області від 08.11.2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення Білогірської районної державної адміністрації
Хмельницької області про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової
допомоги,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення
Білогірської районної державної адміністрації Хмельницької області про
стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на те, що йому як інваліду війни 1
групи відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічно до 5 травня повинна виплачуватись одноразова
грошова допомога в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 2
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та
ч. 3 ст. 22 Конституції України він отримав одноразову грошову допомогу з 2005
року по 2007 рік не в повному обсязі.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь недоотриману грошову
допомогу за 2005-2007 роки на загальну суму 9720,00 грн.

Постановою Білогірського районного суду Хмельницької області від
08.11.2007 року позов задоволено частково.

Стягнуто з управління праці та соціального захисту населення Білогірської районної
державної адміністрації Хмельницької області на користь інваліда війни ОСОБА_1
3610 грн. недоплаченої разової грошової допомоги за 2007 рік.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило управління праці та соціального захисту населення Білогірської
районної державної адміністрації Хмельницької області, подавши на неї
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що при
винесенні рішення суд неправильно
застосував норми матеріального права, неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт звертає увагу на те,
що за конституційним приписом, у разі, якщо виплата грошової допомоги для
ветеранів війни потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету,
його обсяги не можуть визначатись будь-яким іншим законом, крім Закону України
«Про державний бюджет».

З огляду на наведені обставини, апелянт
просить скасувати постанову Білогірського районного суду Хмельницької області
від 08.11.2007 року та прийняти нову постанову про відмову
в задоволенні позову ОСОБА_1

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши
обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню підлягає
частково з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що він є інвалідом війни I групи, якому відповідно до
вимог ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у
розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Конституційним Судом України
визнано неконституційними положення Законів України про Державний бюджет
України у частині обмеження розмірів щорічної разової допомоги, передбаченої
Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”,
у тому числі й інвалідам війни. Розмір отриманої позивачем у 2007 р. разової грошової допомоги до 5 травня
не відповідає вимогам зазначеного Закону і сума заборгованості відповідача
перед ОСОБА_1 за спірний період становить 3610,00 грн.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів,
частково відповідають нормам матеріального права.

Безспірно встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни I групи,
якому відповідно до вимог ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня виплачується грошова
допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет на
2007 рік”, якими було обмежено розмір щорічної допомоги до 5 травня,
встановленої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду
України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання
про обгрунтованість висновків суду першої інстанції щодо підставності позовних
вимог ОСОБА_1 у частині стягнення на його користь заборгованості з виплати
разової щорічної допомоги за 2007 рік.

При визначенні розміру такої заборгованості колегія суддів
виходить із того, що станом на 01.04.2007 року розмір прожиткового мінімуму, а
відтак і мінімальної пенсії за віком, становив 410,06 грн.

З врахуванням виплаченої відповідачем у 2007 році щорічної
грошової допомоги до 5 травня в розмірі 450 грн., сума заборгованості перед
позивачем становить 3650,60 грн. (410,06 х 10 - 450) та підлягає виплаті у
повному обсязі відповідачем.

За таких обставин визначена судом першої інстанції
заборгованість з виплати разової допомоги в розмірі 3610,00 грн. є помилковою,
оскільки не відповідає встановленому законом розміру мінімальної пенсії за
віком, тому постанова суду в частині визначення розміру стягнення є незаконною.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої
інстанції про необхідність забезпечення спірної виплати саме УПСЗН Білогірської РДА в силу вимог ст. 17-1
Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Покликання апелянта на відсутність бюджетного фінансування передбачених
Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
розмірів щорічної грошової допомоги як на причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних
на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного
законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань
(рішення Європейського суду з прав людини у справі “ОСОБА_2 проти України”).

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо аналогічних спірних
виплат за 2005-2006 рр., на думку колегії суддів, судом першої інстанції
безпідставно не враховано тієї обставини, що положення ст. 34 Закону України
“Про Державний бюджет на 2005 рік” та ст. 30 Закону України “Про Державний
бюджет на 2006 рік”, якими розмір одноразової грошової допомоги до Дня Перемоги
учасникам війни встановлювався на рівні 400 грн., на предмет конституційності
не розглядалися, у встановленому порядку неконституційними визнанні не були та
своєї чинності не втратили.

Оскільки
відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, підстав для задоволення
позовних вимог про стягнення заборгованості з разової грошової допомоги до 5
травня за 2005-2006 роки, на думку
колегії суддів, немає.

Тому суду першої інстанції необхідно було відмовити в
задоволенні позову позивачу в частині стягнення заборгованості з виплати
разової допомоги за 2005-2006р. саме з цих підстав, а не з підстав пропущення позивачем строку звернення до суду.

Крім того, суду
першої інстанції необхідно було в резолютивній частині не стягувати суму
заборгованості з відповідача, а покласти на нього передбачений законом
обов'язок провести виплату позивачу разової допомоги за 2007р.

За таких
обставин постанова районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нової про
часткове задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 202, 205,
207 КАС України, колегія суддів,

п о с т а н
о в и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення
Білогірської районної державної адміністрації Хмельницької області задоволити
частково.

Постанову Білогірського районного суду Хмельницької
області від 08.11.2007 року скасувати, прийняти нову постанову, якою позов
задоволити частково.

Визнати неправомірними дії
управління праці та соціального захисту населення Білогірської районної
державної адміністрації Хмельницької області в частині недоплати ОСОБА_1
разової грошової допомоги як інваліду
війни за 2007р.

Зобовязати зазначене управлінння соціального захисту
населення провести виплату ОСОБА_1 недоплаченої разової грошової допомоги як
інваліду війни за 2007р. в розмірі 3650,60 грн. В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом
одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
В.М.Багрій

Судді
:
Т.В. Онишкевич

І.М. Обрізко