Справа № 22-а-15674/08
Суддя: Шаптала Н.К.
Дата ухвалення: 2008-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
у 1-ій інст: Мясоєдова С.С.
Суддя-доповідач:
донецький апеляційний
адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2008 року місто Донецьк

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді: Шаптала Н.К.

суддів
апеляційного суду: Лях О.П., Юрченко В.П.

при секретарі: Фаліна І.Ю.

З участю
сторін: сторони або їх представники у судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце слухання справи сторони були
належно повідомлені;

розглянувши апеляційну скаргу

Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста АДРЕСА_1

на постанову

Луганського окружного
адміністративного суду

від

10 вересня 2008 року

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста АДРЕСА_1

про

Визнання
бездіяльності протиправною, зобов'язання виплатити підвищення до пенсії;

ВСТАНОВИВ:

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 10 вересня 2008 року визнана протиправною
бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста
АДРЕСА_1 щодо невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії за віком як дитині війни,
з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та Управління Пенсійного фонду України в Ленінському
районі міста АДРЕСА_1 було зобов'язано здійснити виплату підвищення до пенсії
як дитині війни ОСОБА_1, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Відповідач
з даною постановою суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просив
постанову суду першої інстанції скасувати, та відмовити в задоволенні позовних
вимогОСОБА_1. в повному обсязі.

Колегія
суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи за апеляційною
скаргою, вважає, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, а
постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

До такого висновку колегія прийшла з огляду на наступне:

Правовий статус дітей війни, який має позивачкаОСОБА_1., визначає основи їх
соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг
і державної соціальної підтримки, яку встановлює Закон України “Про соціальний
захист дітей війни” №2195-IV від 18.11.2004 року.

Відповідно до ст. 6 Закону України “Про соціальний захист
дітей війни” - дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання
чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на
30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 111 Закону України “Про Державний
бюджет України на 2007 рік” - дійсно, у 2007 році
підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6
Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має виплачуватися
особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у
розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни, а
відповідно до п. 12 ст. 71 цього Закону з метою приведення окремих норм законів
у відповідність з цим Законом, на 2007 рік зупинена дія ст. 6 Закону України “Про соціальний захист
дітей війни”,

Разом з тим, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимогиОСОБА_1.
вірно посилався на рішення Конституційного суду України від 09.07.2007р. №
6-рп/2007, яким положення п. 12 ст. 71 Закону України “Про Державний бюджет
України на 2007 рік”, щодо зупинення дії ст. 6 Закону України “Про соціальний
захист дітей війни” - за нормами якої, дітям
війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком - були визнані такими, що не відповідають
Конституції України, тобто є неконституційними.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відмова
відповідача у виплаті ОСОБА_1 доплати до пенсії у розмірі 30% від мінімальної
пенсії за віком як дитині війни - необґрунтована та не відповідає вимогам
чинного законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов
правомірного висновку про задоволення позовних вимогОСОБА_1., та відповідно
вважає, апеляційну скаргу відповідача необґрунтованою та такою, що не підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 195, п.1 ч.1 ст.198, 200, 205,
206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі міста АДРЕСА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 10 вересня 2008 року, якою визнана протиправною
бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста
АДРЕСА_1 щодо невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії за віком як дитині війни,
з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі міста АДРЕСА_1 було зобов'язано здійснити виплату підвищення
до пенсії як дитині війни ОСОБА_1, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена
протягом місяця безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з дня
набрання ухвалою законної сили.

Колегія суддів: