Справа № 22-а-10385/08
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у І інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя - доповідач - Ляшенко Д.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2008 року м. Донецьк

справа № 22-а-10385/08

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Колеснік Г.А.,
Ястребової Л.В.

при секретарі

Запорожцевій Г.В.

розглянувши у відкритому
апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління Пенсійного фонду України
в місті Брянці Луганської області

на постанову

Луганського окружного
адміністративного суду

від

31 липня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-8178/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління Пенсійного фонду
України в місті Брянці Луганської області

про

визнання незаконними дій, стягнення доплати до пенсії
дитині війни за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року, -

ВСТАНОВИВ:

17.04.2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті
Брянці Луганської області про визнання незаконними дій, стягнення
доплати до пенсії дитині війни за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007
року.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він має статус дитини війни і
відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01.01.2006
року до 31.12.2007 року, має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної
пенсії за віком.

Постановою
Луганського окружного адміністративного суду від 31 липня 2008 року
позов задоволено частково. Судом першої інстанції задоволено позовні вимоги за
період 09.07.2007 року по 31.12.2007 року у розмірі 742 грн. 64 коп., починаючи
з дати прийняття Конституційним Судом України рішення про неконституційність
Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік. В задоволені решти
позовних вимог відмовлено.

Не
погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати
зазначене судове рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних
вимог відмовити повністю.

Особи, які беруть
участь у справі до суду за викликом не прибули, хоча про дату, час
та місце розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом
порядку.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково, постанова суду першої інстанції підлягає зміні з ухваленням по справі
нової постанови з наступних підстав.

ОСОБА_1 відноситься до соціальної групи «діти війни» відповідно до вимог
ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що підтверджується
відповідним посвідченням.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції яка
діяла на момент звернення позивача, дітям війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна соціальна допомога,
що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом
України «Про державний бюджет України на 2007 року» від 19.12.2006 року, який
набрав чинності з 01.01.2007 року, ст.
111 було установлено, що у 2007
році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, яка
виплачується замість пенсії,
відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей
війни» виплачується особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки,
встановленої для учасників війни.

Рішенням
Конституційного Суду України № 6- рп від 09.07.2007 року положення ст. 111
Закону України «Про державний бюджет України на 2007 року» визнано
неконституційним.

На
час розгляду цієї справи судом розмір мінімальної пенсії за віком визначений
лише ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму встановленого для осіб що втратили працездатність.

Відповідно до ст. 2 ч.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15
липня 1999 року, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком.

Статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19
грудня 2006 року, був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка
втратила працездатність з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1
жовтня - 395 гривень.

Зазначена стаття була змінена Законом України від 15 березня 2007 року «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» та існує в новій редакції з 28 березня
2007 року, якою прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність,
визначений з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411
гривень. При цьому, зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено
встановити, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно
до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року
застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність,
визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток,
що складає відповідно 410 грн. 06 коп.; 415 грн. 11 коп.

Враховуючи положення ст. 6 Закону України “Про соціальний захист інвалідів
війни”, керуючись таким принципом адміністративного судочинства як верховенство
права, з метою забезпечення передбаченого Конституцією України права позивача
на належне соціальне забезпечення, колегія суддів вважає, правильними висновки
суду першої інстанції щодо необхідності задоволення позовних вимог в частині
стягнення доплати до пенсії «дитині війни» за період 09.07.2007 року по
31.12.2007 року у розмірі 742 грн. 64 коп.

Наряду з викладеним, постанова суду підлягає зміні, з наступних підстав.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 201 КАС України встановлено, що підставою для зміни
постанови або ухвали суду першої
інстанції є правильне по суті вирішення
справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Але при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд І інстанції помилково стягнув з Державного бюджету
України на користь позивача судові витрати у сумі 7 грн. 41 коп.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені
судові витрати з Державного бюджету України.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову
допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної
правової допомоги.

Статтею 87 ч. 1 КАС України встановлено що судові витрати
складаються із судового збору та витрат
пов'язаних з розглядом справи.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 87 КАС України витрати
на правову допомогу входять до складу судових витрат і присуджуються стороні,
на користь якої постановлене рішення з іншої сторони.

Згідно протоколу
попереднього судового засідання від 14 травня 2008 року (арк. спр. 18),
протоколів судового засідання від 18 червня 2008 року, 31 липня 2008 року (арк. спр. 26, 31) вбачається, що представник
позивача ОСОБА_2. не приймав участі у розгляді вищевказаної справи, тому висновок
суду І інстанції, щодо стягнення судових витрат у сумі
07 грн. 41 коп. з Державного бюджету України на користь позивача є
безпідставним.

Колегія суддів, не приймає посилання позивача на довідку від 03 березня
2008 року, яка видана спеціалістом у галузі права ОСОБА_3. про те, що останній
отримав від позивача грошові кошти у суму 55 грн. за складання заяви для
звернення до відповідача та позовної заяви для звернення до суду, так як ці
витрати не пов'язані з розглядом справи.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, тому судові витрати,
повинні компенсуватися у сумі 01 грн. 70
коп. за рахунок Державного бюджету України позивачу.

Керуючись ст.
ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного
фонду України в місті Брянці Луганської області - задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 31 липня 2008
року у справі № 2-а-8178/08 за позовом ОСОБА_1до Управління Пенсійного фонду України в місті Брянці Луганської області
«про визнання незаконними дій, стягнення доплати до пенсії дитині війни за
період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року» - змінити, стягнути з
Державного бюджету України на користь ОСОБА_1судові витрати у сумі 01 грн. 70
коп.

В іншій частині постанову суду І інстанції - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної
сили, а в разі складення і проголошення вступної та
резолютивної частин постанови, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: