Справа № 22-а-5130/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Горбенко К.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 червня 2008
року Справа
№ 22-а-5130/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Василенко Л.А.,

суддів: Сіваченка І.В.,

Дяченко С.П.,

при
секретареві Скопинській А.О.,

за участю
позивача ОСОБА_1

розглянула
апеляційну скаргу Центрально-Міського управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської ради на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25 грудня 2007р. у справі № 2-а-7306/08 за позовом
ОСОБА_1 до Центрально-Міського управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської ради про визнання дій відповідача неправомірними
та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення, і

В С Т А Н О В И В:

16.11.2008 року позивач ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовною заявою до Центрально-Міського управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради ( далі УПСЗН) про
стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за
2007 р., зобов'язання відповідача здійснювати перерахунок у наступні роки
допомоги на оздоровлення з урахуванням мінімальної заробітної плати, мотивуючи
позовні вимоги тим, що він є ліквідатором наслідків аварії 1 категорії. інвалідом
3 групи на Чорнобильській АЕС і має право на отримання щорічної компенсації на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 25 грудня 2007р.
позов ОСОБА_1 задоволений частково: визнана неправомірною відмова УПСЗН
в виплаті позивачеві щорічної допомоги на оздоровлення за 2001-2005, 2007 роки
та стягнуто з УПСЗН заборгованість за вищевказаний період в розмірі 6070,0
грн., в задоволенні позовних вимог за 2006 рік відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, просив постанову суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись
на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час, дату та
місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином.

Позивач в судовому засіданні вважав
апеляційну скаргу необґрунтованою та просив судове рішення першої інстанції
залишити без змін.

Суд першої інстанції при розгляді справи
встановив, що позивач перебуває на обліку у відповідача як особа, яка є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції
(надалі ЧАЕС), категорія 1, має 3 групу
інвалідності, у зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими
Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», йому повинна виплачуватися щорічна
допомога на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Суд першої
інстанції дійшов до висновку, що дії відповідача щодо відмови позивачеві у
виплаті допомоги на оздоровлення з урахуванням положень ст. 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» є незаконними і що на підставі вказаного Закону
відповідач повинен виплатити позивачеві суму недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за
2001-2005 та 2007 роки. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що виплати по
щорічній допомозі на оздоровлення позивачеві у 2006 р. в розмірі 120,0 грн.
були правомірними та виплаченими на підставі Закону України «Про державний
бюджет на 2006 рік».

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення позивача,
перевірила матеріали справи, обговорила доводи апеляційної скарги і дійшла до
висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду
першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у спірний період часу був
віднесений до категорії 1, має 3 групу інвалідності, що підтверджується копією
посвідчення НОМЕР_1 (а. с. 4), у зв'язку з чим користується правами та
пільгами, передбаченими Законом України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і згідно до ст.
48 цього Закону йому повинна виплачуватися щорічна допомога на оздоровлення в
розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, створення єдиного
порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій,
соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Порядок надання щорічної допомоги регулюється статтею 48 зазначеного
Закону, якою передбачена виплата особам, віднесеним до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам 3 групи, допомоги у
розміри 4 мінімальних заробітних плат.

При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідач керувався
Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - Постанова № 836), якою розмір такої допомоги встановлений в
21,5 грн., з 2005 року - Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005
року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова № 562), якою розмір
такої допомоги встановлений в 90,0 грн..

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Зазначеною постановою Кабінету Міністрів України від № 562 від 12.07.2005
року всупереч Закону №796-XII установлені конкретні розміри щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення в твердій грошовій сумі.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48
Закону України №796-XII та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2007
рік, а не постанова Кабінету Міністрів
України від № 562.

На підставі пункту 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсації і
допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців
другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої,
частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого,
сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від
№ 6-рп від 09.07.2007 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку, визнавши неправомірними дії відповідача щодо відмови в
виплаті недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік на
підставі ст.48 спеціального Закону та стягнувши
з відповідача на користь позивача
недоплачену суму цієї допомоги за 2007 рік у сумі 1590,грн..

Колегія суду прийшла до висновку, що суд порушив вимоги ст.137 КАС України,
визнавши неправомірними дії
Центрально-Міського управління праці та соціального захисту населення
Горлівської міської ради щодо
відмови позивачеві у сплаті
недоотриманої суми на оздоровлення за 2001-2005 роки та стягнувши суму недоплаченої
допомоги за цей період.

За приписами ст.137 КАС України позивач може змінити позовні вимоги протягом всього часу
судового розгляду, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Суд за
клопотанням відповідача оголошує перерву в судовому засіданні та надає
відповідачу строк, достатній для його підготовки до справи у зв'язку зі зміною
позивачем позовних вимог.

Вивченням матеріалів справи та за поясненнями позивача, наданими в судовому
засіданні при апеляційному розгляді справи, встановлено, що позов був заявлений
тільки в частині визнання неправомірними дій відповідача та стягнення
недоплачених сум на оздоровлення за 2007 рік. Письмову заяву позивач про зміну
позовних вимог суду не надавав. Відповідачем до суду надані письмові
заперечення стосовно пред'явлених позовних вимог щодо відмови
відповідачем у сплаті недоотриманої ОСОБА_1 суми на оздоровлення за 2007 рік.
Справа розглядалася у відсутність представника відповідача. В оскаржуваному
рішенні суду першої інстанції зазначено, що позивач звернувся до суду з позовом
про стягнення недоотриманої суми допомоги на оздоровлення за 2007 рік та його
обґрунтування і вказано, що позивач у судовому засіданні підтримав позов у
повному обсязі і уточнив позовні вимоги, пояснивши, яку суму на оздоровлення за
2001-2007 роки йому виплачено відповідачем і скільки на його думку відповідач
недоплатив за вказаний період, відмовивши йому. В матеріалах справи є тільки
письмова заява позивача до відповідача про виплату недоплаченої суми щорічної
допомоги на оздоровлення за 2007 рік та відповідь УПСЗН на цю заяву.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при
вирішенні справи допущено грубе порушення норм процесуального права, а саме,
розглянуті не заявлені позовні вимоги,
які не можуть бути предметом розгляду в цій справі на теперішній час. Тому постанова суду першої інстанції підлягає
скасуванню, з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, 205, ст.207
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Центрально-Міського
управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради
задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25 грудня 2007р.
у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрально-Міського управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської ради про визнання дій відповідача
неправомірними та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2001-2005, 2007 роки скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Центрально-Міського управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської ради про визнання дій відповідача неправомірними
та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2007 рік задовольнити.

Визнати неправомірними дії Центрально-Міського управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської ради про відмову ОСОБА_1 в
перерахунку та виплаті недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2007
рік і стягнути з Центрально-Міського управління праці та соціального захисту
населення Горлівської міської ради на користь ОСОБА_1 недоотриману суму
щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2007 рік в сумі 1590,0грн.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді