Справа № 22-а-8895/08
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22-а-8895/08 р.
Головуючий у першій інстанції: Ковальчук Л.М.
Доповідач: Саприкіна І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Коваля М.П., Зайцева М.П.,

при
секретарі: Трибой
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за
апеляційною скаргою Києво-Святошиснькою районної державної адміністрації на
постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.10.2007
року по справі за позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинської державної районної
адміністрації, третя особа: ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення
середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до
Києво-Святошинського районного суду Київської області з адміністративним
позовом до Києво-Святошинської РДА про поновлення на роботі, стягнення
середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

Постановою Києво-Святошиснького районного суду Київської області від
25.10.2007 року позовні вимоги задоволено частково, а саме: поновлено ОСОБА_1
на посаді директора територіального центру по обслуговуванню одиноких
непрацездатних громадян-заступника начальника управління соціального захисту
населення Києво-Святошинського району з 01 вересня 2005 року. Стягнуто з
Києво-Святошиснької районної державної адміністрації Київської області на
користь ОСОБА_1 500 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить
апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої
інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в
повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду,
неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи,
порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Києво-Святошинський районний суд Київської області в своєму
рішенні прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Апеляційна інстанція повністю
погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових
осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно
до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як вбачається з матеріалів справи,
розпорядженням голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації від
22 травня 1998 року №14-1-58к ОСОБА_1
було переведено з кадрового резерву
головного спеціаліста Боярського міського відділу соціального захисту
населення на посаду директора територіального центру по обслуговуванню одиноких
та непрацездатних громадян-заступника начальника управління соціального захисту
населення Києво-Святошинського району та присвоєно 12 ранг державного
службовця.

01.09.2005
року розпорядженням голови Києво-Святошиської РДА № 237-к позивачка була
звільнена з займаної посади на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП (одноразове грубе
порушення трудових обов'язків). Підставою звільнення, як зазначено в даному
розпорядженні, є акт Контрольно-ревізійного відділу в Києво-Святошинському
районі від 9 серпня 2005 року „Про результати перевірки цільового та ефективного використання збереження коштів
державного та місцевого бюджетів в Києво-Святошинському територіальному центрі
обслуговування громадян та інвалідів" та постанова Києво-Святошинського
районного суду № 5-11-171 від 22 серпня 2005 року про притягнення позивачки до
адміністративної відповідальності за ст. 41 КпАП.

Позивачка
вважає звільнення незаконним, у зв'язку з чим була змушена звернутись до суду
за захистом своїх прав.

Суд
першої інстанції задовольнив частково
позовні вимоги, а апеляційна інстанція
приймає правову позицію Києво-Святошинського районного суду Київської області,
виходячи з наступного:

Відповідно
до п. 1.1. Посадової інструкції заступника начальника-директора територіального
центру обслуговування одиноких громадян та інвалідів Києво-Святошинського управління
праці та соціального захисту населення, директор територіального центру -
посадова особа районного управління праці та соціального захисту населення
призначається та звільняється з посади головою районної держаної адміністрації
за поданням начальника управління праці та соціального захисту населення, однак
при звільненні ОСОБА_1 дані вимоги відповідачем дотримані не були.

Апеляційна
інстанція зазначає, що після видачі розпорядження від 01.09.2005 року про звільнення ОСОБА_1 та
продовжувала виконувати свої посадові обов'язки до 09 вересня 2005 року, що
підтверджується підписами на банківських документах та табелем виходу на роботу
за вересень 2005 року. Крім того, на
момент звільнення позивачка перебувала на посаді депутата Боярської міської
ради 4 скликання.

Відповідно
до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат
місцевої ради може бути звільнений з роботи з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу від займаної посади за умови завчасного попередження
про це відповідної місцевої ради.

Відповідачем
при звільненні ОСОБА_1 дана вимога Закону була проігнорована та невиконана.

Крім
того, підставою звільнення ОСОБА_1 є акт Контрольно-ревізійного відділу в
Києво-Святошинському районі від 09.08.2005 року „Про результати перевірки
цільового та ефективного використання збереження коштів державного та місцевого
бюджетів в Києво-Святошинському територіальному центрі обслуговування громадян
та інвалідів” та постанова Києво-Святошинського районного суду Київської
області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1
ст. 41 КпАП України.

Зазначена
постанова, як підстава звільнення, була предметом дослідження у суді першої
інстанції, однак відповідачем не було визначено коло порушень посадових
обов'язків позивачки. В матеріалах справи відсутні докази, які б
підтверджували обґрунтованість причини
звільнення ОСОБА_1 відповідно до акту перевірки від 09.08.2005 року, в зв'язку
з чим суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про
безпідставність звільнення та поновлення
її на роботі.

Таким
чином апеляційна інстанція знаходить, що відповідачем в суді не доведено, за
яке саме одноразове грубе порушення посадових обов'язків було звільнено
позивачку, а тому оскаржуване рішення є
законним, правильним і скасуванню не підлягає.

Згідно
ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних
прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За таких
підстав, апеляційна інстанція погоджується з висновками суду першої інстанції
стосовно стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної
шкоди в сумі 500 грн.

З наведеного
можна зробити висновок, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позов в
цієї частині.

Відповідно до ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду -
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а тому апеляційну скаргу Києво-Святошиснькою державної районної адміністрації
на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від
25.10.2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинської районної
державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_2 про поновлення на роботі,
стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.
2, 198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні
апеляційної скарги Києво-Святошиснької районної державної адміністрації -
відмовити.

Постанову
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.10.2007 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного
місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді: