Справа № 2-а-87/07
Суддя: Бечко Є.М.
Дата ухвалення: 2007-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-87/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ______________________ УКРАЇНИ

27 серпня 2007 року Деснянський районний суд м. Чернігова

в складі судді Бечко Є.М. при секретарі Широян В.В. за
участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1до УМВС України
в Чернігівській області, Головного управління
Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання
дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок розміру пенсії, відшкодування моральної шкоди,

встановив:

В грудні 2006 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії Управління Міністерства
Внутрішніх Справ України в Чернігівської області з нарахування
грошового забезпечення та призначення пенсії та
зобов'язати Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Чернігівської області перерахувати та сплатити йому
премію у розмірі 33,3 % з 01.09.1995 року; надбавку в розмірі
50 відсотків окладів грошового забезпечення за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань з 01.12.1996 року; щомісячну
доплату в розмірі 50 відсотків суми пенсії з 01.07.2005 p.; надбавку в розмірі 50 відсотків від
грошового забезпечення за безперервну службу. Зобов'язати відповідачів перерахувати
йому розмір пенсії з урахуванням: премії у розмірі
33,3%; надбавки в розмірі 50 відсотків окладів грошового
забезпечення за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань; щомісячної
доплати в розмірі 50 відсотків суми пенсії; надбавки в розмірі 50 відсотків від
грошового забезпечення за безперервну службу, а також стягнути з Управління
Міністерства Внутрішніх Справ України в
Чернігівської області 10 000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 грудня 2005 року був звільнений у відставку в зв'язку з хворобою та за вислугою років на
підставі Наказу № 304 о/с від 29.12.2005 року з посади
заступника начальника ВІТ при УМВС України в Чернігівській області, звання - підполковник міліції, вислуга в ОВС 22
роки. При цьому йому була призначена пенсія
за вислугу років, яка складає 612 грн.

2

Зазначив, що тривалий час він отримував грошове забезпечення, яке не відповідає діючому законодавству, і, відповідно, з
порушеннями була нарахована і пенсія. Так, до грошового
забезпечення не були враховані, і не були вказані премії та надбавки. Відповідно до ст. 43 Закону України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від
9 квітня 1992 року № 2262-ХП, відповідач зобов'язаний
був призначити мені і пенсію з урахуванням вищезазначених премії та надбавок. Вказав, що звертася до Управління
Міністерства Внутрішніх Справ України в Чернігівської області з проханням
встановити надбавки та нарахувати пенсію у суворій відповідності з
вищевказаними законодавчими актами України, але отримав відповідь від
17.05.2006 року № 2/38-К-135, в якій відповідачем роз'яснюється, що відповідно
до Указу Президента від 04.10.1996 року № 926 щомісячна премія та надбавки
встановлюється працівникам, які мають високі результати в службовій діяльності, і пенсія нарахована згідно з ст.73
Закону України "Про Державний бюджет України на 2005
рік".

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача УМВС України в Чернігівській області в судовому засіданні позов не визнав та пояснив , що призначення та
нарахування і виплата вказаних надбавок та премій
являється правом керівників органів внутрішніх справ і лежить у
межах наданих їм повноважень.

Представник
Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області позов не
визнав.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов
необгрунтований і задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в УМВС України в Чернігівській області та 30 грудня 2005
року був звільнений у відставку в зв'язку з хворобою та
за вислугою років на підставі Наказу № 304 о/с від 29.12.2005 року з посади заступника начальника ВІТ при УМВС України в Чернігівській
області у званні - підполковник міліції.

Вислуга в ОВС склала 22 роки.

На момент
звільнення позивач отримував наступне грошове забезпечення:
посадовий оклад - 183 грн., надбавка 100% - 406-90 грн., оклад за військове звання 130-00 грн., надбавку за вислугу
років - 30% - 93-90 грн., надбавка
за таємність - 27-45 грн., надбавка за безперервну службу 30% - 252-38 грн.

Із вказаного
грошового утримання позивачу було також обраховано розмір пенсії.

Згідно абзацу 3 підпункту „а" статті 3 Указу Президента України від 4 жовтня 1996 року № 926 „Про умови грошового забезпечення
осіб рядового і начальницького складу та оплати
праці працівників органів внутрішніх справ", керівники органів внутрішніх справ у межах асигнувань, що виділяються на утримання
цих органів, мають право встановлювати особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ,
які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені
за їхньою згодою та в інтересах справи
на службі, - щомісячну доплату в розмірі від 25 до 50 відсотків суми пенсії, яка
б могла бути їм нарахована.

3

Крім того згідно з абзацем 5 статті 3 вищевказаного Указу Президента України керівники органів внутрішніх справ у межах
асигнувань, що виділяються на утримання цих органів, мають
право встановлювати особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх
справ надбавку за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний
ризик та виконання особливо важливих завдань в
розмірі до 50 відсотків окладів грошового забезпечення.

Також на підставі ч. 1 ст. 1 вищезазначеного Указу Президента України
керівники органів внутрішніх справ мають право встановлювати працівникам органів внутрішніх справ України щомісячні надбавки за
безперервну службу в органах внутрішніх справ у відсотках
до грошового забезпечення, які мають високі результати у службовій діяльності, залежно від стажу служби у відповідних розмірах.

Крім того, згідно з Указом Президента від 24 квітня 2003 року № 370 Міністрові внутрішніх справ України надано право
встановлювати працівникам органів внутрішніх справ України щомісячні надбавки
за безперервну службу в органах внутрішніх справ у відсотках до грошового
забезпечення, які мають високі результати у службовій діяльності, залежно від
стажу служби.

Аналіз вказаних норм права свідчить, що встановлення вказаних позивачем
доплат, премій та надбавок за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань та за
безперервну службу в органах внутрішніх справ і визначення їх
розміру в межах, встановлених законодавством, є правом, а не обов'язком відповідного керівника органу внутрішніх справ, яке
він може здійснити за умови наявності відповідних асигнувань.

З отримуваного грошового забезпечення позивачу, відповідно до ст. 43 Закону України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-ХП розрахований розмір пенсії.

Тому для задоволення вимог позивача
немає достатніх законних підстав.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 71, 158-163, 186 КАС України, ст. 43, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ " , п. 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про внесення змін до
ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб", Указом Президента України від 24.04.2003
року № 370, Указом Президента України від
04.10.1996 року № 926, Постановою Кабінету Міністрів
України від 29.01.2003 року № 137, суд -

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

4

Постанову може бути оскаржено до Київського Апеляційного
адміністративного суду.

Заяву про апеляційне оскарження може бути подано протягом десяти днів після
складання повного рішення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.