Справа № 22-а-11461/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя Ушаков Т. С.
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2008 року справа №
22-а-11461/08

зал судового
засідання № 2 у приміщенні суду за адресою:
м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Міронова Г. М.
Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

не з'явився, повідомлені належним чином

від відповідача:

не з'явився, повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України
в Артемівському районі м. Луганська

на постанову Луганського окружного
адміністративного суду

від

24 липня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-6316/08 (суддя Ушаков Т. С.)

за позовом

ОСОБА_1, м. Луганськ

до

Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська

про

визнання дій неправомірними, зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 26
лютого 2008 року звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з
позовною заявою (арк. справи 1-2) до Управління
Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська (далі по
тексту - УПФУ в Артемівському районі м. Луганська)
про визнання неправомірними дії УПФУ в Артемівському
районі м. Луганська щодо відмови здійснити перерахунок пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі, передбаченому статтями 50, 54
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов'язання відповідача призначити
пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком з 1 листопада
2007 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Постановою
Луганського окружного адміністративного суду від 24 липня 2008 року (арк.
справи 23-24) позовні вимоги ОСОБА_1 були
задоволені повністю. Суд першої інстанції визнав неправомірними дії УПФУ в Артемівському районі м. Луганська щодо відмови у
здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1, зобов'язав УПФУ в Артемівському районі м. Луганська зробити перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50
% мінімальної пенсії за віком з 1 листопада 2007 року.

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції
як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти
нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Позивачем
через канцелярію Донецького апеляційного адміністративного суду було надане
заперечення на апеляційну скаргу, згідно якого позивач просив залишити
апеляційну скаргу відповідача без задоволення, постанову суду першої інстанції
без змін.

Відповідач про
час, місце та дату судового розгляду був повідомлений належним чином, проте
своїм правом бути присутнім на судовому розгляді не скористався.

Колегія суддів,
заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1
віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та є інвалідом 3 групи, що підтверджується посвідченням, довідкою
МСЕК (арк. справи 3-5).

В обґрунтування
позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач, на думку позивача,
неправомірно відмовив позивачу в перерахунку пенсії з 1 листопада 2007 року з
розрахунку державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Виходячи з
матеріалів справи, позовної заяви позивача, постанови суду першої інстанції,
колегія суддів встановила, що предметом даного спору є питання перерахунку
державної та додаткової пенсії інваліду 3 групи, віднесеному до 1 категорії
осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за 2007 рік.

Колегія суддів з
цього приводу зазначає наступне.

Право вибору
пенсійних виплат передбачене статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003 року і означає, що
особі, яка має одночасне право на різні види пенсії: за віком, по інвалідності,
у зв'язку з втратою годувальника, призначається один із цих видів пенсії за її
вибором. Пунктом 13 розділу XV вказаного
закону, у разі якщо особа має право на отримання пенсії, "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Позивачу
була призначена за його вибором пенсія за 3 групою інвалідності, як особі що
постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивачем в
позовній заяві вказано про зобов'язання відповідача здійснити призначення
державної та додаткової пенсії, при цьому позивачу пенсія вже була призначена.
З мотивувальної частини позову вбачається, що позивач мав на увазі не
призначення пенсії, а її перерахунок, оскільки частиною 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України передбачено, що суд
може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного
захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони
просять, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те,
що предметом позову є перерахунок державної та додаткової пенсії, а не
призначення пенсії як таке.

Закон України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року в редакції Закону
України № 2001-ХІІ від 19 грудня 1991 року, зі змінами та доповненнями станом
на час існування спірних правовідносин,
визначає основні положення щодо реалізації конституційного права
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх
життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон
радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на
них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до 1
категорії встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на
державну пенсію.

Абзацом 4
частини 1 статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, яка була
чинною до 31 грудня 2007 року) визначено, що особам, віднесеним до 1
категорії, інвалідам 3 групи призначається щомісячна додаткова пенсія
за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50 процентів мінімальної
пенсії за віком.

Стаття 50 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» згідно з підпунктом 12 пункту 28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року N 107-VI, який
набрав чинності з 1 січня 2008 року, була викладена в новій редакції в частині
того, що особам, віднесеним до 1 категорії, інвалідам 3 групи призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 %
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Частиною 4
статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, яка була
чинною до 31 грудня 2007 року) передбачено, що розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути
нижчими, по 3 групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Стаття 54 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» згідно з підпунктом 15 пункту 28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України» була викладена в новій редакції, за якою
розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською катастрофою по 3 групі інвалідності, складає 110
% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідач в
апеляційній скарзі посилався на те, що виплата пенсії позивачу відбувалася на
підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірах встановлених постановами
Кабінету Міністрів України, які є обов'язковими для виконання державними
пенсійними органами. Так, постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 3 січня
2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету» було встановлено, що розрахунок пенсій та додаткової пенсії
призначених відповідно статей 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» повинен проводитися виходячи з розміру 19
грн. 91 коп.

Стосовно цих
тверджень відповідача колегія суддів зазначає, що за статтею 62 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у
порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими
для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма
суб'єктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм
власності. Тобто, в цій статті функції щодо встановлення розміру пенсії, як
державної, так і додаткової, Кабінету Міністрів України не делеговані, а лише
зазначено про те, що Кабінет Міністрів України може затвердити порядок
застосування передбачених законом пільг.

Таким чином,
колегія судів дійшла до висновку, що постанова Кабінету Міністрів України № 1 від 3 січня 2002 року була прийнята
всупереч положень статей 50, 54, 62 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", тому виходячи з загальних засад пріоритетності законів над
підзаконними актами, вирішуючи даний спір апеляційний суд погоджує висновки
суду першої інстанції про те, що позивачу повинна сплачуватися державна та додаткова пенсія у розмірі
визначеному в статтях 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з вирахуванням мінімального розміру пенсії за
віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого законами про Державний бюджет України на
відповідний рік.

Частиною 1
статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (в редакції на день звернення
позивача за перерахунком) передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Відповідач
наполягає на тому, що за частиною 3 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.
Колегія суддів з цього приводу зазначає, що стаття 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» була доповнена частиною третьою згідно з Законом України від 25 березня 2005 року N
2505-IV, який набрав чинності з 31 березня 2005 року, в той час як до частини третьої статті 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зміни, за якими - обчислення і призначення пенсій по
інвалідності проводяться на загальних підставах відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", були внесені
згідно з Законом України від 17 листопада 2005 року N 3108-IV, що набрав
чинності з 13 грудня 2005 року, тобто в даному випадку застосовується принцип
дії законів у часі, за яким до спірних правовідносин повинні застосовуватися
норми закону, що набрав чинності пізніше. Крім того, частиною 1 статті 2 Закону
України «Про прожитковий мінімум» № 966-ХІV від 15 липня 1999 року передбачено,
що прожитковий мінімум застосовується для
встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком. Також, слід
врахувати, що чинним законодавством не встановлено іншого ніж передбаченого
частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» порядку вирахування мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, колегія
суддів враховує, що в дійсний час діє Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку
з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року N 523 зі змінами і доповненнями, за яким пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання завдяки
Чорнобильської катастрофи нараховуються відповідно до статей 54 і 57 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" та в усіх випадках розміри пенсій
для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не
можуть бути нижчими по ІІІ групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно частини 4
статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: у разі
виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після
15 числа. За частиною 5 статті 45 цього закону документи про перерахунок пенсії
розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх
надходження приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку
пенсії. Позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії до відповідача 17
жовтня 2007 року, а відповідач листом від 6 грудня 2007 року відмовив позивачу
в перерахунку пенсії.

З врахуванням
викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на
перерахунок пенсії з 1 листопада 2007 року відповідно до статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за
віком, додаткової пенсії в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, як і було правильно
визначено судом першої інстанції. Проте, судом першої інстанції не було
враховано, що період перерахунку пенсії позивача за 2007 рік, виходячи з норм
Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України», яким було внесено відповідні зміни до
Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", складає з 1 листопада 2007 року по
31 грудня 2007 року, тому постанова суду першої інстанції згідно вимог статті
201 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає зміні в цій частині.

Виходячи з
вищевикладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про
задоволення позовних вимог позивача про визнання неправомірними дій відповідача
щодо відмови у здійснення перерахунку пенсії з 1 листопада 2007 року.

Судом першої
інстанції справа розглянута з порушенням двохмісячного терміну, встановленого
статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, проте дане порушення
не призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції
справа була розглянута по суті правильно, проте судом першої інстанції не був
визначений кінцева дата періоду в 2007 році, в якому відповідач зобов'язаний
здійснити перерахунок пенсії позивачу, що з врахуванням вимог статті 201
Кодексу адміністративного судочинства України обумовлює залишення постанови
суду першої інстанції без змін.

Керуючись
статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 201 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 24 липня 2008 року по адміністративній справі №
2-а-6316/08 - задовольнити частково.

Постанову
Луганського окружного адміністративного суду від 24 липня 2008 року по
адміністративній справі № 2-а-6316/08 -
змінити.

Доповнити абзац
3 резолютивної частини постанови Луганського окружного адміністративного суду
від 24 липня 2008 року по адміністративній справі № 2-а-6316/08 після слів «з 1 листопада 2007 року» висловом
«по 31 грудня 2007 року».

В іншій частині
постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 липня 2008 року
по адміністративній справі № 2-а-6316/08
залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України відкласти з дня закінчення судового
розгляду справи на строк п'ять днів складання судового рішення у повному
обсязі.

Вступна та
резолютивна частини постанови складені, підписані колегією суддів у нарадчій
кімнаті та проголошені в судовому засіданні 31 жовтня 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня складення постанови в повному обсязі.

Постанова складена в повному обсязі та підписана колегією суддів 3 листопада
2008 року.

Головуючий: /підпис/ В.Г.Яманко

Судді
/підпис/ Г.М.Міронова

/підпис/ К.П.Горбенко