Справа № 2-а-126/08
Суддя: Кащук A.M.
Дата ухвалення: 2008-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 2-а -126/2008 р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2008 р.
Звенигородський районний суд
Черкаської області

в складі : головуючої - судді Кащук
А.М.

при секретарі Матвієнко
А.А.

з участю представника позивача
адвоката ОСОБА_1

представника відповідача УПСЗН Звенигородсь-

кої РДА Черкаської області
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородка
адміністративний позов
ОСОБА_3,ОСОБА_4до Управління праці та соціального захисту населення Звенигородської райдержадміністрації,
Черкаської області про стягнення недоплаченої
щорічної разової грошової
допомоги учасникам війни,

в с т а н о в и в :

представник позивачів ОСОБА_3,ОСОБА_4
адвокат ОСОБА_1 просить задоволити позов повністю, визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального захисту населення Звенигородської райдержадміністрації,
Черкаської області та стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Звенигородської
райдержадміністрації, Черкаської області на їх користь недоплачену суму
щорічної разової грошової допомоги , як учасникам війни за 2006 - 2008 роки по
3750.18 грн.кожному, судові витрати по оплаті правової допомоги по 300 грн.
кожному та допустити негайне виконання рішення в частині стягнення недоплачених
сум грошової допомоги. Свої вимоги позивачі
мотивують тим, що вони є учасниками війни, що підтверджується виданим на
їх ім»я посвідченнямм серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 і згідно до ч.5 ст. 14
Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
від 22.10.1993 р. з послідуючими змінами та доповненями позивачі мають право на отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, тому у 2006
р. йому повинна була виплачена допомога в сумі
1077 грн. при мінімальній пенсії за віком 359 грн., а в 2007 р. -
1230.18 грн. , при мінімальній пенсії за віком 410.06 грн. , а фактично
позивачам було виплачено в 2006 р.по 50 грн., а в 2007 р. по 55 грн., а в 2008
р. по 65 грн. Позивачі вважають, що були порушені їх конституційні права на соціальний захист ,
передбачені ст. 46 Конституції України. Конституційний Суд України в своїх
рішеннях № 5 - рп/2002 від 30.03.2002 р.; № 20 -рп/2004 від 1.12.2004 р.;
№6-рп/2007 від 9.07.2007 р., № 1-рп/2008 р. визнав неконституційними ті положення Законів України «Про державний бюджет України» на відповідні
роки, які встановлювали менший розмір
щорічної разової допомоги ніж передбачено ст. 14 Закону України « Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Представник
відповідача Управління праці та соціального захисту населення Звенигородської райдержадміністрації,
Черкаської області ОСОБА_2 пояснила , що
відповідач позов не визнає з тих підстав
, що виплата щорічної разової грошової допомоги
до 5 травня учасникам війни виплачується , як передбачено в Законі « Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за рахунок коштів
Державного бюджету України. Відповідно до п.18 ст. 77 Закону України « Про
державний бюджет України на 2006 р.» від 20.12.2005 р., дію положення ст. 14 Закону України « Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» в частині визначення розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги призупинено на 2006 р. та ст. 30 цього Закону такий розмір
визначено у 50 грн. Також , п. 13 ст. 71 Закону України « Про державний бюджет
України на 2007 р.» від 19.12.2006 р., дію положення ст. 14 Закону України «
Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині визначення розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги призупинено на 2007 р. та ст. 29 цього Закону такий розмір
визначено у 55 грн. , у 2008 р. розмір
такої виплати відповідно до Закону України « Про державний бюджет України на
2008 р.» становить 65 і відповідно до цих Законів позивачам була виплачена грошова допомога в 2006 р. по
50 грн. та в 2007р. по 55 грн., в 2008 р. по 65 грн. Також на думку відповідача
належним відповідачем по справі є Мінпраці або Кабмін. . В позові також слід
відмовити , поскільки позивачем пропущено строк позовної давності в один рік.

Вислухавши
представників сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає , що по
характеру публічно-правових спірних
відносин та суб»єктному складу сторін, де відповідачем є суб»єкт владних
повноважень, спір підлягає розгляду в порядку адміністративного провадження і

позов підлягає задоволенню повністю
з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що
позивачі є учасниками війни, що підтверджується виданим на їх ім»я
посвідченнями серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 і з цього часу, згідно до ч.5 ст.
14 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» від 22.10.1993 р. з послідуючими змінами та доповненями мають право на отримання щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, виплату якої
згідно до ст. 17-1 цього Закону покладено на органи праці та соціального
захисту населення. Відповідно до Закону України « Про загальнообов»язкове
державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за віком встановлюється в
розмірі прожиткового мінімуму для осіб , які втратили працездатність і
становила станом на 4.05.2006 р. - 359 грн., а станом на 4.05.2007 р. - 410.06
грн. станом на 4.05.2008 р. - 481 грн.Таким чином позивачам до виплати підлягала грошова
допомога до 5.05.2006 р. в сумі 1077 грн. ,
до 5.05.2007 р. - в сумі 1230.18 грн. , а до 5.05.2008 р. - 1443 грн. Фактично позивачі
отримали грошову допомогу в 2006 р. по 50 грн. , в 2007 р. по 55 грн.,в 2008 р.
по 65 грн., а всього по 170 грн. Таким
чином сума недоплаченої грошової допомоги позивачам становить по 3580.18 грн.

Фактичні виплати
грошової допомоги позивачам, як
учасникам війни в 2006 -2008 роках були
здійснені Управлінням праці та
соціального захисту населення
Звенигородської райдержадміністрації, Черкаської області відповідно до ст. 30 Закону України « Про
державний бюджет України на 2006 р.» від 20.12.2005 р., ст. 29 Закону України «
Про державний бюджет України на 2007 р.» від 19.12.2006 р., Закону України «
Про державний бюджет України на 2008 р.», так як вищевказаними Законами дія положень ст. 14 Закону України « Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» в частині визначення розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги призупинялась.

Як вбачається з
рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2002 від 20.03.2002 р., оскільки для значної
кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які
передбачені чинним законодавством , є додатком до основних джерел існування ,
необхідною складовою конституційного права на забезпечення достатнього життєвого
рівня / ст. 48 Конституції України/ ,
який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого
законом / ч.3ст.46 Контитуції України/, звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав

шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.
22 Конституції України є недопустимим.

Така ж правова
позиція визначена і в рішеннях
Конституційного Суду № 20-рп/2004 від 1.12.2004 р., № 6-рп/2007 від 9.07.2007р.
, якими визнані неконституційними положення тих статтей Законів України Про
державний бюджет України на 2004 р. та 2007 роки , які призупиняли дію частини
п»ятої ст.14 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», щодо визначення розміру
виплат щорічної разової грошової допомоги та статей , якими
встановлювався менший її розмір , зокрема ст. 29 Закону України « Про державний
бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до ст. 17
Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського
суду з прав людини « від 23.02.2006 р. № 3477/1У , суди застосовують при
розгляді справ Європейську конвенцію про
захист прав і основних свобод людини та практику Європейського суду, як джерело
права. У рішенні, ухваленому 30.11.2004
р. у справі « Бакалов проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що
для держави неприпустимо пояснювати невиплату боргу браком бюджетних коштів,
тому посилання представника позивача на відсутність коштів не може бути
підставою для відмови в задоволенні позову.

Таким чином, суд вважає дії відповідача по недоплаті
щорічної разової грошової допомоги позивачам неправомірними.

Суд вважає , що
позивачем не пропущено строк позовної давності звернення до суду, поскільки
йому стало відомо про порушення його прав в липні 2008 року , коли він звернувся
до адвоката та дізнався про рішення Конституційного Суду України від 9.07.2007
р.Суд вважає, що похивачі не могли раніше довідатися раніше про порушення їх
прав до прийняття рішень Конституційним Судом України.

Враховуючи викладене,
суд вважає , що з відповідача шляхом
примусового списання коштів з рахунку
в державному казначействі слід стягнути на користь позивачів по
3580.18 грн. та по 150 грн. кожному за
надання правої допомоги.

Негайне виконання рішення
суду не допускати.

Від сплати мита Управління праці та соціального захисту населення Звенигородської райдержадміністрації,
Черкаської області звільнити на підставі ст. 4 п. 34 Декрету КМ « Про державне
мито».

На підставі ст.ст. 8,19, 22,
46, 48, 55,56 Конституції України , Рішень Конституційного Суду України №
5-рп/2002 від 20.03.2002 р., №
20-рп/2004 від 1.12.2004 р., № 6-рп/2007 від 9.07.2007 р., № 10-рп/2008 від
22.05.2008 р. ст.ст. 2,14,17-1, 22 Закону України « Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», Закону України « Про загальнообов»язкове
державне пенсійне страхування» та керуючись
ст.ст. 6, 10-12, 18,71,104,158-163, 167 КАС України , суд -

п о с т а н о в и в :

позов ОСОБА_3,ОСОБА_4до Управління праці та соціального захисту
населення Звенигородської
райдержадміністрації, Черкаської області про визнання неправомірними дій
Управління праці та соціального захисту населення Звенигородської райдержадміністрації,
Черкаської області та стягнення недоплаченої
щорічної разової грошової
допомоги учасникам війни - задоволити повністю.

Визнати неправомірними
діїї УПСЗН Звенигородської
райдержадміністрації та стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Звенигородської
райдержадміністрації, Черкаської області
на користь ОСОБА_3
таОСОБА_4шляхом примусового списання / стягнення / з УПСЗН Звенигородської РДА, Черкаської області
з рахунку « Щорічної грошової допомоги ветеранам війни та жертвам нацитських
переслідувань» КПК 2501150, р/р 0355, банк ГУДКУ у Черкаській
області недоплачену разову грошову допомогу, як учасникам війни кожному за 2006-2008 роки по 3580.18 грн.

Стягнути з Управління
праці та соціального захисту населення Звенигородської райдержадміністрації,
Черкаської області на користь ОСОБА_3
таОСОБА_4витрати по правовій допомозі в сумі
по 150 грн. кожному.

Від сплати мита
Управління праці та соціального захисту населення Звенигородської райдержадміністрації,
Черкаської області звільнити на підставі ст. 4 п. 34 Декрету КМ « Про державне
мито».

Постанова може бути
оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне
оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення постанови , а
апеляційна скарга протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Заява та апеляційна скарга
подається до апеляційного суду через Звенигородський районний суд, одночасно
копія апеляційної скарги надсилається до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної
сили після закінчення строку на подання заяви , або апеляційної скарги, якщо
такі не були подані.

Суддя