Справа № 22-а-4857/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Черткова Л.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

15 травня 2008
року Справа
№ 22-а-4857/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Василенко Л.А.

суддів: Сіваченка І.В.

Дяченко С.П.,

при
секретареві Скопинській А.О.

розглянула
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Докучаєвської міської ради на постанову Докучаєвського міського суду Донецької
області від 06 березня 2008р. у адміністративній справі № 2а-18/08 за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Докучаєвської
міської ради про визнання неправомірною відмови у виплаті одноразової грошової
допомоги за 2007р. та стягнення недоотриманих сум, і

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2008р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про
стягнення недоотриманої суми щорічної грошової допомоги, посилаючись на те, що
він є учасником Великої Вітчизняної війни і згідно до ст. 14 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому щорічно до 5 травня
повинна виплачуватися разова грошова допомога у розмірі 3 мінімальних пенсій за
віком, яка відповідачем виплачена, але не в повному обсязі, просив стягнути
недоплачену допомоги за 2007роки.

Постановою Докучаєвського міського суду від 06 березня 2008 року позов
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Докучаєвської
міської ради (далі УПСЗН) про визнання неправомірною відмови у виплаті
одноразової грошової допомоги за 2007р. та стягнення недоотриманих сум
задоволено: дії УПСЗН щодо відмови
виплати позивачеві недоотриманої суми разової грошової допомоги за 20007р.
визнані незаконними, з відповідача на користь позивача стягнуто чистину
недоплаченої щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік у
сумі 1175,18 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального права

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час, місце розгляду апеляційного
розгляду повідомлені належним чином, просили
розглянути справу без їх участі.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є учасником
Великої Вітчизняної війни і на підставі
статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» має право на отримання разової щорічної грошової допомоги
до 5 травня у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила доводи
апеляційної скарги за матеріалами справи і вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції необхідно залишити
без змін.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є
учасником Великої Вітчизняної війни і згідно до ст.14 Закону України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” має право на отримання
щорічної разової грошової допомоги до 9 травня (яка повинна виплачуватися до 5
травня) в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік»
мінімальна пенсія за віком станом на 05.05.2007року встановлена у розмірі
410,06 грн.

Статтею 2 Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” визначено, що законодавство
України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього
закону та інших актів законодавства України; права та пільги для ветеранів
війни, встановлені раніше законодавством України, не можуть бути скасовані без
їх рівноцінної заміни; нормативні акти органів державної влади, які обмежують
права і пільги ветеранів, передбачені цим законом є недійсними.

Крім того, ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України передбачено, що конституційні
права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових
законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Фактично позивач отримав від УПСЗН щорічну допомогу у 2007 р. в сумі 55,0
грн. Відповідач при нарахуванні та виплаті
керувався ст.96 Закону України
“Про державний бюджет України на 2007 рік”.

Положення пункту 30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України
на 2007 рік”, яким на 2007 рік зупинено дію в частині виплати компенсацій і
допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців
другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої,
частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого,
сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду
України у справі № 6-рп від 09.07.2007 р.

Посилання відповідача на необхідність застосування Закону „Про державний
бюджет на 2007 рік" та на вищу юридичну силу даного Закону над Законом,
який надав позивачеві певне майнове право, є безпідставним, таким, що
суперечить діючому законодавству і Конституції, засадам адміністративного
судочинства, оскільки ст. 22 Конституції України
передбачає, що конституційні права та свободи гарантуються законом і не можуть
бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Посилання відповідача на ту обставину, що виплата
вказаної грошової допомоги здійснена в межах фінансування, передбаченого державним бюджетом на 2007 рік, є також
безпідставним, оскільки факт відсутності коштів не є сам по собі підставою для
звуження змісту існуючого у позивача права на отримання грошової допомоги і не
є підставою для звільнення відповідача від виплати допомоги у передбаченому
законом розмірі.

В даному випадку є суперечність стосовно визначеності розміру даної
грошової допомоги в двох різних Законах.
Враховуючи рішення Конституційного суду, наведене вище, а також приймаючи до
уваги вимоги Конституції України щодо
верховенства права і заборони щодо звуження іншими законами змісту вже
встановлених законом прав, суд першої інстанції дійшов правильного
висновку, що в даному випадку має виконуватись Закон, який встановив конкретне
право, і таке право не може бути обмежене іншим законом, в тому числі і законом
„Про державний бюджет".

Відповідно до ст. 3 Конституції України «Права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава
відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком держави».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції правильно встановлені
обставини справи та ухвалено постанову
з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія судів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці
та соціального захисту населення Докучаєвської міської ради на постанову
Докучаєвського міського суду Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Докучаєвського міського суду Донецької області від 06 березня
2008р. у адміністративній справі № 2а-18/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Докучаєвської міської ради про визнання
неправомірною відмови у виплаті одноразової грошової допомоги за 2007р. та
стягнення недоотриманих сум залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення. Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: