Справа № 22-а-7500/08
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2008-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-7500/08 Головуючий у 1-й інстанції Батрин О.В.
Суддя-доповідач Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2008 року Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів
Дурицької О.М., Межевича М.В.,

при секретарі Токар
М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення в Замостянському районі м. Вінниці про визнання дій незаконними та
стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги, за апеляційною скаргою
Управління праці та соціального захисту населення в Замостянському районі м.
Вінниці на постанову Замостянського районного
суду м. Вінниці від 31 травня 2007 року, -

В С Т А Н О В И В:

У
серпні 2006 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з
відповідача невиплаченої разової щорічної грошової допомоги як учаснику війни
за 2004- 2005 роки у сумі 1582,80 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що вона
згідно ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» має право на отримання щорічно до 5 травня відповідного
року разової грошової допомоги у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком,
проте відповідачем зазначена допомога була виплачена в значно меншому розмірі з
посиланням на Закон України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Постановою
Замостянського районного суду м. Вінниці
від 31 травня 2007 року заявлений позов задоволено: поновлено позивачу строк
звернення до суду, визнано протиправними дії органів праці та соціального
захисту населення щодо виплати позивачу як учаснику війни одноразової грошової
допомоги до 5-го травня в заниженому розмірі; стягнуто з відповідача на користь
позивача недоплачену грошову допомогу як учаснику війни за 2004-2005 роки у
сумі 1582,80 грн. Постанова мотивована тим, що виплата позивачу допомоги у
розмірі меншому, ніж передбачений Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», порушує конституційні права і свободи
позивача.

Не
погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, УПСЗН в Замостянському районі
м. Вінниці подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні
позовних вимог. Вказує на те, що виплата допомоги позивачу була здійснена
Управлінням у передбаченому чинним законодавством розмірі.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а
постанова суду першої інстанції - частковому скасуванню з ухваленням у
скасованій частині нового рішення у справі з таких підстав.

Згідно
зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції
скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Задовольняючи
позовні вимоги в частині стягнення недоплаченої частини разової грошової
допомоги учаснику війни за 2004, 2005 роки, суд першої інстанції виходив з
того, що для врегулювання спірних правовідносин у цій справі пріоритетними є
норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту».

Однак з
таким висновком суду не можна погодитися.

Колегією
суддів встановлено, що ОСОБА_1 є учасником війни відповідно до посвідчення
НОМЕР_1 від 19.05.2007 року.

Статтею 14 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам
війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій
за віком.

Однак, Законом України від 23 грудня 2004 року «Про
Державний бюджет України на 2005 рік» (ст. 34) учасникам війни передбачена
виплата разової допомоги у меншому розмірі, ніж це передбачено Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зазначений
Закон України в період з 5 травня по 30 вересня 2005 року, протягом якого
позивач міг отримати грошову допомогу, не визнаний неконституційним. Тобто, в
даному випадку на період виникнення спірних правовідносин, які є предметом
спору в цій справі, були наявні нормативно-правові акти, які мають однакову
юридичну силу, але по-різному встановлюють розмір щорічної допомоги до 5 травня
учасникам війни.

Вирішуючи
питання про те, положення якого Закону підлягають застосуванню для вирішення
спірних правовідносин, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно
до ст. 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом
законодавчої влади в Україні.

Конституція
України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому
числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України,
який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову
юридичну силу.

Водночас,
Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3
жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України
зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас
врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які
за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі
акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт,
який діяв у часі раніше».

Відповідно
до ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на території України.

Відтак,
виходячи з наведених положень Конституції України та рішення Конституційного
Суду України, а також враховуючи, що вищезазначеним Законом України «Про
Державний бюджет України на 2005 рік» фактично змінено положення Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який діяв у часі
раніше, пріоритетним в даному випадку є положення статей Закону України «Про
Державний бюджет України на 2005 рік».

Як встановлено колегією суддів, відповідачем разова
грошова допомога до 5-го травня була виплачена позивачу у розмірі,
передбаченому Законом України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», що
свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Що ж
стосується вимог позивача про стягнення допомоги за 2004 рік, то дійсно, на
підставі Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року положення
статті 44 Закону України від 27 листопада 2003 року «Про Державний бюджет
України на 2004 рік», які визначали розмір допомоги, що має виплачуватися учасникам
війни, втратили чинність. Проте, на момент виникнення спірних відносин
процесуальним законом, який встановлював строк на оскарження в судовому порядку
рішень органу державної влади, був Цивільний процесуальний Кодекс України 1963
року. Статтею 248-5 зазначеного Кодексу було передбачено, що скаргу може бути подано до суду у двомісячний
строк, обчислюваний з дня, коли особі стало відомо або їй повинно було стати
відомо про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Цією ж статтею
також встановлено, що пропущений строк для подання скарги може бути поновлено
судом, якщо буде встановлено, що його пропущено з поважних причин. Судовою
колегією не встановлено поважних причин для поновлення пропущеного строку, у
зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

За
таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т
А Н О В И В :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення в Замостянському
районі м. Вінниці задовольнити.

Постанову
Замостянського районного суду м. Вінниці
від 31 травня 2007 року - скасувати.

У
задоволенні адміністративного позову відмовити.

Повний
текст постанови виготовлений 02 жовтня 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця з дня складання в повному обсязі, тобто з 03 жовтня 2008 року,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий
суддя

Судді: