Справа № 22-а-2933/08
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2008-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1-ій інст. Логінова С.М.
Хмельницький міськрайонний суд № 2а-953/07 Справа
Доповідач: Багрій В.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13
жовтня 2008 року

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого - Багрія В.М.,

суддів:
Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.,

при
секретарі: Неміш О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Хмельницького міськрайонного суду від 29.10.2007 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Хмельницького обласного військового комісаріату про скасування
рішення комісії по розгляду питань, пов'язаних з встановленням статусу
ветеранів війни,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Хмельницького обласного військового комісаріату про
скасування рішення комісії по розгляду питань, пов'язаних з встановленням
статусу ветеранів війни.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на
те, що комісією по розгляду питань, пов'язаних з
встановленням статусу ветеранів війни Хмельницького обласного військового
комісаріату йому було безпідставно відмовлено у встановленні статусу ветерана
війни на підставі ст.. 6 п. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Позивач стверджував, що в період проходження дійсної військової служби в лавах
Збройних Сил колишнього СРСР з 21 серпня 1968 року по 1 січня 1969 року в
складі 131 САД проходив службу на території ЧССР і приймав участь у військовій
операції по захисту завоювань соціалізму в Чехословацькій республіці.

Згадана комісія Хмельницького ОВК 11.12.2006р.
безпідставно відмовила йому у встановленні статусу ветерана війни, вимагаючи
даних про участь в бойових діях чи забезпеченні боєготовності військ.

Позивач просив скасувати рішення комісії по розгляду
питань, пов'язаних із встановленням статусу ветеранів війни при Хмельницькому
обласному військовому комісаріаті про відмову у встановленні статусу ветерана
війни та визнанні учасником бойових дій, як незаконне; зобов'язати відповідача
визнати його учасником бойових дій та встановити йому статус ветерана війни на
підставі п. 2 ст. 6 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 29.10.2007 року в позові
відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що оскаржувана
постанова є необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам
справи та чинному законодавству.

Апелянт звертає увагу на те, що при
прийнятті рішення про відмову в задоволенні його позову до Хмельницького
обласного військового комісаріату Хмельницької області у встановленні йому
статусу ветерана війни та визнанні учасником бойових дій суд не дотримувався
конституційних принципів і загальних засад права, чим порушив його законні
права та інтереси.

Зокрема, суд не зробив висновків по
матеріалах справи, в яких вказується, що в липні 2006 року комісія при
Хмельницькому обласному військовому комісаріаті встановила статус учасника
бойових дій ОСОБА_2, з яким позивач проходив службу в одній військовій частині
на території ЧССР, на протязі серпня 1968-січня 1969р.

Апелянт просить скасувати постанову
Хмельницького міськрайонного суду від 29.10.2007 року
та постановити рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1,
який апеляційну скаргу підтримав, дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна
скарга задоволенню підлягає з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, Хмельницький міськрайонний суд виходив з того, що хоча ОСОБА_1 і
проходив військову службу в ЧССР в складі колишньої Радянської Армії, однак в
історичному формулярі військової частини, в якій він проходив службу, не вказано,
що остання приймала участь у бойових діях.

Проте, з такими висновками суду першої
інстанції поголитися не можна.

Відповідно до п.2 ст.6 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками
бойових дій на територіях інших країн визнаються військовослужбовці Радянської Армії, які за рішенням уряду
колишнього СРСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в
державах, де в цей період велися бойові дії і приймали участь у бойових діях чи
забезпеченні бойової діяльності військ.

В справі встановлено, що ОСОБА_1
військову службу в рядах Збройних Сил СРСР проходив з 2.10.1967р.

З 21.08.1968р. по 1.01.1969р. під час
проходження військової служби в складі 131 САД позивач проходив службу на
території колишньої ЧССР і, як зазначив суд першої інстанції, приймав участь у
військовій операції.

Відповідно до переліку держав і періодів
бойових дій на їх території, затвердженого постановою КМ України від
8.02.1994р. №63 Чехо-Словаччина
відносилася до таких країн протягом періоду часу - з 20.08.1968р. по
1.01.1969р.

З довідки Центрального архіву МО СРСР
від 18.10.2006р. видно, що військова частина, де проходив службу позивач,
21.08.1968р. брала участь в спільній операції країн учасниць Варшавського
договору по захисту завоювань соціалізму в ЧССР.

Оскільки на території ЧССР в той час
велися бойові дії, що підтвердив уряд України зазначеною вище постановою, а
військова частина, в якій проходив службу позивач, за рішенням уряду колишнього
СРСР була направлена до ЧССР, то в комісії при Хмельницькому ОВК, дії якої
оскаржуються, були всі підстави вважати, що прийняття позивачем участі в
спільній операції військ Варшавського договору по захисту завоювань соціалізму
в ЧССР рівносильно участі в бойових діях, що не могло бути згідно з законами
того часу та політичною ідеологією прямо зазначено в історичному формулярі
військової частини позивача, на який послався суд першої інстанції, відмовляючи
в позові ОСОБА_1.

Більше того, відповідач як суб'єкт
владних повноважень в справі не довів, що позивач, перебуваючи в складі
Збройних Сил СРСР на території ЧССР протягом 1968-1969рр., де в той час велися
бойові дії, не був учасником таких бойових дій.

Крім того, з поданих позивачем
матеріалів справи видно, що інша особа, яка в складі тієї ж військової частини
разом з позивачем проходила службу на території ЧССР, визнана відповідачем
учасником бойових дій.

Приймаючи рішення про відмову ОСОБА_1 у
встановленні статусу ветерана війни, комісія по розгляду цих питань при
Хмельницькому ОВК діяла формально, нерозсудливо, порушивши при цьому права та
законні інтереси позивача.

Суд першої інстанції уваги на ці
обставини не звернув, прийняв постанову з помилковим застосуванням норм
матеріального права, в зв'язку з чим остання підлягає скасуванню з прийняттям
нової постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 200, 205,
207 КАС України, колегія суддів,

п о с т а н о в
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задоволити.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду від 29.10.2007
року скасувати.

Прийнятинову постанову, якою позов задоволити.

Визнати неправомірними дії комісії по розгляду питань,
повязаних з встановленням статусу ветерана війни при Хмельницькому ОВК в
частині відмови ОСОБА_1 статусу ветерана війни та зобовязати дану комісію
встановити ОСОБА_1 такий статус.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом
одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
Т.В. Онишкевич

І.М. Обрізко