Справа № 22-а-540/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

по 1-й інстанції: Мартиць О.І.
Справа № 22-а-540/08 Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської
ряд.ст.зв. № 79
№
Доповідач: Олендер І.Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

17
березня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Кушнерика
М.П., Шавеля Р.М.,

при секретарі
Соколовській
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1на ухвалу Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області від 19 червня 2007 року по справі №
2-а-97/07 за позовом ОСОБА_1до Підгороднянської сільської ради Тернопільського
району Тернопільської області, треті особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання незаконними та
скасування рішень, -

в с т а н о в и л
а :

19
червня 2007 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області
прийнято ухвалу по справі № 2-а-97/07 за позовом ОСОБА_1до Підгороднянської
сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, треті особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання
незаконними та скасування рішень, якою було закрито провадження в справі.

Прийняту
ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що позивач фактично звернувся за
захистом порушеного права на користування, володіння та розпорядження земельною
ділянкою, що належить йому на праві приватної власності, що зокрема
підтверджується поясненням позивача, вимогами позовної заяви, доповненнями до
такої та матеріалами справи.

Вказану
ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач -ОСОБА_1, який в своїй
апеляційній скарзі покликається на те, що така прийнята з порушенням норм
процесуального та матеріального права. З врахуванням цього просить ухвалу
скасувати та справу направити на новий розгляд в порядку адміністративного
судочинства в іншому складі суду.

Як на
доводи в своїй апеляційній скарзі апелянт - позивач, покликається на те, що
судом першої інстанції не враховано того, що позивач оскаржує рішення
відповідача - акти індивідуальної дії суб'єкту владних повноважень, якими
порушуються його право власності на земельну ділянку, право на недоторканість
житла та іншого володіння, якими фактично продовжується земельний спір,
оскільки без цих спірних рішень не було б земельного спору.

Апелянт
- позивач в судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав та
просить таку задовольнити.

Представник
відповідача - Підгороднянської сільської ради Тернопільського району
Тернопільської області та треті особи без самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_2., ОСОБА_3. судове засідання не явились, хоча
належним чином були повідомлені про час, дату та місце апеляційного розгляду,
тому на підставі ч.4 ст.196 КАС України такий проведено у їх відсутності.

Заслухавши
доповідь - судді доповідача, пояснення апелянта - позивача на підтримання
доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для її задоволення не
має.

Так, судом першої інстанції було
правильно встановлено, що позивач звернувся з позовом в якому просив визнати
незаконним та скасувати рішення Підгороднянської сільської ради Тернопільського
району Тернопільської області № 166 від 06.12.2006 року про розподіл земельної
ділянки між господарствами ОСОБА_1. та ОСОБА_2. та визнати незаконним та
скасувати рішення Підгороднянської сільської ради Тернопільського району
Тернопільської області № 209 від 28.03.2007 року про встановлення межових
знаків присадибної земельної ділянки ОСОБА_1., визнати відсутність компетенції
(повноважень) в сільської ради і заборонити втручання у здійснення власником
повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому
земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові
обовязки чи обмеження, зобовязати сільську раду утриматися в майбутньому від
прийняття будь-яких рішень, щодо його земельної ділянки, яка є обєктом
приватної власності (а.с.2-3,46).

Відповідно
до Державного акту на право приватної власності на землю виданого 25.12.1992
року (а.с.17) позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка
площею 0,16 га на території Підгороднянської сільської ради Тернопільського
району Тернопільської області, яка передана для будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських споруд.

Відповідно
до вимог ст.ст. 317,319,321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та
розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд та держава не повинна втручатись у здійснення
власником права власності; право власності є непорушним, ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а таке
позбавлення чи обмеження можливе лише у випадках передбачених законом.

ч.1
ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних
осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно
п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як
вбачається з вимог позивача сформульованих в позовній заяві та доповнень до
неї, предметом даного спору є право власності (користування, володіння та
розпорядження) вище зазначеною земельною ділянкою та визнання незаконними і
скасування рішень відповідача, що порушують право позивача, як власника
земельної ділянки, на вільне володіння, користування та розпорядження такою,
право на яку засвідчується відповідним Державним актом про право власності.

Таким
чином, з наведеного вище вбачається, що спір виник з приводу реалізації
позивачем своїх прав власника нерухомого майна - земельної ділянки, який
вважає, що його право власності порушено суб'єктом владних повноважень -
органом місцевого самоврядування.

Відповідно
до ч.1 ст.15 глави 2 ЦК України суди розглядають
в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно
до ч.1 ст.17 КАС України Компетенція адміністративних судів поширюється на: 1)
спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття
громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3)
спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої
компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також
спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних
договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках,
встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим
процесом чи процесом референдуму.

Згідно
п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження в справі, якщо справу не
належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи
вище наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що компетенція Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області, як адміністративного суду не
поширюється на даний спір, що виник з відносин пов'язаних з реалізацією права
власності на земельну ділянку, яка перебуває у приватній власності, який не є
публічно-правовим, про що правильно зроблено висновок судом першої інстанції.

Поряд з цим, колегія суддів вважає, що позивачОСОБА_1
вправі звернутись до суду для вирішення земельного спору в порядку цивільного
судочинства.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно
з'ясованих обставинах, відповідає вимогам ст.ст.10,11,71,138,143, 159,161-163
КАС України, доводи апеляційної скарги її не спростовують, тому підстав для
скасування ухвали суду першої інстанції не має.

Керуючись ст.ст.
160, 195, 196, 199, 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення, а ухвалу
Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19
червня 2007 року по справі № 2-а-97/07 за позовом ОСОБА_1до Підгороднянської
сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, треті особи без
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, про
визнання незаконними та скасування рішень, - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця після проголошення, а у разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий
суддя : І.Я.Олендер

Судді:
М.П.Кушнерик

Р.М. Шавель