Справа № 2а-24/08
Суддя: Діденко О.П.
Дата ухвалення: 2008-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-24/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2008 року

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої -судді Діденко
О.П.,

при секретарі Добрі В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ніжині
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про стягнення
недоплаченої грошової допомоги,

В С Т А
Н О В И В :

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначив, що він є інвалідом
війни 1 групи, а до 20 жовтня 2004 року
був інвалідом війни II групи, і йому
відповідно до ст.13 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічно до 05
травня повинна виплачуватися разова грошова допомога у розмірі відповідно
8 та 10 мінімальних пенсій за віком. Законами
України «Про державний бюджет України на 2005 рік» та аналогічними законами на 2006 та 2007 роки
розмір щорічної допомоги інвалідам війни
встановлено у значно меншому розмірі, ніж це передбачено ст.13 Закону
України « Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» і йому було фактично виплачено: у 2004 році -
160 грн., у 2005 році - 400 грн., у 2006 році - 400 грн., у 2007 році - 450
грн., тобто за 2004 рік недоплачено 240 грн., за 2005 рік - 2920 грн., за 2006
рік - 3190 грн., за 2007 рік - 3650,60 грн. Статтею 22 Конституції України, яка
має найвищу юридичну силу, передбачено, що
при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод, тому вважає, що йому за період 2004-2007 років безпідставно
недоплачено грошову допомогу в розмірі 10 000 грн.60 коп., у зв»язку з
чим просив зобов»язати відповідача здійснити перерахунок щорічної
грошової допомоги за період з 2004 по
2007 рік включно та стягнути з
відповідача недоплачену грошову допомогу
в в розмірі 10 000 грн.60 коп.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2. позовні вимоги позивача
ОСОБА_1. уточнив і просив
стягнути з відповідача на користь позивача
недоплачену грошову допомогу в розмірі 10 000 грн.60 коп. з підстав,
зазначених у позовній заяві, та дав пояснення по суті позову, аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з»явився, а письмово
відповідач просив розглянути справу без участі його представника та надав
письмові заперечення проти
позову, обґрунтувавши їх тим, що
зазначена позивачем допомога фінансується за рахунок коштів Державного
бюджету і видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків
визначаються виключно законом про
Державний бюджет України, що передбачено
ст.95 Конституції України. Тому разова грошова допомога позивачу й була
виплачена відповідно до розміру,
встановленого Законом України «Про
державний бюджет України на 2004 рік» та відповідно до
аналогічних законів на 2005-2007
роки. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року положення
деяких статей Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», зокрема ст.29, п.13 ст.17 визнані такими, що не відповідають
Конституції України. Але зазначене рішення може бути реалізоване лише шляхом
внесення Верховною радою України змін до
Державного бюджету України на визначення останнім джерела для
вищезазначених виплат.

Заслухавши пояснення представника позивача,
дослідивши письмове заперечення відповідача проти позову, письмові докази, суд приходить до слідуючого висновку.

З копії посвідчення № НОМЕР_1 від
20.10.2004 року, що на а.с. 6,
вбачається що позивач ОСОБА_1 є інвалідом першої групи, а копією посвідчення, наданого
представником позивача в судовому засіданні, вбачається, що до зазначеного часу був інвалідом другої
групи, тобто має пільги, надані
інвалідам війни, в тому числі має право
на одержання щорічно до 05 травня
разової грошової допомоги, виплата якої передбачена ч.5 ст.13
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ст.95 Конституції
України виключно Законом України «Про державний бюджет України» визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих
видатків, тому позивачу й була виплачена допомога відповідно до розміру,
встановленого Законом України «Про
державний бюджет України на 2004 рік» та аналогічними законами на 2005-2007
роки. Виплата зазначеної допомоги повинна проводитися щороку до 5 травня, що передбачено ч.5 ст.13
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а за недоотриманою грошовою
допомогою особа, яка має право на її
отримання, може звернутися до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється
виплата допомоги, що передбачено ч.4
ст.17.1 цього ж Закону.

Рішенням Конституційного Суду
України від 01.12.2004 року визнані такими, що не відповідають Конституції
України, положення ст.44 Закону України
«Про державний бюджет України на 2004
рік», якими встановлено розмір щорічної
разової допомоги відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального розвитку», а рішенням
Конституційного Суду України від
09.07.2007 року визнані такими, що не відповідають Конституції України,
положення деяких статей Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», зокрема ст.29, п.13 ст.17. Але зазначені рішення прийняті
після проведення виплат та після закінчення строків для звернення з приводу
недоплачених сум, тобто після 30 вересня відповідно 2004 та 2007 років.
Положення ЗУ «Про державний бюджет України
на 2005 рік» та аналогічного Закону на
2006 рік, якими встановлено розмір щорічної допомоги, такими, що не
відповідають Конституції України, не визнавалися. Оскільки зміни до ЗУ «Про державний бюджет України на
2004 рік» та аналогічні Закони України на послідуючі 2005 - 2007 роки в частині розміру щорічної допомоги не
вносилися, то суд вважає, що виплати
позивачеві щорічної допомоги в розмірі, передбаченому Законами України «Про державний бюджет
України на 2004 рік» та аналогічними Законами на послідуючі 2005-2007 роки, не
суперечать Конституції України та Бюджетному Кодексу України.

Таким чином, підстав для задоволення позову суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 158, 160 -163 КАС України,
ст.95 Конституції України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних ОСОБА_1 до Чернігівського
обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення недоплаченої грошової
допомоги у розмірі 10 000 грн.60 коп. відмовити.

Постанова може бути оскаржена
в апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду через Ніжинський міськрайонний суд шляхом
подачі в
десятиденний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти
днів апеляційної скарги, з подачею її
копії до апеляційної інстанції, або в порядку
ч.5 ст.186 КАС України.

Суддя Діденко
О.П.