Справа № 22-а-15995/08
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції -
Назарцева В.О. Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 грудня 2008 року справа №
22-а-15995/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого
судді

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі за участі позивача

Дяченко С.П., Нікуліна О.А.
Денисенко К.С. Саламатіна В.М.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Будьоннівської районної у м. АДРЕСА_1ради

на постанову

Будьоннівського районного суду м.АДРЕСА_1

від

09 жовтня 2008 року

по справі

№ НОМЕР_1

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення Будьоннівської районної у м. АДРЕСА_1ради

про

оскарження дій, стягнення суми, - В С Т
А Н О В И Л А :

05.08.2008
року ОСОБА_1. звернувся до суду з цим позовом.

Постановою
Будьоннівського районного суду м.АДРЕСА_1 від 09
жовтня 2008 року позов ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Будьоннівської районної у м.
АДРЕСА_1ради про стягнення грошових сум на оздоровлення задоволено
частково, а саме задоволено за 2004-2005 та 2007 роки, стягнуто допомогу у
розмірі 6561,60 грн.

Суд першої
інстанції при розгляді справи встановив, що позивач дійсно є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 1
категорії і є інвалідом 2 групи, та перебуває на обліку у відповідача, проте
фактично за 2004-2005 та 2007 роки відповідачем було недоплачено позивачеві
сума щорічної разової допомоги у розмірі 6561,60 грн.

Не погодившись з
таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову
суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, та у задоволені позову відмовити повністю.

В судовому
засіданні позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Представник
відповідача до апеляційного суду не прибув.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, а постанову суду - змінити.

Суд апеляційної
інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1. є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії і є інвалідом 2 групи.

Відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 2 групи у розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати.

За 2004 та 2005
роки Управління виплатило щорічну допомогу на оздоровлення частково - у розмірі
по 26,70 грн., установлені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (далі - постанова №836), за 2007 рік - 120
грн., встановлені Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - постанова №562).

Відповідно до
ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними
постановами № 836 та № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір
щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено
конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, учасникам
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 2 групи - 26,70
гривень та 120 гривень (за грошовою реформою 1996 року).

З моменту
прийняття постанови № 836 встановлені нею розміри щорічної допомоги на
оздоровлення залишалися незмінними на 2004-2007 роки, у той час як Верховною
Радою України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати,
щорічно затверджувався державний бюджет.

Тому, оскільки
ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких
рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати на 2004, 2005, 2007 роки, а не постанови № 836 та
№ 562.

Положення пункту
30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким
зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати -абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані
неконституційними рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від
09.07.2007 р.

Судом першої інстанції правильно не
взято до уваги посилання відповідача на пропущення позивачем строку для
звернення з позовом до суду, оскільки відповідно до ч.3 ст. 99 КАС України для
захисту прав, свобод та інтересів особи цим кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, і позивач
звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням
здоров`я.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 268
Цивільного кодексу України позовна давність не поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Посилання ж
місцевого суду на те, що відмова у виплаті сум на оздоровлення, яка міститься у
письмовій відповіді відповідача на звернення позивача, була отримана останнім
тільки 23.07.2008 року, тому він дізнався про порушення свого права лише цієї
дати, не заслуговують на увагу, оскільки виплата допомоги на оздоровлення мала
щорічний характер, тому про порушення свого права, якщо позивач вважав своє
право порушеним, він міг дізнатися при виплаті допомоги за відповідний період.

Тобто, дії відповідача
в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у розмірі по 26,70
за 2004-2005 роки і 120 грн. за 2007 рік суд першої інстанції обґрунтовано
визнав неправомірними.

Проте суд першої
інстанції при підрахунку загального розміру недоплаченої допомоги на
оздоровлення допустився арифметичної помилки, так як (237х 5 - 26,70) + (310 х
5 - 26,70) + (400 х 5 - 120) = 4561,60 гривень, а не 6561,60 гривень, тому в
цій частині постанова місцевого суду підлягає зміні.

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.2 ч.1 ст. 198, ст. 201, ч.2 ст. 205, ст. 206
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Будьоннівської районної у м. АДРЕСА_1ради - задовольнити
частково.

Постанову Будьоннівського районного суду м.АДРЕСА_1 від 09 жовтня
2008 року у справі № НОМЕР_1 за позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Будьоннівської районної у
м. АДРЕСА_1ради «про оскарження дій, стягнення суми» - змінити.

В
абзаці другому резолютивної частини постанови змінити слова «у розмірі 6561,60
грн. /шість тисяч п'ятисот шістдесят одна грн. 60 коп./» на слова «у розмірі
4561,60 грн.»

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: