Справа № 22а-926/08
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2008-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№22а-926/08
головуючий суддя у 1-ій
інстанції - Добродняк І. Ю.
(справа №А23/171)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого

Коршуна А.О. (доповідач)

суддів при секретарі: за участю: представника
відповідача -

Туркіної Л. П. Проценко О. А. Гулая О.Г. Шарапової К. О довіреність
№11-21/327 від 09.02.2008р.

розглянула у відкритому
судовому засіданні апеляційну
скаргу

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Господарського суду Дніпропетровської
області від 21.05.2007р. у справі
№А23/171

за
позовом:

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Кривий Ріг, Дніпропетровська обл..

до:
про:

Головного Дніпропетровського управління у
справах захисту прав споживачів, м. Дніпропетровськ скасування рішення суб'єкта владних
повноважень

В С Т А Н О В И Л А :

16.03.2007р.
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1.) звернулась до
Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Головного
Дніпропетровського управління у справах захисту прав споживачів про визнання
протиправною та скасування постанови №73 від 16.03.2006р. / а.с. 3-5/.

Ухвалою
Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2007р. відкрито
провадження в адміністративній справі №А23/171 за вищезазначеною позовною
заявою та справу призначено на судового розгляду / а.с. 1/.

Посилаючись
на те, що під час проведення посадовими особами відповідача перевірки за
скаргою споживача ОСОБА_2. відповідачем було порушено встановлений чинним
законодавством порядок проведення перевірки, у ході перевірки не було
підтверджено факт наявності істотних недоліків чобіт, які було реалізовано
позивачем споживачу ОСОБА_2. та не було враховано, що на момент виявлення
недоліків чобіт споживачем закінчився гарантійний строк на придбані ним у
позивача чоботи, тому прийнята відповідачем постанова №73 від 16.03.2006р. ,
якою до позивача застосовані стягнення передбачені ст.. 23 Закону України «Про захист
прав споживачів» є незаконною, крім цього відповідачем під час визначення
розміру штрафу не було враховано що на
момент проведення перевірки та на день прийняття оскаржуваної постанови позивач
був платником фіксованого податку, просив визнати протиправною та скасувати
постанову Головного Дніпропетровського управління у справах захисту прав
споживачів №73 від 16.03.2006р.

Постановою
Господарського суду Дніпропетровської області віл 21.05.2007р. позовні вимоги
задоволено частково, визнано протиправною та скасовано постанову Головного Дніпропетровського
управління у справах захисту прав споживачів №73 від 16.03.2006р. в частині
накладення штрафних санкцій в сумі 509,00 грн., а решті позову відмовлено. /
а.с. 85-87/.

Позивач
- ФОП ОСОБА_1., не погодившись з вищезазначеною постановою суду, подав
апеляційну скаргу / а.с. 98-101/.

Посилаючись
у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної
адміністративної справи не було з'ясовано усі обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи та зроблено висновки, які не відповідають
фактичним обставинам справи, що призвело до ухвалення судом рішення у справі з
порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просить суд
постанову суду першої інстанції від 21.05.2007р. у даній адміністративній
справі скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Представник
відповідача - Головного Дніпропетровського управління у справах захисту прав
споживачів, у судовому засіданні заперечував проти доводів викладених у
апеляційній скарзі позивача. посилаючись на те, що судом першої інстанції під
час розгляду даної адміністративної справи було об'єктивно та повно з'ясовано усі обставини, які мають суттєве
значення для вирішення даної адміністративної справи та ухвалено обґрунтоване
рішення без порушень норм чинного законодавства, просив суд апеляційну скаргу
залишити без задоволення, постанову Господарського суду Дніпропетровської
області від 21.05.2007р. у даній адміністративній справі залишити без змін.

Представник
позивача у судове засідання не з'явився .
Позивач - ФОП ОСОБА_1., про день, годину та місце розгляду даної
адміністративної справи повідомлена судом належним чином / а.с. 117, 118/, про
поважність причин не явки свого представника у судове засідання суд у
встановленому законом порядку не повідомив, за таких обставин колегія суддів
вважає можливим розглянути дану справу у відсутність представника позивача .

Заслухавши
у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної
скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1.
зареєстрована як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Криворізької
міської ради Дніпропетровської області 27.08.2004р. / а.с. 9/, з 01.09.2005р.
позивач у справі є платником фіксованого
податку / а.с. 10/.

Під
час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що 03.12.2005р.
громадянка ОСОБА_2. придбала у позивача чоботи жіночі, зимові вартістю 318
грн., зазначені обставини
підтверджуються наданою суду ксерокопію договору купівлі-продажу від
03.12.2005р., який було видано позивачем покупцю в підтвердження факту
придбання товару / а.с. 26/.

З ксерокопії договору купівлі-продажу від
03.12.2005р. вбачається, що у договорі міститься наступна інформація про товар:
найменування - чоботи жіночі, модель - зимові, колір - чорний, розмір - 38,
матеріал - кожа, штучне хутро, ціна товару 320 грн., за домовленістю сторін
ціна товару -318 грн., дата продажу 03.12.2005р., також умовами договору передбачено, що гарантійний
строк на проданий товар - чоботи жіночі, зимові, шкіряні з штучним хутром,
становить 14 днів з моменту передачі товару покупцю або з моменту початку
сезону.

Крім цього судом під час розгляду справи
встановлено, що 14.01.2006р. покупець звернувся до позивача у справі з усною
вимогою повернути кошти за придбані ним чоботи, або замінити чоботи, у зв'язку з тим, що придбані чоботи є неякісними,
з виробничим дефектом, але позивачем було відмовлено у заміні товару або поверненні коштів оскільки
сплинув гарантійний строк передбачений договором-купівлі-продажу від
03.12.2005р.

02.02.2006р.
ОСОБА_2. звернулась до позивача з письмовою заявою про проведення незалежної
експертизи для встановлення наявності виробничого дефекту на придбаних у
позивача чоботях / а.с. 25/, але позивач відмовила споживачу з посиланням на
те, що передбачений договором купівлі-продажу чобіт від 03.12.2005р.
гарантійний строк сплинув / а.с. 27/.

16.02.2006р.
до Головного Дніпропетровського
управління у справах захисту прав споживачів надійшла заява ОСОБА_2. / а.с. 23/.

З
метою перевірки обставин зазначених у заяві споживача на підставі розпорядження
заступника начальника Головного Дніпропетровського управління у справах захисту
прав споживачів №105 від 24.02.2006р. посадовими особами відповідача
24.02.2006р. було проведено перевірку дотримання законодавства про захист прав
споживачів позивачем у справі - ФОП ОСОБА_1. за місцем здіснення нею
господарської діяльності - торгівельне місце №НОМЕР_1 ринок «Центральний», м.
Кривий Ріг.

За
результатами перевірки складено акт
№НОМЕР_2 від 24.02.2006р. / а.с. 29-31/.

Як
вбачається з наданої суду ксерокопії вищезазначеного акту перевірки у ході
перевірки посадовими особами відповідача було виявлено факт реалізації
позивачем взуття без необхідної, доступної, достовірної та своєчасної
інформації про товар, а саме відсутня інформація про підприємство-виробника
товару, його адреса, дата виготовлення товару, не зазначено нормативний
документ вимогам якого повинно відповідати взуття, відсутні рекомендації щодо
експлуатації взуття та догляду за ним, та встановлено, що позивачем незаконно
відмовлено ОСОБА_2 у задоволені її вимог, незважаючи на те, що споживач
звернувся у встановлений гарантійний строк .

За
результатами перевірки, на підставі акту
№НОМЕР_2 від 24.02.2006р. Головним Дніпропетровським управлінням у
справах захисту прав споживачів 16.03.2006р. прийнято постанову №73 про
накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав
споживачів», якою до позивача у даній справі застосовано штраф у розмірі 3774
грн., в тому числі - за відмову споживачу в реалізації його прав у разі
придбання ним взуття неналежної якості, встановлених ч. 1 ст. 8 Закону України
«Про захист прав споживачів» (вартість чобіт 318,00 грн.) - 3180,00 грн., за
реалізацію 7 найменувань взуття на загальну суму 1980,00 грн., на яке відсутня
необхідна, доступна, достовірна та своєчасна інформація про продукцію - 594
грн. / а.с. 35/.

Правовідносини, які виникли між сторонами
у даній адміністративній справі врегульовано нормами Закону України «Про захист
прав споживачів», який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і
послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами
послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає
механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту
прав споживачів.

Факти порушення позивачем у справі вимог
ст. ст. 4,6 Закону України «Про захист
прав споживачів» якими передбачено обов'язкову наявність у разі реалізації
товару необхідної, доступної, достовірної
інформації про цю продукцію знайшли своє підтвердження під час розгляду
судом даної адміністративної справи та не були спростовані позивачем у справі.

Тому оскаржуваним рішенням відповідача на
позивача у даній справі обґрунтовано за ці порушення чинного законодавства, які
було виявлено у ході перевірки, було застосовано штраф, але під час визначення
розміру штрафу за це порушення відповідачу не було відомо, що позивач у
справі є платником фіксованого податку і
розмір штрафу помилково визначений у
розмірі 594 грн., замість 85 грн., як це передбачено п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів»

Статтею 7 Закону України «Про захист прав
споживачів» передбачено, що виробник (виконавець) забезпечує належну роботу
(застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів,
протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними
документами чи договором. Гарантійний строк на комплектуючі вироби повинен бути
не менший, ніж гарантійний строк на основний виріб, якщо інше не передбачено
нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на
продукцію або на етикетці чи в будь-якому іншому документі, що додається до
продукції. Гарантійні зобов'язання у будь-якому випадку включають також
будь-які зобов'язання виробника (виконавця) або продавця, передбачені рекламою.
На сезонні товари (одяг, хутряні та інші вироби) гарантійний строк
обчислюється з початку відповідного сезону, що встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Під час розгляду даної адміністративної
справи судом було встановлено, що нормативно-технічною документацією, ГОСТ
26166 «Взуття повсякденне з синтетичних та штучних шкір», ГОСТ 26167 «Взуття
повсякденне. ТУ», встановлені гарантійні строки носіння (експлуатації) для
взуття повсякденного з верхом з натуральної шкіри : на
шкіряній підошві - 40 днів, на підошві із шкірматеріалів з накладкою - 45 днів,
на підошві із шкірматеріалів - 50 днів, на підошві із шкірволону,
полівінілхлориду - 70 днів, на підошві із пористої гуми, поліуретану,
термопласти - 80 днів, для взуття зимового сезон починається з 15.11. по 15.03.
/а.с. 52-63, 43/.

Враховуючи встановлені чинним
законодавством гарантійні строки носіння взуття, приймаючи до уваги положення
ст. 17 Закону України «Про захист прав
споживачів», якими передбачено, що за
всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у
сфері торговельного та інших видів обслуговування, встановлення будь-яких
переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не
допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами,
положення ст. 18 цього ж закону, якими передбачено, що продавець (виконавець,
виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є
несправедливими, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу
добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та
обов'язків на шкоду споживача, колегія суддів вважає, що умови договору
купівлі-продажу від 03.12.2005р., який було укладено між позивачем та
споживачем ОСОБА_2., в частині визначення гарантійного строку є такими що
суперечать вимогам чинного законодавства, та не можуть бути застосовані, і тому
споживач ОСОБА_2. вважається таким, що
звернувся до позивача (продавця товару) в межах встановленого чинним
законодавством гарантійного строку з
вимогами, які передбачені ст.. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Доводи позивача у позовній заяві,
апеляційній скарзі про те, що відповідачем під час проведення перевірки було
порушено встановлений законодавством порядок проведення перевірки, її не було
запрошено для розгляду матеріалів перевірки, спростовуються зібраними та
дослідженими під час розгляду даної адміністративної справи належними
письмовими доказами / а.с. 33-36, 38,39, 40-41/.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок стосовно того, що
дії відповідача по притягненню позивача до відповідальності за порушення ним
вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є правомірними, і оскільки
позивач у справі є платником фіксованого податку, тобто в установленому законом
порядку звільнений від ведення обов'язкового обліку доходів і витрат, до нього
за порушення ст. ст. 4,6 Закону України
«Про захист прав споживачів» повинна бути застосовна санкція у розмірі 85 грн.,
як це передбачено п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

З
огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час
розгляду даної адміністративної справи об'єктивно, повно та всебічно з'ясував
усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, застосував
до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального
права, які регулюють саме ці правовідносини, та прийняв обґрунтоване, без
порушень норм чинного матеріального та процесуального права, рішення про
часткове задоволення заявлених позивачем вимог та визнав протиправною та
скасував постанову Головного Дніпропетровського управління у справах захисту
прав споживачів №73 від 16.03.2006р. в частині накладення штрафних санкцій у
розмірі 509,00 грн., а задоволені решти позовних вимог відмовив, оскільки у
ході розгляду даної справи апеляційним судом не було виявлено підстав для
скасування або зміни оскаржуваної позивачем постанови суду першої інстанції, а
тому постанову суду першої інстанції від
21.05.2007р. у справі №А23/171 необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги спростовуються
зібраними та дослідженими у справі доказами, та не можуть бути підставою для
скасування законної та обґрунтованої постанови суду, тому апеляційну скаргу
позивача необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Постанову Господарського суду
Дніпропетровської обл. від 21.05.2007р. у справі №А23/171 - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає чинності з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у місячний строк до Вищого
адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги.

Повний текст виготовлено - 25.11.2008р.

Головуючий: А.О.
Коршун

Судді: Л.П.
Туркіна

О.А.
Проценко