Справа № 22-а-675/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

по 1-й інстанції: Герасимчук Н.П.
Справа № 22-а-675/08 Білогірський районний суд Хмельницької області
ряд.ст.зв. № 47
№
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

14 квітня 2008 року
м. Львів

Олендера І.Я. Заверухи
О.Б. Шавеля Р.М.

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді

суддів -

при секретарі - Соколовській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні скарги представника
позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в
Білогірському районі Хмельницької області на постанову Білогірського районного
суду Хмельницької області від 10 липня 2007 року в справі № 2-а-12/07 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в
Білогірському районі Хмельницької області про перерахунок пенсії, як учаснику
бойових дій та стягнення недоплачених сум, -

в с т а
н о в и л а :

ОСОБА_1. в квітні 2007
року звернулась в суд із позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Білогірському районі Хмельницької області про
перерахунок пенсії, як учаснику бойових дій та стягнення недоплачених сум, в
якому просила зобов'язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії з
врахуванням її підвищення на 150 % мінімальної пенсії за віком, як учасниці
бойових дій за період 2002-2007 років з врахуванням виплачених сум, стягнути
недоплачену суму пенсії за вказаний період та зобов'язати відповідача
здійснювати відповідний перерахунок пенсії та виплачувати таку позивачці з
врахуванням її підвищення з кожним збільшенням мінімальної пенсії за віком
згідно із законодавством в подальшому.

10 липня 2007 року Білогірським районним судом
Хмельницької області прийнято постанову по даній адміністративній справі №
2-а-12/07, якою позовні вимоги були задоволені частково, а саме визнано дії відповідача частково неправомірними
та зобов'язано відповідача провести позивачці перерахунок пенсії з урахуванням
підвищення пенсії на 150% мінімальної пенсії за віком як учаснику бойових дій,
встановленої на відповідний період, з 01.01.2002 року по 01.07.2006 року та
зобов'язано відповідача виплатити позивачці різницю між перерахованим та
сплаченим підвищенням пенсії, як учасниці бойових дій з врахуванням її
підвищення на 150 % мінімальної пенсії за віком за період 01.01.2002 року по
01.07.2006 року, в задоволені решти позовних вимог було відмовлено.

Прийняту постанову суд першої
інстанції мотивував тим, що при
обчисленні пенсії позивачці їй була невірно нарахована надбавка як учаснику
бойових дій в розмірі 150 % мінімальної пенсії за віком, яка склала 29 грн.87
коп. Така надбавка повинна вираховуватися відповідно до Законів України «Про
прожитковий мінімум» та «Про пенсійне забезпечення» з мінімального розміру
пенсії за віком, а саме, з 01.01.2001 року по 01.01.2004 року - 86,90 грн., з
01.01.2004 року по 01.01.2005 року - 92,45 грн., з 01.01.2005 року - 332 грн., з
01.01.2006 року - 350 грн., з 01.04.2006 року по 01.07.2006 року - 359 грн. При цьому покликався на те, що відповідач повинен був при обрахуванні
розміру підвищення пенсії позивачці, як учаснику бойових дій виходити з вимог
вище вказаних Законів, а не керуватись Постановою Кабінету Міністрів України №
1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету».

Вказану
постанову суду в апеляційному порядку оскаржив представник позивачки ОСОБА_1. -
ОСОБА_2 та відповідач - УПФ України в Білогірському районі Хмельницької
області.

При
цьому представник позивачки в поданій апеляційній скарзі покликається на те, що
оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена частково з порушенням норм
матеріального права, в зв'язку з чим просить постанову скасувати та постановити
нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1. задовольнити в повному обсязі.

Як на
доводи апеляційної скарги представник позивачки покликається на те, що суд
задовольняючи позовні вимоги частково не врахував, що такі з огляду на наведені
судом мотиви повинні були задовольнятись в повному обсязі, оскільки порушення
прав позивачки не закінчилось 01.07.2006 року, а надалі продовжилось, оскільки
відповідач не виконує вимог чинного законодавства і з 01.07.2006 року в частині
перерахунку пенсії позивачки та вважає, що з метою запобігти таким порушенням в
подальшому суд повинен зобов'язати відповідача виплачувати пенсію позивачці з
врахуванням її підвищення з кожним збільшенням мінімальної пенсії за віком
згідно із законодавством України в наступні роки.

В свою
чергу представник відповідача в поданій апеляційній скарзі як на доводи
покликається на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального
права та не враховано, що встановлені ПКМУ відповідно до ст.116 Конституції
України, ст.ст.11,19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мінімальні та
максимальні розміри трудових пенсій за віком (ПКМУ від 13.03.2002 р. № 278 «Про
підвищення розміру пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення», ПКМУ від 15.04.2003 р. № 544 «Про підвищення розміру
трудових пенсій») не розповсюджуються для визначення розмірів соціальних
пенсій, надбавок, підвищень та інших доплат до пенсій. В зв'язку з цим просить
постанову скасувати та прийняти нову, якою повністю відмовити позивачці в
задоволені її позовних вимог.

В
судовому засіданні представник позивачки підтримав подану ним апеляційну скаргу
та просить її задовольнити, заперечивши при цьому проти апеляційної скарги
відповідача.

Представник
відповідача в свою чергу заперечив проти
доводів апеляційної скарги представника позивачки, підтримавши при цьому доводи
апеляційної скарги поданої відповідачем та просить таку задовольнити.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши
матеріали справи і доводи апеляційних скарг, колегія суддів вбачає підстави для
їх часткового задоволення з наступних підстав.

Так, як встановлено судом першої інстанції позивачці призначено пенсію за віком з 1983
року, що підтверджується посвідченням (а.с.7).

Згідно ст.12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», починаючи з 2002
року, в загальний розмір пенсії позивача увійшло 150% мінімального розміру
пенсії як учаснику бойових дій, яке становило 29 грн.87 коп., при цьому, як
вбачається з пояснень сторін, довідок, копій розпоряджень про перерахунок
пенсій наданих відповідачем (а.с.21-31), за основу брався розмір мінімальної пенсії
за віком для надбавок в сумі 19 грн. 91 коп. Також, з 01 липня 2006 року,
позивачу проведено щоквартальний перерахунок відповідно до змін, внесених
Законом України «Про внесенням змін до Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» від 05 жовтня 2005 року та згідно яких,
учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищена на 25%
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розглядаючи даний адміністративний
спір, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції не повно
та не всебічно дослідив обставини справи та належним чином не дав їм оцінку.
При цьому судом першої інстанції правильно не визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так дійсно, з матеріалів справи
вбачається ,що позивачка ОСОБА_1. має право на пільги, встановлені ст.12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як учасник бойових
дій, якому пенсію підвищено на 150 % мінімальної пенсії за віком та яка йому
виплачувалась з 01.01.2002 року по червень включно 2006 року (а.с.5-6, 21-31).

При цьому судом першої
інстанції не було враховано, що мінімальна пенсія за віком, яка поширюється на
досліджувані правовідносини, була встановлена Постановою Верховної Ради України
від 20.02.1996 року №49/96-ВР з подальшим підвищенням, згідно постанов Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року за №831 та від 03.01.2002 року за №1, якою
встановлено розмір 19,91 грн., тому позивачці підставно та правомірно
виплачувалась за спірний період надбавка в розмірі 29,87 грн., з огляду
19,91х150%.

З 01 липня 2006 року
позивачу проведено перерахунок пенсії в зв'язку з набранням чинності Закону України
«Про внесенням змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 5 жовтня 2005 року, а саме до ст.12 вказаного Закону,
згідно якого надбавка встановлюється в розмірі 25% від прожиткового мінімуму
доходів громадян, встановлених для непрацездатних. Надбавка проводилась в
зв'язку з цим з 01.07.2006 року в розмірі 89,75 грн., оскільки прожитковий
мінімум 359 грн., з 01.10.2006 року 91,50 грн. коли прожитковий мінімум 366
грн., з 01.01.2007 року 95 грн. коли мінімум складав 380 грн.

Колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що доводи позивачки в поданій позовній заяві та
апеляційній скарзі, що подібна надбавка повинна вираховуватися відповідно до
Законів України «Про прожитковий мінімум» та «Про пенсійне забезпечення» не є
аргументовані, позаяк визначений ними мінімальний розмір пенсії за віком, не
розповсюджується на пенсіонерів які забезпечуються соціальними гарантіями за
Законом України«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

На вказані обставини
правомірно покликався в своїх запереченнях відповідач, однак судом першої
інстанції не надано їм належної оцінки.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що дії
відповідача, в частині виплати та відмови у перерахунку пенсії позивачці з урахуванням
її підвищення на 150 % відповідно до Законів
України «Про прожитковий мінімум» та «Про пенсійне забезпечення» з мінімального
розміру пенсії за віком, є правомірними.

Відповідно
до ст.159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України
суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного
вирішення справи.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, не об'єктивно і
всебічно не з'ясованих обставинах, не відповідає вимогам ст.ст.2,10,11,71,72,86,138,143,159,161-163
КАС України, прийнята з порушенням норм матеріального права, доводи апеляційної
скарги відповідача її спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207
КАС України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу
представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Білогірському
районі Хмельницької області задовольнити.

Постанову Білогірського
районного суду Хмельницької області від 10 липня 2007 року в справі № 2-а-12/07
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в
Білогірському районі Хмельницької області про перерахунок пенсії, як учаснику
бойових дій та стягнення недоплачених сум, -
скасувати та прийняти нову.

В задоволенні позову ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в Білогірському районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії, як учаснику бойових дій та стягнення
недоплачених сум, - відмовити.

Постанова набирає законної сили негайно після
проголошення.

На постанову апеляційного суду може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця після проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий
суддя : І.Я.Олендер

Судді:
Р.М.Шавель

О.Б.Заверуха