Справа № 22-а-1679/08
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Желік М.
Справа № 22-а-1679/08
суд Львівської області ряд. стат. звіту № 66
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Улицького
В.З., Багрія В.М.,

при секретарі - Гідеї
К.М.,

з участю прокурора - Яговдіка
С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бродівської
міської ради Львівської області на постанову господарського суду Львівської
області від 10 липня 2007 року у справі № 1/149-22/73а за позовом військового
прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі
квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя
Міністерства оборони України до Бродівської міської ради Львівської
області, третя особа суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1
про визнання нечинним рішення , -

в с т а н о в и л а :

Військовий прокурор Тернопільського гарнізону в інтересах
держави в особі квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя Міністерства оборони України звернувся до
суду з позовом про визнання нечинним рішення Бродівської міської ради від
24.03.2006 року № 604 “Про затвердження технічної документації із землеустрою
та передачі у оренду земельної ділянки на вул. Богуна приватному підприємцю
ОСОБА_1” .

Постановою господарського суду Львівської області від 10
липня 2007 року у справі № 1/149-22/73а позов було задоволено. Вирішуючи даний
публічно-правовий спір, суд виходив із того, що Міністерство оборони не давало
згоди на передачу земельної ділянки військового житлового містечка АДРЕСА_1, а
відтак рішення Бродівської міської ради від 24.03.2006 року № 604 прийняте з
перевищенням повноважень.

Бродівська
міська рада у поданій апеляційній скарзі просить зазначену постанову суду
скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні позовних вимог. У
обґрунтування своїх вимог покликається на те, що законодавством надано право
прокурору звертатися до суду з позовом лише у інтересах держави або
громадянина, а не у інтересах підприємств, установ і організацій. Тому вважає,
що прокурор був вправі звертатися з таким позовом лише за умови, якщо прийняття
оспорюваного рішення зумовило б порушення або загрозу порушення державних
інтересів внаслідок протиправних дій відповідача. У позовній заяві не розкрито
які саме інтереси держави порушені оспорюваним рішенням, а аналіз такого
свідчить про те, що його прийняття жодним чином не зачіпає інтересів держави.

Крім
того, звертає увагу апеляційного суду на те, що військовий житловий фонд по
вул. Богуна у м. Броди переданий у власність територіальної громади м. Броди,
що підтверджується актом приймання-передачі від 07.06.2007 року, а відповідно
до вимог ст. 120 Земельного кодексу України до особи, яка придбала житловий
будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку,
на якій вони розміщені, без зміни їх цільового призначення, у встановлених
договорах розмірах. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі
або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право
власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята жилим будинком, будівлею
або спорудою та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування. Тому вважає, що при переході права власності на житлові будинки
військового містечка № 25, у власність територіальної громади м. Броди перейшла
і земельна ділянка площею 10,42 га,
частиною якої є спірна земельна ділянка площею 0,0057га, передана у оренду
підприємцю ОСОБА_1

У поданих апеляційному
суду письмових запереченнях військовий прокурор Тернопільського гарнізону
вважає вимоги апелянта безпідставними і просить залишити постанову суду першої
інстанції без змін. У обґрунтування своєї позиції покликається на те, що
відповідно до положень ст. 77 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України
“Про використання земель оборони”, ст. 14 Закону України “Про збройні сили”
землі, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами,
установами та організаціями Збройних Сил України є державною власністю і
належать їм на праві оперативного управління. Положеннями ст. 141, 142, 143
Земельного кодексу України передбачені підстави та порядок припинення права
користування та вилучення земельних ділянок і вони передбачають згоду
землекористувачів на вилучення земельних ділянок. Відповідно до пп. 44, 45, 50
Положення про прядок надання в користування земель (земельних ділянок) для
потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями,
затвердженого наказом Міністра оборони України № 483 від 22 грудня 1997 року,
передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони
України або за його дорученням начальником розквартирування військ та
капітального будівництва - начальником Головного управління розквартирування
військ та капітального будівництва Збройних Сил України. Міністром оборони або
уповноваженою ним посадовою особою рішення щодо надання згоди на передачу
спірної земельної ділянки площею 0,0057 га не приймалося. Крім того, посадовими
особами Тернопільської КЕЧ району та КЕВ м. Тернополя дана земельна ділянка
органу місцевого самоврядування не передавалася

Прокурор у ході апеляційного розгляду вимоги апелянта
заперечив, давши пояснення, аналогічні до викладеного у письмовому запереченні
на апеляційну скаргу.

Інші особи, які беруть участь у справі, на виклик
апеляційного суду не прибули, що відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України не є
перешкодою для судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання,
що подана скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відповідно
до вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Покликання
апелянта на те, що прокурор не мав права звертатися з таким позовом, оскільки
прийняття оспорюваного рішення не зачіпає інтересів держави колегія суддів
вважає надуманим виходячи з того, що відповідно до положень ч. 2 ст. 14 Закону
України “Про збройні сили” земля, води, інші природні ресурси, а також майно,
закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами,
установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю,
належить їм на праві оперативного управління.

Відповідно
до положень ч. 2 ст. 71 КАС України у адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як
вбачається із тексту оспорюваного рішення Бродівської міської ради від
24.03.2006 року № 604, спірну земельну ділянку військового житлового містечка (
р-он вул. С. Бандери та Богуна) площею 0,0057 га на вул. Богуна було вилучено з
користування Тернопільської КЕЧ (колишнє БУ № 2 Луцької КЕЧ) для надання у оренду підприємцю ОСОБА_1

Поряд
із цим, відповідачем не було надано суду доказів наявності передбачених ст.ст.
141-144 Земельного кодексу України підстав для вилучення цієї земельної ділянки
з користування Тернопільської КЕЧ.

Щодо
твердження апелянта про перехід права власності на спірну земельну ділянку на
підставі положень 120 Земельного кодексу України, то колегія суддів вважає його
таким, що не заслуговує на увагу, оскільки відповідачем не було надано суду
належних доказів того, що мало місце придбання Бродівською міською радою чи
відповідною територіальною громадою в її особі будь-яких розміщених на вказаній
земельні ділянці житлових будинків, будівель або споруд, проведене у
передбаченому вимогами Цивільного кодексу України порядку та належним чином
зареєстроване.

Крім
того, вказана правова норма передбачає перехід право власності на земельну
ділянку без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором,
а з тексту оспорюваного рішення Бродівської міської ради від 24.03.2006 року №
604 вбачається зміна цільового призначення цієї земельної ділянки.

Поряд із цим, із копії рішення виконавчого комітету
Бродівської районної ради депутатів трудящих № 25 від 09.10.1969 року з
додатком вбачається, що вказаний орган місцевого самоврядування свого часу підтвердив
зазначеним рішенням право користування спірною земельною ділянкою Міністерством
оборони.

З
огляду на наведене колегія суддів вважає, що при вирішенні даного
публічно-правового спору судом першої інстанції було правильно встановлено
фактичні обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм
матеріально і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому оскаржувану постанову суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну
скаргу Бродівської міської ради Львівської області залишити без задоволення, а
постанову господарського суду Львівської області від 10 липня 2007 року у
справі № 1/149-22/73а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді
В.З.Улицький

В.М.Багрій