Справа № 22-а-9682/08
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя першої інстанції - Стиран В.В.
Суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 жовтня 2008 року справа
№ 22-а-9682/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Сухарька М.Г.

Білак С.В.

при секретарі судового засідання

Безруковій В.М.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1

від відповідача:

Ціоненко О.В. - довіреність від 07.07.08р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Макіївського міського управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області

на постанову Донецького окружного адміністративного
суду

від по
адміністративній справі

12 червня 2008
року № 2-а-9357/08 (суддя
Стиран В.В.)

за позовом

ОСОБА_1 м. Макіївка

до

Макіївського міського управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області

про

стягнення заборгованості

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2008 року по справі № 2-а-9357/08 задоволено
позов ОСОБА_1 м. Макіївка до
Макіївського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх
справ України в Донецькій області, внаслідок чого визнані дії Макіївського
міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області неправомірними, стягнуто з Макіївського міського управління
Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області
заборгованість за невикористане формене обмундирування на користь позивача в
розмірі 1919,61грн.

В апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду справи Макіївське
міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в
Донецькій області просить скасувати постанову суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та
ухвалити нове рішення, яким позивачу у задоволенні позову відмовити.

Позивач
під час апеляційного розгляду справи проти доводів апеляційної скарги
заперечував, вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, ухвалена
судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі
повного і всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, встановила наступне.

З
матеріалів справи вбачається, що наказом від 27.12.2002р. № 86 пс позивач був
звільнений з органів внутрішніх справ по п. 65 «А» (за віком у відставку).

Відповідно довідки УМВС України в Донецькій області №1861 від 15.12.2004р.
сума до виплати позивачу грошової компенсації замість предметів форменого
обмундирування складає 2741,61грн.

За приписами ст. 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»
держава гарантує військовослужбовцям
матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють
заінтересованість громадян України у військовій службі.

Частиною 2 цієї статті (в редакції, чинної до 11.03.2000р.) встановлено, що
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також
речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову
компенсацію замість них. Грошове
забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, кваліфікації,
наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов військової служби. Порядок і розміри грошового та
матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового
майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з
урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.

Проте, дія частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з 11.03.2000р., була призупинена в частині
одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість речового майна (за винятком
військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України,
Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та
Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України,
що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність
військовослужбовців) на підставі Законів №1459-III від 17.02.2000 р. «Про деякі
заходи щодо економії бюджетних коштів» (із змінами, внесеними Законами України
№ 1577-III від 23.03.2000 р., № 2463-III від 29.05.2001 р., №3111-III від
07.03.2002 р.).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, не враховував наведені
обставини.

Згідно ч.2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для
звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася
або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Довідку на виплату грошової компенсації замість предметів форменого
обмундирування № 1861 було видано позивачу 15.12.04р., тому колегія суддів
вважає, що саме з цієї дати позивач дізнався про порушення своїх прав.

Враховуючи, що позивач звернувся
до суду з позовом 16.04.2008р., то судова колегія
вважає, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду.
Доказів, що засвідчують наявність поважних причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду, позивачем не
надано.

Висновок суду першої інстанції про те, що строк звернення
до суду пропущено позивачем з поважних причин, оскільки відповідач, відповідно
до діючого законодавства України, повинен був самостійно виплатити позивачеві
грошову компенсацію замість належних предметів форменого обмундирування,
колегія суддів вважає безпідставним, оскільки наявність у суб'єкта владних
повноважень зобов'язання щодо виплати грошової компенсації не позбавляє права
позивача своєчасно звернутися до суду з позовом про захист своїх прав.

Згідно ч.1 ст. 100 Кодексу адміністративного
судочинства України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у відзиві на
позов ( вхід.№12566 від 22.05.2008р.) наполягав на застосуванні встановленого
ст.99 КАС України строку звернення до суду. Тому пропуск такого строку є
підставою для відмови в позові.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального
права, що є підставою для скасування постанови та прийняттям
нової про відмову в позові.

Керуючись статтями 24, 100, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Макіївського міського управління Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій області на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 12 червня
2008 року по справі № 2-а-9357/08 - задовольнити.

Скасувати
постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2008 року по справі № 2-а-9357/08.

У
задоволенні позову ОСОБА_1 м. Макіївка
до Макіївського міського управління Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення заборгованості по
виплаті грошової компенсації замість належних предметів форменого обмундирування
в сумі 1919,61грн. відмовити.

Вступна
та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у
судовому засіданні 10 жовтня 2008 року. Постанова у повному обсязі складена у нарадчій
кімнаті 14 жовтня 2008 року.

Постанова
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанова
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий:
Гаврищук Т.Г.

Судді:
Сухарьок М.Г.

Білак С.В.