Справа № 22-а-6503/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2008 року
м.
Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

судді - доповідача - Олендера І.Я.,

суддів -
Заверухи О.Б., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання - Бацику О.Р.,

за участю осіб:

від позивача -ОСОБА_1,

від відповідачів - Матєша А.С.
- представник,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу

за апеляційною скаргою -
фінансово-економічного відділення штабу Західного оперативного командування

на постанову Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 17 вересня 2007 року по справі № 2-а-2721/07

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до фінансово-економічного відділення штабу Західного
оперативного командування,

про зобов'язання донарахувати і виплатити грошове
забезпечення, -

в с т а н о в и
л а :

В травні 2007 року позивачОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до фінансово-економічного відділення штабу Західного
оперативного командування, в якому просив зобов'язати відповідача донарахувати йому з 01.04.2006 року
і виплатити грошове забезпечення виходячи з нових посадових окладів відповідно
до Постанови КМ України № 268 „Про упорядкування структури та умов оплати праці
працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та
інших органів” від 09.03.2006 року, Постанови КМ України № 984 від 19.07.2006
року „Про деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої
влади, органів прокуратури, суддів та інших органів” та усіх інших раніше
виплачуваних надбавок, у тому числі - передбачених Указами Президента України
№, 173 від 23 лютого 2002 року та № 389 від 05 травня 2003 року, а також премії
у розмірі 33,3 % від щомісячного грошового забезпечення. Відповідачем не було враховано вимог постанов
Кабінету Міністрів України 09.03.2006 року № 268 та від 19.07.2006 року № 984,
якими встановлені нові розміри посадових окладів у бік збільшення. Крім цього,
відповідачем не враховані вимоги Указів Президента України № 173 від 23.02.2002
року «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і
начальницького складу органів внутрішніх справ» та № 389 від 05.05.2003 року
«Про надбавки військовослужбовцям Збройних сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за безперервну службу». Звернувшись до відповідача про донарахування та виплату
грошового забезпечення йому було відмовлено.
Вважає відмову неправомірною, оскільки постановою Кабінету Міністрів України №
268 не скасовані надбавки, запроваджені вказаними Указами Президента України.

Постановою від 17 вересня 2007 року Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської області позовні вимоги були задоволені та
зобов'язано відповідача донарахувати та виплатити позивачу з 10.04.2006 року
грошове забезпечення з врахуванням надбавок, передбачених Указом Президента
України № 173 від 23 лютого 2002 року, Указом Президента України № 389 від 05
травня 2003 року, а також премії в розмірі 33,3 % від щомісячного грошового
забезпечення.

В обґрунтування зазначеної постанови суд покликається на
те, що на момент прийняття постанови
Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. №
268 "Про упорядкування структури та умов праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів", Укази Президента України № 173 від
23.02.2002 року «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб
рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» та № 389 від
05.05.2003 року «Про надбавки військовослужбовцям Збройних сил України,
Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної
служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу»
діяли, а відтак, при проведенні позивачу нарахування сум грошового забезпечення
повинні були враховуватись.

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив
відповідач - фінансово-економічне відділення штабу Західного оперативного
командування, представник в якого в поданій апеляційній скарзі вказує на
порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна
скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповністю з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому
вказує на те, що виплата грошового забезпечення позивачу за спірний період
проведено у відповідності до чинного законодавства.

Представник відповідача -
фінансово-економічного відділення штабу Західного оперативного командування в
судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, в обґрунтування її мотивів
покликалась на обставини, які в ній викладені, просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні
адміністративного позову.

Позивач
в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, в обґрунтування своїх доводів
покликався на обставини, викладені у запереченні на апеляційну скаргу. Вважає
постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просить апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної
скарги, позивача на заперечення проти доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Приймаючи постанову про задоволення адміністративного
позову суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що при проведенні позивачу
нарахування та виплати суми грошового забезпечення повинні були враховуватись
вимоги Указів Президента України № 173 від 23.02.2002 року та № 389 від 05.05.2003 року, оскільки на
момент прийняття постанови Кабінету Міністрів України
від 09.03.2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов праці
працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та
інших органів" вони були чинними.

Однак, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції неповністю з'ясував обставини, що мають
значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а також
має місце порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного
вирішення справи з наступних підстав.

В процесі апеляційного розгляду встановлено, що позивач до 31.12.2006 року проходив військову службу в
органах військової прокуратури Західного регіону України на посаді старшого
помічника військового прокурора Західного регіону України у військовому званні
„полковник юстиції” і перебував на фінансовому забезпеченні у
фінансово-економічному відділені штабу Західного оперативного командування, що
не оспорюється сторонами.

Аналіз постанови Кабінету Міністрів
України № 268 від 9 березня 2006 року «Про впорядкування структури та умов
оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів» дає підстави вказувати на те, що нею було запроваджено
нову структуру грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять службу
в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, а не тільки змінено
розмір посадових окладів на що вказує позивач.

Пунктом 5 цієї постанови встановлено,
що грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах
прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, складається з посадового окладу та
інших виплат, встановлених цією постановою, а також окладу за військове звання
та надбавки за вислугу років, що визначається законодавством для
військовослужбовців. На зазначених осіб не поширюється дія постанови Кабінету
Міністрів України від 7 лютого 2001 року № 104 «Про порядок і норми грошового
та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших
військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ,
органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади
та інших цивільних установ» (крім абз.3 і 6 п.1), зокрема, абзацу 2-го п.1 щодо
виплати додаткових видів грошового забезпечення у розмірах і порядку,
визначених законодавством для військовослужбовців.

Із врахуванням вимог вказаної
постанови, грошове забезпечення позивача встановлюється з двох складових: а) як
цивільній особі - посадовий оклад, надбавка за роботу з таємними документами,
надбавка за високі досягнення у праці, премія; б) як військовослужбовцю - оклад
за військове звання, надбавка за вислугу років.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з огляду на прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 268
від 9 березня 2006 року «Про впорядкування структури та умов оплати праці
працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та
інших органів», не передбачено виплати військовослужбовцям, які проходять
службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах щомісячних
додаткових видів грошового забезпечення у відповідності до Указів
Президента України №, 173 від 23 лютого 2002 року та № 389 від 05 травня 2003
року. Крім того, не передбачено виплату інших складових грошового забезпечення,
встановлених для військовослужбовців, крім окладу за військові звання, надбавки
за вислугу років.

Колегія суддів вважає, що зазначене вище повністю
узгоджується з ст.46-1 Закону України „Про прокуратуру”.

В
судовому засіданні встановлено, що з квітня 2006 року позивачу у відповідності
до вимог чинного законодавства, в тому числі у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 9 березня
2006 року «Про впорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату
органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», відповідачем нараховувалось та виплачувалось
грошове забезпечення.

Таким чином, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що можливе
проведення донарахування та виплату позивачу грошового забезпечення з
01.04.2006 року по 31.12.2006 року з урахуванням нових розмірів посадових
окладів та водночас із збереженням раніше виплачуваних видів грошового
забезпечення.

З огляду на викладене, колегія
суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції неповністю
з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи, мало місце порушення норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення справи, а тому, апеляційна скарга
фінансово-економічного відділення штабу Західного оперативного командування
області підлягає до задоволення, а оскаржувана постанова скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198,
202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів, -

п о с т а н о в и л
а :

Апеляційну скаргу
фінансово-економічного відділення штабу Західного оперативного командування -
задовольнити.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2007 року по справі №
2-а-2721/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до фінансово-економічного
відділення штабу Західного оперативного командування, про зобов'язання
донарахувати і виплатити грошове забезпечення - скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволені позову.

Постанова набирає законної
сили негайно після проголошення. Постанова може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі прийняття
постанови в порядку ч.3ст.160 КАС
України, протягом того ж строку з часу складення такої в повному обсязі.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

Д.М.Старунський