Справа № 22а-12265/08
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2008-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

головуючий суддя І інстанції - Ушаков Т.С.
суддя
- доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

« 05
» листопада 2008 року справа № 22а-12265/08

м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Геращенка І.В.

суддів Арабей
Т.Г., Малашкевича С.А.

при секретарі судового засідання Літвіновій Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові
Луганської області

на постанову Луганського окружного
адміністративного суду

від 26.08.2008 року

у справі № НОМЕР_1

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до відповідача Управління Пенсійного фонду
України в м. Стаханові Луганської області

про визнання дій незаконними та зобов¢язання
здійснити перерахунок пенсії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові
Луганської області про визнання неправомірними дій щодо відмови в перерахунку
пенсії, зобов¢язання
здійснити перерахунок пенсії по інвалідності згідно ст. 50, ст. 54 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком;
зобов'язання провести перерахунок державної пенсії як інваліда ІІ групи в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком з 01.01.2007 року.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 26.08.2008 року
у справі № НОМЕР_1 (суддя Ушаков Т.С.) позовна заява задоволена.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати судове
рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовної заяви
відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої
інстанції норм процесуального права.

Вказує на те, що провадження у справі повинно бути закритим, оскільки є
таке, що набрало законної сили рішення у справі між тими ж сторонами та про той
же предмет спору.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила.

Позивач - учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої
категорії, визнаний інвалідом ІІ групи, перебуває на обліку як пенсіонер в
Управлінні Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 54 Закону України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” він
13.10.2006 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові
Луганської області з заявою про нарахування державної та додаткової пенсій у
розмірах, встановлених зазначеною нормою
Закону, на що УПФУ відмовило в перерахунку призначених пенсій з огляду на
відсутність підстав такого перерахунку та правомірність визначення розміру
пенсії.

У зв'язку з зазначеним ОСОБА_1. звернулась до Стаханівського міського суду
з позовною заявою до УПФУ в м. Стаханові про визнання дій неправомірними та
спонукання зробити перерахунок пенсії з 01.10.2006 року.

Постановою Стаханівського міського суду Луганської області від 29.05.2007
року у справі № НОМЕР_2 позовна заява задоволена частково: визнані дії
неправомірними та зобов'язано зробити перерахунок пенсії з 13.10.2006 року та в
подальшому робити такий перерахунок.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17.09.2007
року у справі № 22а-2096/07 постанова Стаханівського міського суду в частині
задоволення позовної заяви щодо зобов'язання робити перерахунок пенсії в
подальшому скасована.

З 01.01.2007 року ОСОБА_1. у зв'язку зі зміною розміру прожиткового
мінімуму не проводилось.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом, в апеляційній скарзі вказується тільки
на порушення норм матеріального права.

Заявник скарги вважає, що при нарахування та виплаті пенсії застосовується
мінімальної заробітної плати в сумі 19 грн. 91 коп., встановлений постановою
Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету» від 3 січня 2002 року № 1.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому
числі, органів державної влади.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права
шкоди.

Основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого
населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розділ
8 даного Закону передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4.

Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних
категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Стаття
50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у відповідних розмірах, зокрема, інвалідам ІІ групи - 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Виплата зазначеної пенсії відповідно до статті 53 даного Закону
здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Нормами
статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та умови
призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з
втратою годувальника. Зазначені норми розповсюджуються на позивача як
віднесеного до категорії 1. Частина четверта статті 54 цього Закону
передбачає, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим по ІІ групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч. 3 ст. 67 спеціального
Закону у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Посилання відповідача на частину 5 статті 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», якою визначено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою
годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом
Міністрів України, внаслідок чого відповідач керувався розміром 19 гривень 91
копійка, та 22 грн. 30 коп., що визначені постановою Кабінету Міністрів України
«Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок державного бюджету» від
3 січня 2002 року № 1 (зі змінами внесеними постановою № 895 від 13 липня 2004
року), колегія судів не приймає, оскільки
ототожнювати порядок і розмір в силу різного правового навантаження цих
значень неможливо. Якщо «порядок» відповідає на питання «як, яким чином», то
«розмір» - «скільки».

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його
встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної
гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про
прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України
«Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня
2000 року № 2017-ІІІ, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум
використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за
віком, який відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що прожитковий мінімум на
одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і
демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в
законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум
публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19
грудня 2006 року № 489-5, що набрав чинності з 1 січня 2007 року, затверджений
прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 380
гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1 жовтня - 395 гривень.

Зазначена стаття змінена Законом України від 15 березня 2007 року № 749-5
та існує в новій редакції з 28 березня 2007 року, якою прожитковий мінімум для
особи, яка втратила працездатність, визначений з 1 січня - 380 гривень, з 1
квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень.

При цьому, зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити,
що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу
першого частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується
прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом
п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає
відповідно 410 грн. 06 коп.; 415 грн. 11 коп.

22 травня 2008 року рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 були
визнані неконституційними положення пункту 28 розділу ІІ Закону України
"Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", якими з 01 січня 2008 року були внесені зміни
зокрема до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
перерахунок пенсії повинний бути здійснений з урахуванням мінімальної пенсії за
віком.

Тобто, судом першої інстанції правильно застосовані норми Закону України
"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в редакції, яка була чинною до внесення змін
Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення
змін до деяких законодавчих актів України".

Таким чином, для позивача як інваліда ІІ групи, особи, постраждалої
внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, нижчий розмір державної та
додаткової пенсії повинен розраховуватися, виходячи із вищевикладеного.

Колегія суддів не приймає доводи
відповідача, як з огляду на недоведеність приписів зазначених постанов до
спірних відносин, так і з огляду на положення принципу законності, визначених
пунктами 2-4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зокрема
зазначено у рішенні № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року по справі № 1-21/2005),
пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження
конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював
правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють
певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія
призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України
зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому
звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не
допускається.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи і ухвалюючи судове рішення у даній
справі колегія суддів виходить з того, що конституційні принципи, на яких
базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і
право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6,
статтею 8, частиною 2 статті 19,
статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері
пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією
забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань,
виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8
Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів дійшла висновку щодо правомірності застосування судом першої
інстанції норм спеціального закону у межах спірних відносин для нарахування та
виплати позивачу пенсії, але невірно визначив період, з якого відповідач
повинен здійснити позивачу такий перерахунок.

З позовної заяви вбачається, що позивач просив суд зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2007 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд
розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного
захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони
просять.

Оскільки під час судового розгляду апеляційним судом
встановлена протиправність дій відповідача у 2007 році, позовна заява в цій
частині підлягає задоволенню.

Крім того, суд першої інстанції невірно визначив період,
з якого треба робити перерахунок у 2008 році.

Оскільки положення пункту 28 розділу ІІ Закону України
"Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", якими з 01 січня 2008 року були внесені зміни
зокрема до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визнані
неконституційними 22 травня 2008 року, то перерахунок пенсії у 2008 році треба
робити саме з цієї дати.

Колегія суддів не приймає до уваги довід заявника скарги
щодо того, що провадження у справі повинно бути закритим на підставі п. 1 ч.4
ст. 157 КАС України, оскільки у спорі, що розглядався, визначений інший предмет
спору - період, за який позивачу повинний бути зроблений перерахунок пенсії.

На підставі викладеного керуючись Конституцією України, Законом України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, Законом України
“Про загальнообов¢язкове державне пенсійне страхування”, ст. 2, 160, ст. 167, ст. 195, ст.
196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 211, ст. 212,
ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т
А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного
фонду України в м. Стаханові Луганської області на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 26.08.2008 року у справі № НОМЕР_1 - задовольнити
частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26.08.2008 року
у справі № НОМЕР_1 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в
м. Стаханові Луганської області про визнання дій неправомірними та спонукання
здійснити перерахунок пенсії -
скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові
Луганської області про визнання неправомірними дій щодо відмови в перерахунку
пенсії, зобов¢язання
здійснити перерахунок пенсії по інвалідності згідно ст. 50, ст. 54 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком;
зобов'язання провести перерахунок державної пенсії як інваліда ІІ групи в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком з 01.01.2007 року - задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м.
Стаханові Луганської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1згідно
ст. 50, ст. 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, виходячи з мінімального
розміру пенсії за віком; зобов'язання провести перерахунок державної пенсії як
інваліда ІІ групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком з 01.01.2007 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської
області здійснити ОСОБА_1перерахунок пенсії згідно ст. 50, ст. 54 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком;
зобов'язання провести перерахунок державної пенсії як інваліда ІІ групи в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року та з
22.05.2008 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова Донецького апеляційного
адміністративного суду вступає в законну силу з моменту проголошення та може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

У судовому засіданні 05.11.2008 року проголошений повний текст постанови.

Головуючий І.В.Геращенко

Судді Т.Г.Арабей

С.А.Малашкевич

з оригіналом згідно

головуючий І.В.Геращенко