Справа № 22а-1420/07
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2007-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2007 року Судова колегія Одеського апеляційного

адміністративного
суду у складі:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Бітова А.І. та Милосердного
М.М.,

при секретарі Усенко С.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2007
року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миколаївського обласного військового комісаріату, Головного управління Пенсійного фонду України в
Миколаївської області про захист права на пенсійне забезпечення,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївського обласного військового комісаріату про зобов'язання
зробити перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням надбавок:

· з 01 вересня 1999 року по 31 грудня 2002 року -
щомісячної надбавки у розмірі 40% посадового окладу, передбаченої
Указом Президента України № 847/99 від 14 липня 1999 року «Про
додаткові заходи щодо впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців
Збройних Сил України»;

· з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2004 року - щомісячної
надбавки у розмірі 100% грошового забезпечення,
встановленої Указом Президента України №173/2002 від 23 лютого

2002 року «Про посилення соціального захисту
військовослужбовців та осіб рядового і

начальницького
складу органів внутрішніх справ»;

- з 01 травня
2003 року - щомісячної надбавки за безперервну службу у розмірі 90%

грошового забезпечення, передбаченої Указом Президента
України №389/2003 від 05 травня

2003 року «Про надбавки військовослужбовцям Збройних
Сил України, Міністерства

внутрішніх справ України, Державного комітету у справах охорони державного
кордону

України та Управління державної* охорони України за безперервну службу»;

- з
01 березня 2001 року по 31 грудня 2004 року - премії у розмірі 33,3 % грошового

забезпечення, передбаченої Постановою Кабінету
Міністрів України від 22 травня 2000 року

№ 829 «Про грошове забезпечення
військовослужбовців» та Положенням «Про порядок

виплати грошового забезпечення військовослужбовцям
Збройних Сил України»,

затвердженим Наказом Міністра оборони України № 75
від 05 березня 2001 року.

__________________________________________________________________________

Головуючий І інстанції суддя
Батченко О.В. Справа №22а-1420/2007 р.

Доповідач суддя Золотніков О.С. Категорія № 22

2

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 травня 2007 року до
участі у справі в якості співвідповідача притягнуто
Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2007 року
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушено матеріальний та процесуальний
закон. На думку апелянта, відмова у задоволенні позову
суперечить положенням Конституції України та іншим законодавчим актам з питань пенсійного забезпечення військовослужбовців.
Крім того, як вказується в апеляційній скарзі,
при розгляді справи суд не зупинив провадження у справі до розгляду іншої справи, яка розглядалася в порядку
конституційного судочинства, чим порушив вимоги п. З ст. 156 КАС
України. У зв'язку з викладеним ставиться питання про скасування постанови суду
першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника позивача в підтримку апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її
задоволення.

Судом встановлено, що підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за віком з 20 липня 1980 року з призначенням йому
пенсії військовослужбовця, яку обчислено з усіх видів грошового забезпечення,
які він отримував під час служби.

З 01 січня 2005 року позивачу виплачувалося 50 %, а з 01 січня 2006 року -
100 % пенсії, перерахованої на підставі Закону України
«Про внесення змін до статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»» від 15 червня 2004 року.

Відповідно до положень ст. 43 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262 -XII «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» (в
редакції до 15.06.2004 року, яка діяла до 01.01.2005 року) при обчислені пенсій особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової служби за контрактом враховуються відповідні
оклади за посадою, військовим чи спеціальним званням, процентна надбавка за вислугу років, надбавки за вчене звання і
вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби в
порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393
«Про порядок обчислення вислуги років, призначення та
виплати пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей» передбачено, що пенсії особам зазначеної категорії військовослужбовців обчислюються із суми грошового забезпечення,
що виплачується їм на день звільнення з військової служби.

На підставі викладеного суд першої інстанції при вирішенні справи
обґрунтовано виходив з того, що запроваджені Указом Президента України № 847/99
від 14 липня 1999 року, Указом Президента України та №
173/2002 від 23 лютого 2002 року, Указом Президента
України № 389/2003 від 05 травня 2003 року надбавки військовослужбовцям не є підвищенням грошового забезпечення, з якого позивачу
нарахована пенсія, а належать до додаткових видів грошового
забезпечення, яких позивач під час його служби в Збройних Силах України не отримував, а тому ці надбавки не могли бути враховані при
пенсійному забезпеченні ОСОБА_1. При цьому
зазначеними указами не передбачено перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям у зв'язку із запровадженням
цих надбавок.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 6 квітня 1998 року № 452 «Про упорядкування додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців»,
якою затверджені додаткові види грошового забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил

3

України, премія, що виплачується
військовослужбовцям, не віднесена до додаткових видів грошового
забезпечення.

Зазначене преміювання військовослужбовців було запроваджене на підставі
Указу Президента України від 4 жовтня 1996 року № 923
«Про грошове забезпечення військовослужбовців», та
здійснювалось на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року № 829 «Про грошове забезпечення
військовослужбовців». Проте необхідність врахування розмірів
зазначеної премії при обчисленні пенсії наведеними нормативними
актами не передбачено.

У зв'язку з викладеним висновок суду першої інстанції про неможливість
врахування розміру премії при нарахуванні пенсії позивачу є
обґрунтованим.

Відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги позивача, суд апеляційної
інстанції також враховує, що Рішенням
Конституційного Суду України від 14 червня 2007 року № 3-рп/2007 положення
Закону України «Про внесення змін до статті 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 15
червня 2004 року, якими передбачено право пенсіонерів - військовослужбовців та
прирівняних до них осіб на перерахунок пенсій з урахуванням нових щомісячних видів грошового забезпечення та виплату 50
відсотків перерахованої пенсії з 01 січня 2005 року і 100 відсотків
перерахованої пенсії з 01 січня 2006 року визнано такими, що відповідають
Конституції України (є конституційними).

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції положень
п. З ст. 156 КАС України не ґрунтуються на процесуальному законі.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС
України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого
суду - без змін.

Керуючись ст.ст.
195,196,198,200,205,206,254 КАС України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2007 року
- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду
України протягом одного місяця з дня
набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.