Справа № 22а-5188/08
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 22а-5188/2007
Головуючий суддя у 1-ій
категорія статобліку - 24 інстанції - Бевз О.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 липня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого,
судді Сафронової С.В. (доповідача),

суддів Поплавського В.Ю.

Уханенко С.А.

при секретарі
Фірсік Д.Ю.

за
участі: позивача ОСОБА_1. та його представника ОСОБА_2 ., представника
відповідача - Усатенко В.Ю.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
УМВС України в Кіровоградській області на постанову Бобринецького
районного суду Кіровоградської області
від 06 березня 2008 року

у
адміністративній справі № 2а-9/08 за позовом ОСОБА_1до УМВС України
в Кіровоградській області про визнання наказу неправомірним, скасування
його, поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и
л а:

У січні 2008
року ОСОБА_1. оскаржив у суді наказ
Управління Міністерства внутрішніх справ України у Кіровоградській області від
23.10.2007 р. № 334-о/с про звільнення його за п.66 «Положення про
проходження служби рядовим
та начальницьким складом органів
внутрішніх справ» з посади
старшого інспектора групи організації дорожнього руху Бобринецького
міжрайонного відділення ДАІ при УМВС України в області з 23.10.2007 року за
скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу. В
позові ОСОБА_1. зазначав, що його звільнення проведене незаконно у зв'язку з
тим, що постановою Бобринецького райсуду Кіровоградської області від 23.11.2006
р. кримінальна справа по обвинуваченню його у скоєні злочинів, передбачених ч.1
ст.366, ч.1 ст.367 КК України закрита, а його звільнено від кримінальної
відповідальності у зв'язку з дійовим каяттям на підставі ст.7-2, ст.282 КПК
України та ст.45 КК України. Посилаючись на те, що дана постанова набрала
чинності з 01.12.2006 р. та ніким не була оскаржена, з часу закриття
кримінальної справи до видання оскаржуваного наказу пройшло 11 місяців, що
позбавляло відповідача звільняти його з посади. Крім того вказує на те, що
наказом № 204 від 18.09.2006 р. на нього
накладалося дисциплінарне стягнення у вигляді сурової догани за той же
проступок, за скоєння якого його звільнено. Просив поновити його на
попередній посаді та стягнути з відповідача грошове забезпечення за час
вимушеного прогулу.

Постановою
Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06 березня 2008 року
позовні вимоги ОСОБА_1. задоволено, скасовано наказ № 334 о/с від 23.10.07 р.
за скоєння вчинку, що дискредитує звання
рядового і начальницького складу лейтенанта міліції, старшого інспектора групи
організації дорожнього руху Бобринецького міжрайонного відділення ДАІ при УМВС
України в області. Поновлено ОСОБА_1. на посаді
старшого інспектора групи організації дорожнього руху Бобринецького
міжрайонного відділення ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області з дня
звільнення, тобто з 23.10.2007 р. Стягнуто з УМВС України в Кіровоградській
області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, а саме з
23.10.2007 р. по день фактичного поновлення його на посаді.

В
апеляційній скарзі відповідач, з посиланням на порушення судом норм
матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Бобринецького
районного суду Кіровоградської області
від 06 березня 2008 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені
позовних вимог ОСОБА_1. в повному обсязі у зв'язку їх безпідставністю. На
обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що позивачем
вчинено два злочини, що дискредитує звання працівника міліції і його
звільнення судом від кримінальної
відповідальності за нереабілітуючими обставинами не може бути підставою для
залишення його на службі в ОВС. Вказує на те, що строк для звільнення позивача
не пропущено, оскільки суд не направляв до УМВС копію постанови від 23.11.2006
р. про звільнення позивача від кримінальної відповідальності у зв'язку з його
дійовим каяттям, сам позивач також не надав до керівництва УМВС інформацію про
прийняття щодо нього вказаної постанови. Крім того, апелянт вказує про безпідставність
посилання суду на наказ ВДАІ УМВС від
18.09.2006 р. № 204, оскільки даний наказ був виданий нижчестоящим підрозділом
і за вчинення дисциплінарного проступку, а позивач був звільнений з ОВС наказом
УМВС від 23.10.2007 р. № 334 о/с у зв'язку з вчиненням ним злочину, і на те, що
на позивача не поширюються норми КзПП України.

Заслухавши
пояснення представника відповідача, позивача та його представника, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1. з 11.04.2003 р.
проходив службу в органах
внутрішніх справ та був звільнений зі служби на підставі наказу
начальника Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Кіровоградській області
№ 334о/с від 23.10.2007 року відповідно з п.66 «Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх» за скоєння вчинку що дискредитує звання рядового і начальницького складу.

Висновок
про дискредитацію зроблено у зв'язку з прийнятою Бобринецьким районним судом
Кіровоградської області постанови від 23.11.2006 р. по кримінальній справі за
обвинуваченням ОСОБА_1. у скоєні злочину передбаченого ч.1 ст.366 та ч.1 ст.367
КК України. За змістом вказаної постанови суд встановив, що ОСОБА_1. вчинив
злочин невеликої тяжкості, вперше притягується до кримінальної
відповідальності, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, не був
відсторонений від служби, продовжує працювати старшим інспектором групи
організації дорожнього руху Бобринецького МР ВДАІ та позитивно
характеризується, і не допускає порушення дисципліни та законності, а тому
вирішив закрити кримінальну справу у відношенні ОСОБА_1. на підставі ст.45 КК
України (у зв'язку з дійовим каяттям).

Задовольняючи
позов суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1. був покараний 18.09.2006
р. згідно наказу № 204 та за теж саме порушення, за яке наказом № 334 о/с від
23.10.2007 р. він був звільнений з ОВС. з тобто після спливу 6-ти місячного
термін, що є порушенням Дисциплінарного Статуту ОВС України. З урахуванням
наведеного, суд першої інстанції посилаючись на положення ст.14 п.9
Дисциплінарного Статуту ОВС України та ст.235 п.1,2,5 КЗпП України, прийшов до
висновку про неправомірність наказу № 334 о/с від 23.10.2007 р. в частині
звільнення позивача.

Проте, з такими
висновками суду першої інстанції погодитися не можливо, оскільки суд не прийняв
до уваги перш за все обставини, які стали підставою для звільнення ОСОБА_1. з
органів внутрішніх справ та не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_1. займаючи
посаду в органах внутрішніх справ вчинив злочинні дії, що є несумісним з його
перебуванням на службі в ОВС, оскільки ці дії суперечать завданню органів міліції,
призваних захищати суспільство і державу від протиправних посягань та
запобігати правопорушенням, виявляти та розкривати злочини.

За вчинення
дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу, яких в
установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної,
кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і
дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Наведені норми закону
свідчать про те, що притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, не
звільняє цю особу від кримінальної відповідальності та звільнення у зв'язку з
цим зі служби за дискредитацію.

Обставини справи
свідчать про те, що позивач перебуваючи на службі в органах внутрішніх
справ та працюючи на посаді старшого інспектора групи організації
дорожнього руху Бобринецького міжнародного відділення ДАІ УМВС України в
Кіровоградській області, будучу особою, що уповноважена на виконання функцій
влади на постійній основі, виконуючи такі функції у порядку здійснення
обов'язків по контролю за додержанням учасниками дорожнього руху вимог Закону
України «Про дорожній рух» в період з жовтня 2005 року по лютий 2006 року склав
25 протоколів про вчинення адміністративних порушень, але не передав їх до
Бобринецького МР ВДАІ для накладення на правопорушників адміністративного
стягнення зберігаючи їх у власних речах,
а по протоколу відносно ОСОБА_3. особисто виніс постанову по справі про
адміністративне правопорушення, підписавши її від імені начальника Бобринецького
МР ВДАІ, підробивши його підпис, чим спричинив істотну шкоду державним
інтересам у вигляді підриву авторитету та престижу правоохоронних органів
України, а також інтересам правосуддя, оскільки 25 правопорушників уникли
адміністративної відповідальності. Вказані дії ОСОБА_1. кваліфіковані за ч.1
ст.366 та ч.1 ст.367 КК України, йому було пред'явлено обвинувачення, а справу
направлено до суду з обвинувальним висновком.

З врахуванням
вищенаведеного, колегія суддів погоджується з твердженнями відповідача стосовно
того, що своїми діями ОСОБА_1 . грубо порушив вимоги Закону
України «Про міліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким
складом органів внутрішніх справ та Дисциплінарного Статуту ОВС.

З огляду на
обставини скоєного позивачем злочину, колегія суддів вважає, що позивач тим
самим також порушив положення Присяги працівника ОВС, затвердженої Постановою
Кабінету Міністрів України № 382 від 28.12.1991 р., Кодексу честі працівника
ОВС України, затвердженого наказом МВС України № 18 від 11.01.1996 року,
Етичного кодексу працівника ОВС України, затвердженого рішенням колегії МВС
України № 7км/8 від 5.10.2000 р., відповідно до яких співробітники органів
внутрішніх справ зобов'язані неухильно додержуватись вимог Закону та норм
професійної етики, і які вимагають від працівників міліції не скоювати дій, які
можуть привести до втрати незалежності та об'єктивності при виконані службових
обов'язків.

Та обставина, що
судом Бобринецького району Кіровоградської області 23 листопада 2006 року було
прийнято постанову, якою на підставі 7-2, 282 КПК України та ст.45 КК України
закрито кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1., з звільненням його від
кримінальної відповідальності у зв'язку з дійовим каяттям - колегія суддів не
приймає до уваги, як підставу для скасування оскаржуваного наказу відповідача №
334 о/с від 23.10.2007 р. про звільнений позивача з ОВС, оскільки кримінальна
справа закрита по нереабілітуючим позивача обставинам, а сам факт вчинення
позивачем посадового злочину є підставою для його звільнення за п.66 Положення про
проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ,
тобто за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького
складу.

Відповідно до
п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС особи
рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з
урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Аналізуючи
розділ VIІ Положення про проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС, колегія суддів приходить до висновку, що звільнення
по п.66 Положення… за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і
начальницького складу є самостійною підставою для звільнення і додаткового
посилання на норму Дисциплінарного статуту ОВС не потребує, а тому посилання в
даному випадку на порушення відповідачем вимог Дисциплінарного статуту ОВС при
звільненні позивача, є безпідставним і не може слугувати підставою для
поновлення позивача на службі, при виконання якої він вчинив службовий злочин.

Обґрунтування
суду першої інстанції про допущені при звільненні позивача порушення норм
Кодексу законів про працю України
колегія суддів вважає помилковими та не приймає до уваги, оскільки положення
КЗпП не поширюються на спірні правовідносини і при вирішенні даного спору
необхідно керуватись спеціальними нормативними актами, зокрема Законом України
«Про міліцію» , Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким
складом ОВС, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ.

Проаналізувавши
судове рішення та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що
суд першої інстанції з'ясувавши обставини по справі дав їм неправильну оцінку,
що привело до постановлення незаконного рішення по справі.

При вирішенні
наявності або відсутності підстав для звільнення ОСОБА_1. зі служби,
апеляційним судом прийняті до уваги наявні в матеріалах справи докази, які
свідчать про те, що рішення про звільнення позивача у повному обсязі відповідає
вимогам чинного законодавства та характеру вчиненого ним проступку, який є несумісним з
перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є незаконною, а тому
підлягаючою скасуванню з прийняттям іншої постанови з відмовою в задоволені
позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись п.3
ч.1 ст.198, ст. 202, ст.205, ст.207 КАС України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу УМВС України в Кіровоградській області - задовольнити.

Постанову
Бобринецького районного суду
Кіровоградської області від 06 березня 2008 року -
скасувати.

У задоволені
позову ОСОБА_1 до УМВС України в Кіровоградській області - відмови у повному
обсязі.

Постанова
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
часу виготовлення повного тексту.

Повний
текст постанови виготовлено 08 липня 2008 року

Судді