Справа № 22-а-1294/08
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22-а-1294/08 р.
Головуючий у першій інстанції: Спаських Н.М.
Доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16
вересня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Коваля М.П., Маслія В.І.,

при
секретарі: Бадріашвілі К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали апеляційних скаргОСОБА_1 та Дівичківської сільської ради на
постанову Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від
18.04.2007 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Дівичківської сільської ради
Переяслав - Хмельницького району Київської області, Переяслав -
Хмельницького районного відділу земельних ресурсів, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2
звернулася до Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області з
адмінпозовом до Дівичківської сільської ради
Переяслав - Хмельницького району Київської області, Переяслав -
Хмельницького районного відділу земельних ресурсів, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання протиправними дій відповідача щодо оформлення та видачі
державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 670630 від
20.11.2006 року № 32; скасування рішення від 26.03.2005 року № 178 в
частині передачі у приватну власність присадибної земельної ділянки ОСОБА_1

Постановою Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської
області від 18.04.2007 року позов задоволено частково: визнано протиправними
дії відповідача щодо оформлення та видачі державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯД № 670630 від 20.11.2006 року № 32;
зобов'язано відповідача вчинити дії щодо скасування вище згаданого державного
акту. В решті позовних вимог відмовлено.

Не
погоджуючись з вищезазначеною постановою, третя особа
- ОСОБА_3 та відповідач - Дівичківська сільська рада подали апеляційні скарги,
в яких просять апеляційну інстанцію скасувати незаконну постанову суду першої
інстанції та постановити нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянти
посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного
рішення. Зазначають, що постанову винесено з порушенням норм матеріального та процесуального
права, а також що судом не в повній мірі з'ясовано всі обставини, що мають
значення для вирішення спору, висновки суду не відповідають дійсним обставинам
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових
осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1
ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.02.1997 року Дівичківська сільська рада
народних депутатів Переяслав-Хмельницького району Київської області на підставі
чинних на той час законодавчих актів прийняла рішення № 13 про передачу у
приватну власність присадибних ділянок громадянам, зокрема. ОСОБА_1 для
обслуговування житлового будинку в розмірі 0. 25 га та ведення особистого
підсобного господарства в розмірі 0. 40 га.

На відповідній земельній ділянці в розмірі 0. 25 га
розмішений житловий будинок АДРЕСА_1

Згідно із договором дарування від 23.07.2003 року ОСОБА_3 подарував даний
житловий будинокОСОБА_5

Станом на 23.07.2003 року державний акт про право власності на присадибну
земельну ділянку ОСОБА_1не видавався.

Рішенням Дівичківської сільради Переяслав-Хмельницького
району Київської області від 26.03.2005 року № 178 затверджено технічну документацію
із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на
земельну ділянку громадян, зокрема,ОСОБА_1.

Посилання позивачки та її представника на те, що рішення від 26.03.2005
року № 178 є протиправним, не знайшло свого підтвердження.

Так, в силу ч.2 ст. 377 ЦК України якщо житловий будинок, будівля або
споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх
відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної
ділянки, па якій вони розміщенні, та частиною ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування.

Частиною 1 ст. 120 ЗК України передбачено, що при переході права власності
на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частин) може
переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на
підставі договору оренди.

Таким чином, апеляційна інстанція приходить до
аналогічного з судом першої інстанції висновку, що з моменту укладення договору
дарування житлового будинку від 23.07.2003 рокуОСОБА_5. не набув право
власності на присадибну земельну ділянку. Жодних дій, зокрема, передбачених
земельним законодавством України щодо набуття права власності на дану земельну
ділянку,ОСОБА_5. не вчинив.

ОСОБА_5. не звертався до сільської ради із заявою щодо оформлення та отримання
державного акту на обидві земельні ділянки в розмірі 0. 25 га та 0. 40 га.

Суд першої інстанції в постанові прийшов до висновку, що
рішення сільської ради від 26.03.2005
року № 178 не підлягає скасуванню з тих підстав, що позивачкою пропущено строк
звернення до суду, встановлений законом. щодо оскарження цього рішення. Колегія
суддів повністю погоджується з такими доводами Переяслав
- Хмельницького міськрайонного суду Київської області.

В жовтні 2005 року ОСОБА_2. звернулась до Дівичківської сільради з заявою
щодо виявлення наміру прийняти спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5.
При цьому нею було представлено копію договору дарування від 23.07.2003 року.

01.08.2006 року ОСОБА_2. було
видано свідоцтво про права на спадщину за законом, згідно
з яким вона
спадкувала ¾ житлового будинку
АДРЕСА_1

В жовтні 2006 року позивачка ОСОБА_2., як власник ¾ частин даного житлового будинку,
звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на приватизацію
присадибної ділянки. Однак їй було відмовлено, оскільки рішенням виконкому
сільради від 25.02.1997 року № 13 дану присадибну земельну ділянку передано у
приватну власність ОСОБА_1

20.11.2006 року ОСОБА_1було видано державний акт про право приватної
власності на присадибну земельну ділянку в розмірі 0. 25 га.

Позивачка вважає, що цей державний акт видано з порушенням вимог діючого
законодавства України, на її думку сільська рада могла зупинити оформлення та
видачу державного акта до з'ясування усіх обставин щодо права на цю земельну
ділянку.

Виходячи з положень ч.2 ст. 377 ЦК України, якщо житловий будинок, будівля
або споруда розмішені на земельній ділянці,
наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право
користування тією частиною земельної ділянки. на якій вони розміщенні, та
частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

При переході права власності на будівлю та споруду до
кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у
вартості будівлі та споруди (ч. 4 ст. 120 ЗК України).

Відповідно до ч.2 ст.19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування.
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття. ЗЗ Закону України «Про місцеве самоврядування»
визначає перелік повноважень сільських рад у сфері землеустрою, зокрема до них
належать: координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів;
підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку
земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження
проектів землеустрою тощо.

Статті 59. 63 Закону України «Про землеустрій»
передбачають врахування і громадських і приватних інтересів та самоврядний
контроль при здійсненні землеустрою.

Згідно ч. 2 ст. 186 ЗК України, а також ст.31 Закону
України «Про землеустрій» зміни до документації із землеустрою вносяться за
рішенням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування або
власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, які затвердили
проекти землеустрою.

Крім того, у відповідності до ч. 3
ст. 186 ЗК України та ст. 62 Закону України «Про землеустрій» документація із
землеустрою підлягає державній експертизі.

Додаткова
державна експертиза проводиться щодо
об'єктів, по яких здійснено
державну експертизу і щодо яких відкрилися нові відомості чи обставини, що не
були належним чином відображені їх розробниками та мають значення для
об'єктивної дослідження і оцінки державної експертизи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку,
що відповідач мав можливість діяти згідно з вимог чинного земельного законодавства, з дотриманням
положень Конституції України та в межах своєї компетенції. Бездіяльність
відповідача призвела до порушень прав позивачки, а саме, позбавлення можливості
обслуговувати ¾ житлового
будинку в с. Дівички Переяслав-Хмельницького району, що належить їй на праві
приватної власності.

Апеляційна інстанція також приходить до висновку, що суд першої інстанції
правомірно застосував положення п.4
ст. 7 КАС України, згідно яких: одним із принципів здійснення правосуддя в
адміністративних судах, є офіційне з'ясування всіх обставин справи, а також ч.
2 ст.11 КАС України, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі,
якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи
третіх осіб, про захист яких вони просять. В даному випадку такою особою є
позивачка.

Таким чином, першою інстанцією правомірно зобов'язано відповідача вчинити дії щодо скасування вище згаданого державного акту
на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 670630 від 20.11.2006 року №
32, саме з метою повного захисту прав, свобод та інтересів
позивачки.

Колегія суддів знаходить, що при вирішенні
даного спору Переяслав - Хмельницьким міськрайонним
судом Київської області було правильно застосовано норми матеріального
та процесуального права та вірно вирішено заявлений спір.

При цьому
апеляційна інстанція виходить з того, суд першої інстанції дійшов вірного
висновку щодо належного обґрунтування позовних вимог лише в частині визнання протиправними дій відповідача щодо оформлення та
видачі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 670630
від 20.11.2006 року № 32, задовольнивши їх частково. При цьому
вийшовши за межі позовних вимог зобов'язав відповідача вчинити дії щодо скасування вище згаданого державного акту
на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 670630 від 20.11.2006 року №
32.

Проаналізувавши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції зроблено правильний висновок про протиправність дій
відповідача щодо
оформлення та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку
серії ЯД № 670630 від 20.11.2006 року № 32, оскільки позивачка
звернулася до сільради із заявою про надання дозволу на приватизацію земельної
ділянки ще до того як відповідний державний акт було оформлено та видано
ОСОБА_1

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

З урахуванням наведеного
вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування не вбачається. За таких підстав апеляційні скаргиОСОБА_1 та Дівичківської сільської ради на
постанову Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від
18.04.2007 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Дівичківської сільської ради
Переяслав - Хмельницького району Київської області, Переяслав -
Хмельницького районного відділу земельних ресурсів, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про скасування рішення - підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.
2, 9, 198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційних скаргОСОБА_1 та Дівичківської сільської ради -
відмовити.

Постанову
Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18.04.2007
року - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного
місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді: