Справа № 22-а-5647/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Кучменко Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 червня 2008
року Справа
№ 22-а-5647/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Василенко Л.А.,

суддів: Сіваченка І.В.,

Дяченко С.П.,

при
секретареві Скопинській А.О.,

розглянула
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Дебальцевської міської ради Донецької області на постанову Дебальцевського
міського суду Донецької області від
07 квітня 2008р. у справі № 2-а-36/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Дебальцевської міської ради Донецької
області про визнання неправомірною відмови у виплаті допомоги на оздоровлення
та стягнення недоотриманої допомоги на оздоровлення, і

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2008 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про
визнання дій незаконними та стягнення на
його користь недоплачених сум на
оздоровлення за 2005-2007 роки, виходячи із розміру мінімальної заробітної
плати на день фактичної виплати в розмірі 4398,00 грн..

Постановою Дебальцевського міського суду Донецької області від 07 квітня
2008р. позов ОСОБА_2 задоволений
частково: відмова Управління праці та соціального захисту населення
Дебальцевської міської ради Донецької області (далі УПСЗН) сплатити позивачеві
заборгованість з виплат щорічної допомоги на оздоровлення визнана неправомірною
та стягнуто з УПСЗН за рахунок коштів Державного бюджету України на користь
позивача недоплачену суму допомоги на оздоровлення за 2005 - 20007 роки в
розмірі 2988,00 грн..

Не
погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, просив
постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права, а саме: не враховано, що позивачем
пропущений річний строк для звернення до адміністративного суду, що відповідач
здійснював виплати на оздоровлення у порядку, встановленому Постановою КМУ від
12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Всі виплати, передбачені
Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі виплати щорічної допомоги на
оздоровлення, і які базуються на розмірі мінімальної заробітної плати,
виплачуються у розмірах, встановлених вказаними постановою Кабінету Міністрів
України.

Сторони в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату апеляційного
розгляду сповіщені своєчасно.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на
обліку у відповідача як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції (надалі
ЧАЕС), категорія 1, має 3 групу інвалідності, у зв'язку з чим
користується правами та пільгами, передбаченими Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», йому передбачена щорічна допомога на оздоровлення інваліда 3 групи
в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. Суд першої інстанції дійшов до
висновку, що дії відповідача щодо відмови позивачеві у виплаті допомоги на
оздоровлення з урахуванням положень ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є незаконними і що на підставі вказаного Закону відповідач повинен
виплатити позивачеві щорічну допомогу на оздоровлення за 2005, 2007 роки,
здійснюючи розрахунок із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати, а
саме, 2988,00грн. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що дія норми
вищезазначеної статті на 2006 рік була зупинена ст. 77 Закону України «Про
державний бюджет України на 2006 рік» № 3235-ІV від 20.12.2005р., тому виплата
допомоги на оздоровлення УПСЗН позивачеві за 2006 р. в розмірі 90,0 грн. була
правомірною.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали
справи, обговорила доводи апеляційної скарги і дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у спірний період
часу був віднесений до категорії 1, має 3 групу інвалідності що підтверджується
копією посвідчення НОМЕР_1 від 21.05.1998 року(а. с. 10) та довідкою МСЕК (а.
с. 9).

На підставі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення
особам, віднесеним до 3 групи інвалідності - чотири мінімальних заробітних
плати. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати
щорічної допомоги.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення Управління керувалося
постановою Кабінету Міністрів України від № 562 від 12.07.2005 року “Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова № 562), якою розмір такої допомоги
встановлений в 90 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

На підставі пункту 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати
компенсації і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати -
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої,
частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого,
сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від
№ 6-рп від 09.07.2007 року.

Таким чином, дії відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги
на оздоровлення у сумі 90 гривень за період 2007 р. суд першої інстанції
обґрунтовано визнав неправомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах
здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Кодекс адміністративного судочинства України набув чинності з 01.09.2005
року. Позивач звернувся з позовом до суду 13 лютого 2008 року, понад рік після
отримання сум щорічної допомоги на оздоровлення, які відповідно заперечень
УПСЗН (а. с. 13) позивачеві перераховані: за 2005р. - 14.12.2005р., за 2006 р.
- 29.09.2006р.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін, а відповідачі в даному
випадку на цьому наполягають.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до неправильного
висновку про те, що строки звернення до адміністративного суду позивачем не
порушені, оскільки позивач на свою заяву про виплату недоотриманих сум за
2005-2007 рік отримав відповідь від відповідача в 2007 році. Але суд не
врахував, що позивач за виплатою зазначених сум
звернувся до відповідача
05.09.2007 року, отримуючи допомогу на оздоровлення за кожний рік у
сумі, яка не відповідала спеціальному закону і мав можливість звернутися з
позовом про захист порушеного права та інтересів у встановлений ст..99 КАС
України річний строк, поважних причин пропуску строку не наведено, тому в
задоволенні позову за 2005 рік необхідно відмовити в зв'язку з пропущенням
строку звернення до адміністративного суду, на чому і наполягав відповідач в
письмових запереченнях на позов. Юридична необізнаність позивача не може бути
визнана поважною причиною для поновлення йому строку звернення до суду.

Крім того, суд першої інстанції допустив описку в мотивувальній та
резолютивній частинах постанови, а саме, зазначив, що стягненню підлягають
недоплачені суми за 2005-2007роки (дефіс між роками включає і 2006р.), але при
цьому суд стягнув недоплачені суми за 2005 та 2007 роки, оскільки від мотивував
чому дії відповідача по виплаті суми за 2006р. правомірні..

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції порушив норми процесуального права при розгляді спору, що привело до
частково неправильного вирішення справи, тому постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню та необхідно прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.3 ч.1 ст.198, ст. 202, 205, ст. 207 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Дебальцевської міської ради Донецької області задовольнити частково.

Постанову Дебальцевського міського суду Донецької області від 07 квітня
2008р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Дебальцевської міської ради Донецької області про визнання
неправомірною відмови у виплаті допомоги на оздоровлення та стягнення
недоотриманої допомоги на оздоровлення скасувати.

Визнати неправомірною відмову Управління праці та соціального захисту
населення Дебальцевської міської ради Донецької області у виплаті недоотриманої
допомоги на оздоровлення за 2007 рік ОСОБА_1.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Дебальцевської
міської ради Донецької області на користь ОСОБА_1 недоотриману щорічну допомогу
на оздоровлення за 2007 рік в розмірі 1510,0 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному
обсязі.

Головуючий:

Судді: