Справа № 22-а-7501/08
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2008-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-7501/08 Головуючий у 1-й інстанції Батрин О.В.
Суддя-доповідач Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2008 року Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів
Дурицької О.М., Межевича М.В.,

при секретарі Токар
М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту
населення в Замостянському районі м. Вінниці, Головного управління праці і
соціального захисту населення Вінницької міської ради про визнання дій
незаконними та стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги до 5-го
травня, за апеляційною скаргою
Управління праці і соціального захисту населення в Замостянському районі м.
Вінниці на постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 18 червня
2007 року, -

В С Т А Н О В И В:

У
квітні 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання дій відповідачів неправомірними та просила
стягнути невиплачену разову щорічну грошову допомогу, як учаснику війни за
2005-2006 роки у сумі 1973 грн. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона згідно
ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» має право на отримання щорічно до 5 травня відповідного року разової
грошової допомоги у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, проте
відповідачем зазначена допомога в 2005 та 2006 роках їй була виплачена в
розмірі 100,00 грн., з
посиланням на Закони України «Про Державний бюджет України на 2005-2006 роки».

Постановою
Замостянського районного суду м. Вінниці від 18 червня 2007 року позов
задоволено: визнано дії відповідачів незаконними та стягнуто на користь
позивача 1973, 00 грн. недоплаченої щорічної грошової допомоги. Постанова
мотивована тим, що виплата позивачу допомоги у розмірі меншому, ніж
передбачений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», порушує конституційні права і свободи позивача.

Не
погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, УПСЗН в Замостянському районі
м. Вінниці подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог. Вказує на те, що виплата допомоги позивачу була здійснена
Управлінням у передбаченому чинним законодавством розмірі.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова
суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення у справі з таких
підстав.

Згідно
зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції
скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Задовольняючи
позовні вимоги в частині стягнення недоплаченої частини разової грошової
допомоги учаснику війни за 2005 - 2006 роки, суд першої інстанції виходив з
того, що для врегулювання спірних правовідносин у цій справі пріоритетними є норми
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Однак з
таким висновком суду не можна погодитися.

Колегією
суддів встановлено, що позивач є учасником війни відповідно до посвідчення
серії В-ІІІ № 711718 від 11.06.1998 року.

Статтею 14 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам
війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій
за віком.

Однак,
Законом України від 23 грудня 2004 року «Про Державний бюджет України на 2005
рік» (ст. 34) та Законом України від 20 грудня 2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік»
(ст. 30) учасникам війни передбачена разова допомога в розмірі 50 гривень.

Зазначені Закони України в період з 5 травня по 30
вересня відповідних років, протягом якого позивач міг отримати грошову
допомогу, не визнані неконституційними. Тобто, в даному випадку на період
виникнення спірних правовідносин, які є предметом спору в цій справі, були
наявні нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але
по-різному встановлюють розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам війни.

Вирішуючи
питання про те, положення якого Закону підлягають застосуванню для вирішення
спірних правовідносин, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно
до ст. 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом
законодавчої влади в Україні.

Конституція
України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому
числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України,
який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову
юридичну силу.

Водночас
Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3
жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України
зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас
врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які
за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі
акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт,
який діяв у часі раніше».

Відповідно
до ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на території України.

Відтак,
виходячи з наведених положень Конституції України та рішення Конституційного
Суду України, а також враховуючи, що вищезазначеними Законами України про
Державний бюджет України на 2005 та 2006 роки фактично змінено положення Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який
діяв у часі раніше, пріоритетними в
даному випадку є положення статей Законів України про Державний бюджет України
на 2005 та 2006 роки.

Як встановлено колегією суддів, відповідачем разова
грошова допомога до 5-го травня була виплачена позивачу у розмірі,
передбаченому Законами України про Державний бюджет України на 2005 та 2006
роки, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За
таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т
А Н О В И В :

Апеляційну
скаргу Управління праці і соціального захисту населення в Замостянському районі
м. Вінниці задовольнити.

Постанову
Замостянського районного суду м. Вінниці від 18 червня 2007 року - скасувати.

У
задоволенні адміністративного позову відмовити.

Повний
текст постанови виготовлений 02 жовтня 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця з дня складання в повному обсязі, тобто з 03 жовтня 2008 року,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий
суддя

Судді: