Справа № 22а-7162/08
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2008-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

в 1 інстанції - Нікішин Ю.В.
Суддя-доповідач - Старосуд М.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
«15» липня 2008 року справа № 22а-7261/08
м. Донецьк, бул. Шевченка, 26
Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Старосуда М.І.
суддів Бадахової Т.П., Ханової Р.Ф.
судового
засідання Чуріковій Я.О.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Совєстської районної адміністрації Макіївської міської ради
на постанову Совєтського районного суду м.
Макіївки Донецької області
від 21 травня 2008 року
по справі № 2а-14/08
за адміністративним позовом ОСОБА_1
до відповідача Управління праці та соціального
захисту населення Совєстської районної адміністрації Макіївської міської ради
про визнання дій протиправними та
стягнення недоотриманої суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення, -
ОСОБА_1 звернувся до Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької
області з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення
Совєстської районної адміністрації Макіївської міської ради про визнання дій
протиправними та стягнення недоотриманої суми щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2004, 2005, 2006, 2007 роки згідно ст. 48 Закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
Постановою Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 21
травня 2008 року у справі № 2а-14/08 позовна заява задоволена частково:
стягнуті недоотримані грошові кошти на оздоровлення за 2006, 2007 роки на
користь ОСОБА_1 в сумі 3855,00 грн.
Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати судове
рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовної заяви
відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої
інстанції норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила.

ОСОБА_1 - є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи
першої категорії, визнаний інвалідом ІІ групи.

Перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення
Совєстської районної адміністрації Макіївської міської ради як особа, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1, у зв'язку з чим
користується правами та пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Статтею 48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачена щорічна допомога
на оздоровлення, зокрема, інвалідам ІІ групи - п'ять мінімальних заробітних
плат, інвалідам ІІІ групи - чотири мінімальних заробітних плат, при цьому
розмір мінімальної заробітної плати встановлюється на момент виплати.

Фактично відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення:

за 2004 рік - в сумі 26 грн. 70 коп.,

за 2005 рік - в сумі 120 грн.,

за 2006 рік - в сумі 120 грн.,

за 2007 рік - в сумі 120 грн.

Між сторонами немає розбіжностей
щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом,
в апеляційній скарзі вказується на порушення норм матеріального права.

Як вважає апелянт, при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення треба
керуватись розміром такої допомоги, який встановлений Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а з 2005 року -
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою,
що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому
числі, органів державної влади.

Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права
шкоди.

Основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого
населення, визначені Законом України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 63 Закону передбачено, що фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією цього
Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 48 спеціального
Закону щорічна допомога на оздоровлення сплачується органами соціального
захисту населення за місцем проживання громадянина.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою
затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок
субвенцій з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів
місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь,
відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій,
виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та
соціального захисту населення.

Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету
за рахунок субвенцій з державного бюджету та на нього покладений обов'язок щодо
реалізації механізму фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення, зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів вважає необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті
щорічної допомоги на оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та з 2005 року - Постановою Кабінету Міністрів України від
12.07.2005 року № 562 “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 48
Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачена щорічна допомога на
оздоровлення особам, зокрема, інвалідам ІІ групи - п'ять мінімальних
заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Тобто, нормами спеціального Закону
визначений розмір щорічної допомоги як величина, кратна розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої Законом на час здійснення виплати.

Всупереч нормам спеціального закону, зазначеними
постановами встановлені конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій
сумі, зокрема, для інвалідів ІІ групи - 26 грн. 70 коп., та з 2005р. - в сумі 120 грн.

Відповідно до ст. 8 Конституції
України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно частини 4 статті 9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу у відповідності до пункту 2 Указу
Президента України “Про Єдиний державний реєстр нормативних актів” від 27.06.1996
року стосовно преюдиції нормативних актів.

Виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні
даного спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної
плати на 2004, 2005, 2007 роки, а не
вказані Постанови КМУ.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 26 грн. 70 коп. за 2004 роки, у розмірі 120 грн. за 2005 рік та у
розмірі 120 грн. за 2007 рік, колегія суддів визнає неправомірними.

Відповідно до ч. 1 ст.195 КАС
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, в частині стягнення
недоотриманих грошових коштів на оздоровлення за 2006 рік, оскільки дія абзацу
другого та третього частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на
2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005р. “Про Державний бюджет України
на 2006 рік”, який до теперішнього часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України.

Тому колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволені позовної
заяви в частині стягнення недоотриманих грошових коштів на оздоровлення за 2006
рік

Наряду з викладеним, колегія суддів враховує наступне.

Суд першої інстанції помилково відмовив у задоволені позову в частині стягнення недоотриманих сум
на оздоровлення за 2004, 2005 роки, посилаючись на те, що в ці роки не
встановлювалися обмеження щодо застосування розмірів заробітної плати для
реалізації положень ст. 48
Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”

Тобто, позов в частині стягнення недоотриманих коштів на
оздоровлення за 2004, 2005 роки колегія суддів вважає за необхідне задовольнити та стягнути з відповідача
суму недоотриманої допомоги на оздоровлення в розмірі 1423, 30 грн за 2004 р.
та 1540,00 грн. за 2005 р., виходячи з наступного:

Розмір мінімальної заробітної плати визначається на
момент виплати, отже позивачу допомога на оздоровлення за 2004 рік була
виплачена 08.06.2005р., за 2005 рік - 18.10.2005 року (а.с.4).

Ст. 89 Закону України «Про Державний бюджет на 2004 рік»
встановлено розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2004 року 205 грн., з
01.09.2004 року 237 грн.

Ст. 83 Закону України «Про Державний бюджет на 2005 рік»
встановлено розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2005 року 262 грн., з
01.04.2005 року 290 грн., з 01.07.2005 року 310 грн., з 01.09.2005 року
- 332 грн.

Розмір щорічної допомоги на оздоровлення за 2004 рік
повинен складати: (290 х 5) - 26, 70 грн. = 1423 грн. 30 коп.

Розмір щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 рік
повинен складати: (332 х 5) - 120 грн. = 1540 грн.00 коп.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за
необхідне постанову суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити
частково, стягнувши з відповідача суму недоотриманої грошової допомоги на
оздоровлення за 2004, 2005, 2007 роки в розмірі 5143 грн. 30 коп. (1423,30 +
1540,00 + 2180,00).

Керуючись Конституцією України, Законом України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, ст. 2, ст. 9, ст. 160, ст. 167, ст. 195, ст.
196, п.3 ст. 198, п. 1 ст. 202, ст. 205, ст. 207, ст. 211, ст. 212, ст.
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

П О С Т
А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу Управління праці
та соціального захисту населення Совєстської районної адміністрації Макіївської
міської ради на постанову Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької
області від 21 травня 2008 року у справі № 2а-14/08 - задовольнити частково.

Постанову
Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 21 травня 2008
року у справі № 2а-14/08 за позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Совєстської районної
адміністрації Макіївської міської ради про стягнення недоотриманих коштів на
оздоровлення за 2006, 2007 роки на користь ОСОБА_1 в сумі 3855,00 грн. - скасувати.

Позовну
заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Совєстської
районної адміністрації Макіївської міської ради про визнання дій протиправними
та стягнення недоотриманої суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення за
2004, 2005, 2006, 2007 роки - задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Совєстської
районної адміністрації Макіївської міської ради за рахунок Державного бюджету
на користь ОСОБА_1 недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за 2004, 2005, 2007 роки в
сумі 5143 грн. 30 коп.

В
задоволені іншої частини позовної заяви - відмовити.

Постанова Донецького апеляційного
адміністративного суду вступає в законну силу з моменту проголошення та може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий суддя

Судді