Справа № 22-а-11175/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

31 жовтня 2008
року справа №
22-а-11175/08

зал судового
засідання № 2 у приміщенні суду за адресою:
м. Донецьк, бул. Шевченка, 26, 3 корпус

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів:
Міронової Г. М.

при секретарі
судового засідання

Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

Семегук О. Ю. за
дов. від 30 жовтня 2008 року,

від відповідача:

Сорокіна Н. О.
за дов. № 15 від 20 травня 2008 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Орджонікідзевському
районі
м. Маріуполя на постанову господарського суду Донецької області від 5
серпня 2008 року (складена у повному
обсязі
11 серпня 2008 року) по
адміністративній справі № 31/333а (суддя Кододова О. В.) за позовом малого
приватного підприємства "Азоввуглезбут",
м. Маріуполь до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському
районі м. Маріуполя про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень
від 25 серпня 2004 року № / 0 та
№ /0

ВСТАНОВИЛА:

Мале приватне
підприємство "Азоввуглезбут" звернулося 9 вересня 2004 року до
господарського суду Донецької області з позовом (т. 1 арк. справи 5-8) до ДПІ у
Орджонікідзевському районі м. Маріуполя про визнання недійсними податкових
повідомлень -рішень № /0 від 25 серпня 2004 року про донарахування
податку на прибуток в сумі 181575 грн. 90 коп. та застосування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 90788 грн. та № /0 від 25 серпня 2004
року в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 18850 грн. та
застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 9275 грн.

Рішенням
господарського суду Донецької області по справі № 31/333а від 12 січня 2005 року
(т. 5 арк. справи 47-50) позов МПП «Азоввуглезбут» був задоволений повністю,
визнані недійсними податкові повідомлення - рішення № /0 від 25
серпня 2004 року про донарахування податку на прибуток в сумі 181575 грн. 90
коп. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 90788 грн. та №
/0 від 25 серпня 2004 року в частині донарахування податку на додану
вартість в сумі 18850 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі
9275 грн.

9 березня 2005
року Донецьким апеляційним господарським судом апеляційна скарга ДПІ у
Орджонікідзевському районі м. Маріуполя була повернена ухвалою, у зв'язку з
порушенням порядку її подання (т. 5 арк. справи 56). ДПІ у Орджонікідзевському
районі м. Маріуполя вказана ухвала була оскаржена в касаційному порядку (т. 5
арк. справи 62-64). 4 травня та 10 червня 2005 року відповідачем надавалися
заяви про відкликання касаційної скарги, з огляду на врегулювання відносин з
позивачем (т. 5 арк. справи 83-88). 15 червня 2005 року відповідач надав письмові
пояснення (т. 5 арк. справи 90-92), в яких підтримав вимоги касаційної скарги.

Постановою
Вищого господарського суду України від
20 червня 2005 року (т. 5 арк. справи 98-101) ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду від 9 березня 2005 року була скасована, а справа
повернена до Донецького апеляційного господарського суду для здійснення
апеляційного провадження.

Постановою
Донецького апеляційного адміністративного суду від 9 серпня 2005 року по справі
№ 31/333 а (т. 5 арк. справи 125-128) рішення господарського сулу від 12 січня
2005 року по вказаній справі було залишено без змін, а апеляційна скарга - без
задоволення. Відповідач не погодився з постановою апеляційного суду та направив
касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого
адміністративного суду України (т. 5 арк. справи 165-168) від 6 грудня 2006
року, з огляду на не з'ясування судами першої та апеляційної інстанції усіх
суттєвих обставин у справі, касаційна
скарга ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Маріуполя була задоволена частково,
рішення господарського суду Донецької області від 12 січня 2005 року та
постанова Донецького апеляційного господарського суду від 9 серпня 2005 року
були скасовані, справа № 31/333а направлена до суду першої інстанції на новий
розгляд.

4 січня 2007
року господарським судом Донецької області було відкрито провадження в
адміністративній справі № 31/333а (т. 6 арк. справи 1). 12 квітня 2007 року ухвалою господарського
суду Донецької області було зупинено провадження у справі № 31/333а у зв'язку з
призначенням судової економічної експертизи (т. 8 арк. справи 54). 3 квітня 2008 року до господарського суду
Донецької області надійшов висновок судової економічної експертизи № 109/01/08
від 31 березня 2008 року (т. 15 арк. справи
1-71), у зв'язку з чим провадження у справі 7 квітня 2008 року було
поновлено (т. 15 арк. справи 79). 13 травня 2008 року провадження у справі №
31/333а було зупинено ухвалою (т. 15 арк. справи 84) за клопотанням
сторін.

19 січня 2007
року позивачем до Вищого адміністративного суду України була подана заява (т.
15 арк. справи 88-89) про перегляд та скасування ухвали Вищого
адміністративного суду України від 6 грудня 2006 року по справі № 31/333а.

15 квітня 2008
року ухвалою Вищого адміністративного суду України (т. 15 арк. справи 120-121)
заява МПП «Азоввуглезбут» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду
України від 6 грудня 2006 року по справі № 31/333а була залишена без
задоволення, а вказана ухвала - без змін.

15 липня 2008
року провадження у справі № 31/333а господарським судом Донецької області було
поновлено (т. 15 арк. справи 131).

Постановою господарського суду Донецької
області від 15 серпня 2008 року по справі № 31/333а (т. 15 арк. справи 140-143)
позов МПП «Азоввуглезбут» був задоволений повністю, визнані недійсними
податкові повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя від 25 серпня
2004 року: № /0 про визначення податкових зобов'язань з податку на
прибуток у сумі 181575 грн. 90 коп. та штрафної (фінансової) санкції у сумі
90788 грн. та № /0 про визначення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в сумі 18850 грн.
та штрафної (фінансової) санкції у сумі 9275 грн.

В апеляційній
скарзі (т. 15 арк. справи 147-148) відповідач просив скасувати постанову суду
першої інстанції як прийняту з порушенням норм матеріального права, та прийняти
нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову. Під час судового розгляду
представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Представник
позивача проти апеляційної скарги заперечував та просив постанову суду першої
інстанції залишити без змін (т. 15 арк. справи 156-158).

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечень на скаргу, встановила наступне.

Мале приватне
підприємство "Азоввуглезбут" є юридичною особою, про що свідчить
свідоцтво про реєстрацію та статут (т. 3 арк. справи 54-59), яке включене до
Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за № 234282261
(т. 3 арк. справи 53). В довідці статистики зазначено, що основними видами
діяльності позивача є оптова торгівля, посередницькі послуги при
купівлі-продажу, зовнішня торгівля.

З 12 липня 2004
року по 20 серпня 2004 року ДПІ у
Орджонікідзевському районі м. Маріуполя була здійснена планова комплексна
документальна перевірка дотримання вимог податкового та валютного законодавства
малим приватним підприємством "Азоввуглезбут" за період з 1 липня
2002 року по 30 червня 2004 року. За результатами перевірки був складений акт
від 20 серпня 2004 року № 639/23-111/23428261 (т. 1 арк. справи 11-32), який
був підписаний посадовими особами позивача з запереченнями (т. 1 арк. справи
33-36).

На підставі
вказаного акту перевірки 25 серпня 2004 року відповідачем згідно з підпунктом
"б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпункту 17.1.3 пункту 17.1
статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-ІІІ від
21 грудня 2000 року зі змінами та доповненнями були прийняті спірні податкові
повідомлення-рішення:

- № /0
(т. 1 арк. справи 9) про донарахування податку на додану вартість в сумі 18850
грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 9275 грн.,

- № /0
(т. 1 арк. справи 10) про донарахування податку на прибуток в сумі 181575 грн.
90 коп. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 90788 грн.

Згідно пункту 5.1 статті 5 Закону України
"Про оподаткування прибутку підприємств" № 334/94-ВР від 28 грудня
1994 року в редакції Закону України від 22 травня 1997 року № 283/97-ВР зі
змінами та доповненнями станом на час існування спірних правовідносин, валові витрати виробництва та обігу це
сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх
подальшого використання у власній господарській діяльності, з
урахуванням того, що відповідно до положень пункту 1.32 статті 1 цього
Закону господарська діяльність це будь-яка діяльність особи, направлена на
отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі
коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є
регулярною, постійною та суттєвою.

Підпунктом 5.2.1
пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку
підприємств" передбачено включення до складу валових витрат суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, встановлених цим законом.

Правила ведення податкового
обліку визначені в статті 11 Закону України "Про оподаткування прибутку
підприємств", підпунктом 11.2.1 пункту 11.2 якої передбачено, що датою збільшення валових витрат виробництва
(обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з
банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в
разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата
оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата
фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг). При
цьому, стаття 11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” не
встановлює вимог до форми чи виду документів, які були б належні для цілей
податкового обліку, тобто були би обов'язковими для підтвердження віднесення
певних витрат до складу валових витрат. Лише у тому разі, коли у пунктах
5.3-5.8 статті 5 зазначеного Закону містяться певні обмеження чи є пряма заборона
щодо включення певних витрат до складу валових витрат, таке включення можна
вважати неправомірним. В пунктах 5.3 - 5.8 статті 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" не зазначено про неможливість
віднесення до складу валових витрат витрат по наданню інформаційно-консультаційних та
маркетингових послуг.

Закон України
"Про оподаткування прибутку підприємств" не передбачає вимог щодо
наявності у платника податків доказів безпосереднього зв'язку здійснених ним
витрат з підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції
(робіт, послуг) і охороною праці, так як пунктом 5.11
статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку
підприємств" визначено, що встановлення додаткових обмежень щодо
віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що
зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Згідно
статті 1 Закону України
"Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в
Україні" № 996-ХІV від 16
липня 1999 року зі змінами та доповненнями, господарська
операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ це документ, який
містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами
1, 2 статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні
бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо -
безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення
даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові
документи. Первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати
такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання;
назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у
здійсненні господарської операції. Обмеження та чіткого тлумачення вимог
щодо зазначення змісту та обсягу господарської операції зазначені норми не
містять.

Методологічні
засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства
та її розкриття в фінансовій звітності регулюються Положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 р. N 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції
України 19 січня 2000 р. за N 27/4248, яке
застосовується підприємствами, організаціями та іншими юридичними
особами незалежно від форм власності (крім банків і бюджетних установ). Згідно
розділу “Визнання витрат” цього Положення
витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням
активів або збільшенням зобов'язань (пункт 5),
витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або
збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу
підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або
розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені
(пункт 6).

Зі змісту
укладених позивачем договорів та додаткових угод до них: № 1 від 3 січня 2003 року про надання інформаційно-консультативних послуг СПД
ОСОБА_1 (т. 1 арк. справи 45-47), № 1
від 1 квітня 2002 року про надання маркетингових послуг СПД ОСОБА_2 (т. 1 арк.
справи 53-55), № 1/1 від 9 січня 2002 року про надання
інформаційно-консультаційних послуг СПЛ ОСОБА_1 (т. 1 арк. справи 60-62), № 3
від 6 січня 2004 року про надання інформаційно-консультаційних послуг СПД
ОСОБА_1 (т. 1 арк. справи 68-70), № 5/1
від 9 січня 2004 року про надання
маркетингових послуг СПД ОСОБА_2 (т. 1 арк. справи 74-76, т. 14 арк. справи
112-114), № 2 від 3 січня 2003 року про надання маркетингових послуг СПД
ОСОБА_2 (т. 1 арк. справи 79-81, т. 14 арк. справи 32-34), № 30/1 від 3 липня
2002 року, № 68 від 30 грудня 2003 року укладених з ТОВ «Благодійний фонд
відродження Приазов'я» (т. 2 арк. справи
132, т. 2 арк. справи 49, 61, 64) вбачається, що їх метою було підвищення
доходів (доходності господарської діяльності) сторін (в грошовій та
матеріальній формах) від здійснення послуг по дослідженню ринків придбання
та збуту металопрокату, проведення
маркетингових аналізів, рекламної діяльності у сфері основної господарської
діяльності позивача. Умовами договорів був визначений порядок виконання та
приймання виконаних робіт, згідно якого під позитивним результатом виконаних
робіт слід розуміти не кількість наданих (укладених) замовнику договорів, а
дії, які забезпечили реальне виконання договорів з реальними грошима та з
урахуванням використаного виконавцем часу і коштів. За виконану роботу позивач
сплачував СПД ОСОБА_1, СПД ОСОБА_2 та ТОВ «Благодійний фонд відродження
Приазов'я» винагороду на підставі актів
приймання-передачі послуг із зазначенням їх вартості. До вище зазначених
договорів були укладені додаткові угоди, за якими передбачалося, що оплата за
виконану вказаними підприємцями та товариством роботу здійснюється почасово у
розмірі 150 грн. за годину з коригуванням розрахунків по закінченню кожного
кварталу з оформленням звіту виконавцем.
Фактичне надання послуг та наявність законних підстав для формування
валових витрат підтверджено актами приймання-передачі, звітами (т. 1 арк. справи 48-52, 56-59,
63-67, 71-73, 77-78, 82-86, т. 2 арк. справи 47, 60, 62-63, 76-77, т. 2 арк.
справи 146-147, т. 3 арк. справи 69-72, 94-97, т. 11 арк. справи 1-2, т. 14
арк. справи 6-31, 35-91, арк. справи 111-124, арк. справи 129-132). Економічний ефект укладених договорів та їх
вплив на господарську діяльність позивача був досліджений судовим експертом,
який зазначив, що завдяки виконанню вищенаведених договорів документально
підтверджується збільшення з 1 липня 2002 року числа контрагентів позивача,
обсягу реалізованої ним металопродукції та отриманих доходів. Так, в
підтвердження доцільності, ефективності та наявності прямого зв'язку наданих
СПД ОСОБА_1, СПД ОСОБА_2 та ТОВ «Благодійний фонд відродження Приазов'я» маркетингових та інформаційно-консультаційних
послуг позивачем до матеріалів справи були надані договори укладені та виконані
з отриманням позивачем прибутку завдяки проведеної вказаними підприємцями та
товариством роботи. Також з цією ж метою надані
прайси, публікації, аналітичні довідки стану фінансово-господарської
діяльності МПП «Азоввуглезбут», первинні документи, які свідчать про поставку
сталі за укладеними МПП «Азоввуглезбут» договорами в результаті проведених
маркетингових досліджень СПД ОСОБА_1, СПД ОСОБА_2 та ТОВ «Благодійний фонд
відродження Приазов'я» та документи
підтверджуючі розрахунки за договорами
(т. 2 арк. справи 50-59, 65-75, 78-82, 83-87, 129-145, т. 3 арк. справи 1-46,
т. 3 арк. справи 73-93, 98-126, т. 3 арк. справи 60-68, 127-148, т. 4 арк.
справи 1-34, арк. справи 144-155, т. 9 арк. справи 1-214, т. 10 арк. справи
1-237, т. 11 арк. справи 1-142).

Частиною 1
статті 19 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти
господарювання мають право без обмежень самостійно здійснювати господарську
діяльність, що не суперечить законодавству. ТОВ «Благодійний фонд відродження
Приазов'я» за статутом (т. 6 арк. справи 28-35) має право надавати послуги в
області маркетингу (пункт 1.9 розділу 1).

За поясненнями,
довідками форми 1-ДФ та відомостями до них, трудовими книжками (т. 4 арк. справи 35-45) СПД ОСОБА_2 та СПД
ОСОБА_1 оплачувалися позивачем консультаційні послуги та маркетингові
дослідження саме за договорами, що було перевірено експертом, який фактів
здійснення подвійних виплат за одні й ті самі види робіт вказаним фізичним
особам не встановив.

Позивачем
до матеріалів справи в підтвердження
обліку витраченого часу СПД ОСОБА_1, СПД ОСОБА_2 та ТОВ «Благодійний фонд
відродження Приазов'я» на виконання
договірних послуг надані графіки обліку персоніфікованої праці (т. 4 арк. справи 104-105, 108-110,
113-115, 118-121, 124-125, 128-129, 132-133, 135-137). В підтвердження
розрахунків за отриманні послуги позивач надав відповідні журнали-ордери (т. 4 арк. справи 86-87, 106-107, 111-112,
116-117, 122-123, 126-127, 130-131, 138-139), реєстри банківських документів
(т. 7 арк. справи 38-51), платіжні
доручення (т. 7 арк. справи 52-198), відомості руху грошових коштів (т. 8 арк.
справи 1-52). За пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року N 88,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 5 червня 1995 року за N 168/704,
первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ,
назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища
і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і
складання первинного документа. Наявні в матеріалах справи графіки обліку
персоніфікованої праці відповідають вимогам вказаного Положення та відповідач
протилежного не довів.

За довідками ДПІ
у Орджонікідзевському районі м. Маріуполя № 578/17-211/ від 13
вересня 2004 року про перевірку СПД ОСОБА_1 (т. 5 арк. справи 7-10), №
553/23-111/13496215 від 18 серпня 2004 року
(т. 4 арк. справи 61-64) про перевірку ТОВ «Благодійний фонд відродження
Приазов'я» порушень податкового
законодавства встановлено не було, взаємовідносини з МПП «Азоввуглезбут»
підтверджені. За актом перевірки СПД ОСОБА_2 ДПІ у Іллічівськом районі м.
Маріуполя № 292/17-111-2/ від 18 жовтня 2004 року (т. 5 арк. справи
11-14) надання послуг позивачу підтверджено, але зазначено про те, що ОСОБА_2 є
платником єдиного податку, який не веде обліку доходів та витрат.

Згідно висновків
судово-економічної експертизи № 109/01/08 від 31 березня 2008 року (т. 15 арк.
справи 2-71) по договірним відносинам позивача з СПД ОСОБА_2 обсяг отриманих
послуг, зазначений в актах приймання-передачі відповідає обсягу послуг за
даними звітів, графіків обліку персоніфікації праці, за період з 1 липня 2002
року по 30 червня 2004 року. По договірним відносинам з ТОВ «Благодійний фонд
відродження Приазов'я» обсяг оплачених
позивачем послуг відповідає обсягу послуг за даними звітів, графіку обліку
персоніфікації праці, за період з 1 липня 2002 року по 30 червня 2004 року. За
результатами дослідження виконання договірних відносин та підтвердження їх
первинними документами між позивачем та СПД ОСОБА_1 за період з 1 липня 2002
року по 30 червня 2004 року експертом були встановлені розбіжності в розмірі
900 грн., які, за висновком експерта, не вплинули на правильність формування у
позивача валових витрат в спірному періоді, так як формувалися за датою
підписання актів приймання-передачі, а не фактичної оплати.

Відповідно до
підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" не належать до складу валових витрат будь-які
витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку. Наявні первинні документи бухгалтерського та
податкового обліку за господарськими операціями про надання інформаційно-консультативних та маркетингових
послуг відповідач не оспорював, посилаючись лише на відсутність підтверджуючих
отримання послуг документів під час перевірки.

Стосовно
заперечень відповідача проти позову з посиланням на відсутність під час
перевірки документів, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявний
лист ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Маріуполя № 10722/10/23-113 від 19
серпня 2004 року (т. 2 арк. справи 112) до позивача з проханням надати
документи підтверджуючі виконання консультаційних та маркетингових послуг за
договорами, які досліджувалися у даній справі. Позивачем була надіслана
відповідь (т. 2 арк. справи 113), згідно якої директор МПП «Азоввуглезбут»
зазначив, що перевірка повинна проводитися на підприємстві та усі документи для
перевірки були надані. Додані податковим органом протоколи обшуку позивача, СПД ОСОБА_1, СПД ОСОБА_2, ТОВ «Благодійний фонд відродження
Приазов'я» (т. 2 арк. справи 115-126)
доводять наявність підтверджуючих документів станом на 12 жовтня 2004 року, ці
ж документи, а саме договори, додаткові угоди, звіти про надання послуг, акти
приймання-передачі послуг, податкові накладні та інші долучені до матеріалів даної справи та
дослідженні експертом. Наявність у
матеріалах справи договорів, укладених завдяки роботі вказаних підприємців та
товариства, податкових декларацій, журналів-ордерів та інших документів, що
додатково підтверджують зв'язок наданих послуг з господарською діяльністю та
правильність формування позивачем валових витрат та податкового кредиту
відповідає вимогам частин 1, 5 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства
України, за якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги, а суд може збирати докази з власної ініціативи.

Як вбачається з
експертного висновку за результатами дослідження первинних документів
бухгалтерського та податкового обліку позивача та матеріалів справи експерт
дійшов до висновку, що документально висновки акту перевірки відповідача про
завищення валових витрат і відповідно заниження податку на прибуток, заниження
податку на додану вартість за рахунок неправильного формування податкового
кредиту не підтверджуються.

Щодо
встановлення факту порушення СПД ОСОБА_1 порядку податкового обліку та
звітування у 2 півріччі 2002 року, з огляду на те, що за частиною 2 статті 61
Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер
та діючим законодавством не передбачена відповідальність одного платника
податків за іншого, експерт зазначив, що не відображення СПД ОСОБА_1 в своїх
деклараціях доходів, не впливає на правильність та обґрунтованість формування
позивачем валових витрат в 2002 році на
підставі актів приймання-передачі наданих послуг.

Відповідач не
посилався на нікчемність (вчинення з метою, яка завідомо суперечить інтересам
держави та суспільства) укладених позивачем правочинів про отримання інфомраційно-консультаційних
та маркетингових послуг, удаваність правочинів
та наявність відповідних судових рішень. Відповідно до статті 216
Цивільного кодексу України не створює юридичних наслідків лише недійсний
правочин. Докази нечинності або недійсності договорів досліджених у цій
справі в матеріалах справи відсутні.

Аналіз норм
викладених у пункті 1.7 статті 1,
підпункті 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану
вартість", пункті 5.1 статті 5 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" свідчить про те, що право на включення сплаченого
(нарахованого) податку на додану вартість до податкового кредиту виникає за
умови підтвердження тієї обставини, що вартість придбаних товарів (робіт,
послуг) підлягає віднесенню до складу валових витрат виробництва (обігу), і
виникнення права на податковий кредит не залежить від часу виникнення таких
витрат. Згідно вимог підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України “Про податок на додану
вартість” не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по
сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи
банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості
таких робіт (послуг). Податкові накладні наявні в матеріалах справи за спірними
господарськими операціями з ТОВ «Благодійний фонд відродження Приазов'я» (т. 4
арк. справи 69-85, т. 7 арк. справи 13-30, оригінали податкових накладних - т.
14 арк. справи 92-110, 123-128), виписані позивачу на підставі договорів
відповідають вимогам підпункту 7.2.1
пункту 7.2 статті 7 вказаного Закону, включені до книги обліку податкових
накладних (т. 4 арк. справи 88-103, т. 7 арк. справи 1-3), зв'язок наданих
послуг з господарською діяльністю досліджений експертом та правильно
встановлений судом першої інстанції та
відповідач доказів протилежного не надав, тобто неправомірне формування
податкового кредиту МПП «Азоввуглезбут» у перевірених періодах відповідач не довів.

З огляду на
визнання неправомірним донарахування податку на прибуток та податку на додану
вартість, суд першої інстанції правильно визнав недійсними податкові
повідомлення-рішення в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Згідно статті 19
Конституції України посадові особи
суб'єктів владних повноважень, якими є й податкові органи, зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України. Колегія суддів зауважує, що відповідно до статті 13 Закону
України "Про державну податкову службу в Україні" посадові особи
органів державної податкової служби зобов'язані дотримуватися Конституції і
законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом
інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання
покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою
використовувати надані їм права.

З огляду на
відповідність прийнятої судом першої інстанції постанови нормам матеріального
та процесуального права колегія судів зазначає, що наявні підстави для
залишення її без змін.

Керуючись
статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м. Маріуполя
на постанову господарського суду Донецької області від 5 серпня 2008
року по адміністративній справі № 31/333 а - залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Донецької області від 5
серпня 2008 року по адміністративній справі № 31/333 а за позовом малого
приватного підприємства "Азоввуглезбут" до державної податкової
інспекції у Орджонікідзевському районі м. Маріуполя про визнання недійсними
податкових-повідомлень рішень від 25 серпня 2004 року № / 0
та № /0 - залишити без
змін.

На підставі
частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України відкласти з
дня закінчення судового розгляду справи на строк п'ять днів складання судового
рішення у повному обсязі.

Вступна та
резолютивна частини ухвали складені та підписані колегією суддів у нарадчій
кімнаті та проголошені в судовому засіданні 31 жовтня 2008 року.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення в
повному обсязі.

Ухвала складена та підписана колегією суддів 5 листопада 2008 року.

Головуючий: В.Г.Яманко

Судді:
Г.М.Міронова

К.П.Горбенко