Справа № 2-а-8048/08
Суддя: Сауляк Ю.В.
Дата ухвалення: 2008-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16
вересня 2008 р. Справа
№ 2-а-8048/08

Вінницький
окружний адміністративний суд в складі

Головуючого
судді Сауляка Юрія Васильовича,

При секретарі
судового засідання: Тварковському
А.А.

За участю представників сторін:

позивача :
ОСОБА_1

відповідача
: Макарова В.В.

розглянувши
матеріали справи

за
позовом: ОСОБА_1

до: військової частини 2193 Могилів-Подільського
прикордонного загону

про:
стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення

ВСТАНОВИВ
:

до Вінницького окружного адміністративного
суду подано позов ОСОБА_1 про визнання незаконним дій відповідача щодо відмови
у виплаті грошової компенсації за продовольче забезпечення та стягнення
вказаної грошової компенсації в сумі 19028,58 гривень.

Позовні вимоги
мотивовані тим, що позивач з 1992 року по червень 2003 року проходив дійсну
військову службу у військовій частині 2197 Білгород-Дністровського
прикордонного загону, а в період з червня 2003 року по грудень 2007 року -у
військовій частині А 2193 Могилів-Подільського прикордонного загону, де і
знаходився на продовольчому забезпеченні. При звільненні зі служби не отримав
продовольче забезпечення або компенсацію його вартості. При цьому посилається
на положення ст. 9 Закону України “Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей”, ч. 2 ст. 17 Конституції та Закон
України „Про збройні сили України”, згідно з якими позивач має право одержати
продовольче забезпечення або за бажанням грошову компенсацію. На свої
неодноразові звернення щодо виплати йому грошової компенсації за продовольче
забезпечення отримував відмову у свого керівництва. У зв'язку з цим вважає такі
дії відповідача протиправними та просить відшкодувати йому грошову компенсацію
в сумі 19028,58 гривень.

У судовому
засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов та стягнути з
військової частини кошти в сумі 19028,58 грн.

Натомість,
представник відповідача позов не визнав, посилаючись на свої письмові
заперечення, суду пояснив, що правових підстав для задоволення позову не має,
оскільки подані позивачем розрахунки для отримання продовольчого пайка були
розраховані ним по нормі №1 відповідно до Постанови КМУ №426, під яку ОСОБА_1
не підпадає, і яка вступила в силу лише
з 29.03.2002 року. З урахуванням викладеного, на думку представника відповідача
підстав для задоволення позову немає.

Судом у
справі встановлено наступне.

Відповідно до
витягу із наказу Начальника Могилів-Подільського прикордонного загону (по
особовому складу) від 24 грудня 2007
року №282-ос старшого офіцера відділу виховної роботи ОСОБА_1 звільнено у запас
по п. „б” ч.6 ст. 26 за станом здоров'я (Положення про проходження військової
служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил
України).

Відповідно до листа Могилів-Подільського
прикордонного загону, адресованому Могилів-Подільському міжрайонному прокурору
Вінницької області, ОСОБА_1 з 12 вересня 2003 року по 21 грудня 2007 року
продовольчий пайок не виплачувався.

Як вбачається
з матеріалів адміністративної справи, що і встановлено під час судового
засідання, у військової частини №2193 перед ОСОБА_1 заборгованості по виплаті
продовольчого забезпечення до березня 2000 року не має, що стосується виплати
цієї компенсації після 2000 року, то як встановлено з розрахунку позивача
заборгованість по продовольчому пайку становить 19028,58 грн., вона виплачена
відповідачем не була.

Суд,
заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Види
забезпечення військовослужбовців встановлені у Законі України “Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”. Статтею 9 цього Закону
передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне,
грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової
служби.

Відповідно до
частини 2 статті 9 цього Закону (в редакції
з останніми змінами внесеними згідно із Законом №1082-ХІV від
21.09.1999, ВВР, №48, ст. 410) військовослужбовці одержують за рахунок держави
грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням
військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Дію частини
другої статті 9 призупинено в частині одержання військовослужбовцями речового
майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової
компенсації замість них на підставі Закону України № 1459-ІІІ від 17.02.2000
року “Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів”.

Згідно з
частиною 3 зазначеного Закону останній набирає чинності з дня його
опублікування і на час розгляду справи у Вінницькому окружному
адміністративному суді є чинним.

На підставі
викладеного, грошова компенсація замість продовольчого забезпечення речового майна у розмірі), нарахована
позивачу станом після 10.03.2000 року в сумі 19028,59 виплаті не підлягає.

Тому , суд
вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно зі ст.
124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі, а згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної
влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги
та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та
об'єктивному дослідженні.

Керуючись
ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ
:

У задоволенні
в позові ОСОБА_1 до військової частини
2193 Могилів-Подільського прикордонного загону про стягнення грошової
компенсації за продовольче забезпечення відмовити.

Відповідно до
ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.
160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до
ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим
Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після
закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено:
18.09.08

Суддя (підпис) Сауляк Юрій Васильович

з оригіналом згідно

Суддя

Секретар