Справа № 22а-3917/08
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2008-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 3917/08
Головуючий суддя у 1-ій
інстанції- Воробйов А.В.
Доповідач Семененко Я.В.
(справа № 2-а-257/07)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Семененка Я. В.

суддів -
Баранник Н.П., Юхименка О.В.

при секретарі -
Пономаренко В.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 29 листопада 2007 року у
справі № 2-а-257/07 за позовом ОСОБА_1
до виконавчого комітету Запорізької міської ради, треті особи товариство з
обмеженою відповідальністю «СІМП-ЛЕКС», комунальне підприємство «ВРЕЖО№13», про
визнання рішення №290/25 від 27.07.2006 року недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2007 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом про визнання рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.07.2006р.
№290/25, яким передано в оренду Закритому акціонерному товариству «СІМП-ЛЕКС»
нежитлове підвальне приміщення площею 505,8 кв. м. в АДРЕСА_1. На підставі вказаного
рішення з ЗАТ«СІМП-ЛЕКС» було укладено
договір оренди нежитлового приміщення. Позивач вважає, що вказане рішення
суперечить нормам чинного законодавства, а саме виконавчий комітет Запорізької
міської ради при розгляді питання про передачу в оренду нежитлового приміщення
не врахував думку мешканців квартир багатоквартирного будинку, тобто
співвласників підвального приміщення, що є порушенням Конституції України та
ст..ст.4,48 Закону України «Про власність». Вказуючи на порушення свого права і
законних інтересів та порушення
процедури прийняття рішення, позивач просив скасувати рішення виконавчого
комітету Запорізької міської ради.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада
2007 року в задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи
та порушення судом норм матеріального
права та процесуального, просив скасувати рішення суду першої інстанції та
направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши
законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню із закриттям
провадження у справі з наступних підстав.

Судом
встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.07.2006р. №290/25
«Про передачу в оренду нежитлового приміщення в АДРЕСА_1 ЗАТ«СІМП-ЛЕКС», виконавчий комітет
Запорізької міської ради передав в оренду ТОВ «СІМП-ЛЕКС» нежитлове підвальне
приміщення площею 505,8 кв.м. в АДРЕСА_1, що значиться на балансі комунального
підприємства «ВРЕЖО№13» строком на 5 років під магазин промислових товарів і
кафе з виконанням робіт по благоустрою прилеглої території в обсягах,
визначених договором оренди.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами суд першої
інстанції виходив з того, що даний спір є справою адміністративної юрисдикції.

Проте,
з таким висновком суду погодитися не можливо.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС
України , справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна справа) це переданий на вирішення
адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін
є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, вказана норма права передбачає два критерії для відмежування справ
адміністративної юрисдикції від справ іншої юрисдикції і це є: суб'єктний та
предметний склад.

Предметний склад обумовлений тим, що справа адміністративної юрисдикції
повинна містити в собі публічно-правовий спір.

З позовних вимог, які є предметом позову, не вбачається, що між сторонами
існує публічно-правовий спір, спірні правовідносини виникли з приводу спору про
право, а саме про право позивача на спірне приміщення, яке позивач вважає
порушеним.

Колегією суддів встановлено, що фактично заявлений позов стосується спору
між позивачем та третьою особою ТОВ «СІМП-ЛЕКС» щодо права на нежитлове
приміщення, оскільки останні не визнають за позивачем право користування
спірним приміщенням, оскільки вважають це приміщення не допоміжним по
відношенню до багатоквартирного будинку, а окремим приміщенням, яке має статус
нежитлового приміщення.

Вказані обставини також підтверджуються і тим, що між позивачем та ТОВ
«СІМП-ЛЕКС», з приводу укладеного договору оренди, існує спір, який
розглядається в порядку цивільного судочинства Ленінським районним судом
м.Запоріжжя.

Наявність спору про цивільне право унеможливлює розгляд спірних
правовідносин в порядку адміністративного судочинства.

Суд адміністративної юрисдикції, при розгляду адміністративного позову, не
може дати правову оцінку наявності чи відсутності у особи цивільного права, в
даному випадку права користування спірним приміщенням, що необхідно для
вирішення питання про порушення такого права і відповідно оцінки правомірності
прийнятого рішення виконавчим комітетом Запорізькою міською радою.

Колегією суддів також встановлено, що на підставі рішення виконавчого
комітету Запорізької міської ради з ЗАТ
«СІМП-ЛЕКС» укладено договір оренди нежитлового приміщення.

Таким чином, для відновлення порушеного права, на якому наполягав позивач,
необхідно визнати недійсним і договір оренди нежитлового приміщення, який
стосується прав, обов'язків відповідача та третьої особи і регулює
правовідносини, в яких позивач не є стороною. Вирішення питання щодо визнання
недійсним договору оренди, який укладено між виконавчим комітетом Запорізької
міської ради та ЗАТ «СІМП-ЛЕКС» і
стосується прав та інтересів позивача, можливо в поряду цивільного судочинства
де буде дано правову оцінку наявності в той чи іншої особи права на спірне
нежитлове приміщення.

Отже, спірні правовідносини, які склалися між сторонами та третьою
особою стосуються цивільного права і мають
вирішуватися в порядку цивільного судочинства відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України.

За таких обставин розгляд
справи судом першої інстанції на підставі норм КАС України суперечить ч.1 ст.17
цього Кодексу, якою передбачені межі компетенції адміністративних судів.

Частиною 1 ст.203 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції
і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з
підстав, встановлених ст.ст. 155, 157 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1
ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі, якщо справу
не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За встановлених обставин,
колегія суддів вважає за необхідне, постанову суду першої
інстанції скасувати, а
провадження у справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.157
, 160 , 198
, 203 , 205
, 206 КАС України
, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2007 року у справі № 2-а-257/07 скасувати, а
провадження в адміністративній справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення
але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з дня виготовлення повного тексту ухвали.

(Повний текст ухвали виготовлено
10.11.2008р.)

Головуючий Я.В.
Семененко

Судді Н.П. Баранник

О.В.
Юхименко