Справа № 2-а-10283/08
Суддя: Курко О.П.
Дата ухвалення: 2008-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04
вересня 2008 р. Справа
№ 2-а-10283/08

Вінницький
окружний адміністративний суд в складі

Головуючого
судді Курко Олега Петровича,

При секретарі
судового засідання: Савченко Олені
Олегівні

За участю

позивача :
ОСОБА_1

представників сторін:

відповідача
: Волощука В.О. - за довіреністю

розглянувши
матеріали справи

за
позовом: Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

до: Державної податкової інспекції у м.
Вінниці

про:
визнання протиправними дій

ВСТАНОВИВ
:

до Вінницького
окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у м. Вінниці про визнання протиправними дій .

Позивач
мотивує свої позовні вимоги неправомірністю проведення перевірки 04.08.2008
року у магазині "Японія", внаслідок якої було вилучено 2015 одиниць автозапчастин на загальну
орієнтовану вартість 86955 грн., оскільки на момент огляду позивачем не надані
документи, які дають право займатися підприємницькою діяльністю.

Крім того,
05.08.2008 року по відношенню до позивача був складений протокол про
адміністративне правопорушення за розміщення об'єкту торгівлі без відповідного
дозволу.

Позивач
вважає, що такі дії посадових осіб податкової міліції не відповідають чинному
законодавству, є протиправними, а тому звернувся за захистом своїх прав до
суду.

Позивач у
судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Представник
відповідача позов не визнав, посилаючись на письмові заперечення від 02.09.2008
року вхід. № 8941, відповідно до яких зазначив, що права та правові підстави
проведення перевірок суб'єктів підприємницькою діяльністю податковою міліцією
передбачені у Інструкції про порядок вилучення посадовими особами органів
державної податкової служби України в підприємств, установ і організацій
документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування,
несплаті податків і інших платежів, що затверджена наказом ДПА України від 01
липня 1998 року № 316. Даною інструкцією хоч і не передбачений окремо порядок
вилучення документів працівниками підрозділів податкової міліції, але у той же
час не обмежується їхнє право вилучати документи на підставі Закону України
"Про оперативно-розшукову діяльність" і Закону України "Про
міліцію".

Таким чином,
представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши
пояснення сторін та дослідивши надані докази, встановив наступне.

ОСОБА_1
зареєстрований як фізична особа-підприємець Виконавчим комітетом Вінницької
міської ради 08.05.2001 року, про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію
(а.с. 7).

Згідно
свідоцтва про сплату єдиного податку від 01 січня 2008 року позивач має право
здійснювати роздрібну торгівлю автомобільними деталями та приладами.

04 серпня
2008 року посадовими особами Державної податкової інспекції м. Вінниці
проведено огляд магазину з реалізації запчастин до автомобілів, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1. В результаті чого встановлено факт реалізації громадянином ОСОБА_1
повітряного фільтра до автомобіля "Мазда" на загальну суму 45,00 грн.

Крім того,
оглядом встановлено, що в даному магазині зберігаються з метою подальшої
реалізації автомобільні запчастини
різних торгівельних марок.

Як вбачається
із протоколу ( а.с. 8) на момент огляду ОСОБА_1 не було надано
документів, які б підтверджували його право займатися підприємницькою
діяльністю, в результаті чого було вилучено 2015 одиниць запчастин.

Вилучені
товарно-матеріальні цінності було передано на відповідальне зберігання позивачу
до вирішення питання згідно чинного законодавства України ( а.с. 10).

05 серпня
2008 року по відношенню до ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне
правопорушення за порушення вимог Закону України " Про дозвільну систему у
господарській діяльності" ( а.с. 16).

Однак з
такими діями відповідача суд не може погодитись з наступних підстав.

Основними
нормативними документами, що визначають права податкової міліції при здійсненні
перевірок є Закон України "Про державну податкову службу в Україні"
від 04 грудня 1990 року № 509-ХІІ ( далі Закон № 509), Закон України "Про
міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ (далі - Закон № 565).

Згідно із п.
6 ч. 1 ст. 2 Закону № 509 завданням
податкової міліції є запобігання злочинам та іншим правопорушенням, їх
розкриття, припинення розслідування та провадження у справах про
адміністративне правопорушення.

Відповідно до
ст. 22 вищевказаного Закону посадовим
особам податкової міліції для виконання
покладених на них обов'язків надаються права, передбачені пунктом 1, частиною
першою пункту 2, пунктами 3 та 6 статті
11 цього Закону, а також пунктами 1- 4,
абзацами другим, третім, шостим пункту 5, пунктами 6-12, 14,
підпунктами "а" і
"б" пункту 15 (з урахуванням положень цього Закону, інших
законів з питань
оподаткування), пунктом 16 із
дотриманням правил проведення податкових перевірок, встановлених
законодавством, пунктами 17, 19, 23, 24,
25, 27, 28, 30 статті 11,
статтями 12-15-1 Закону
України "Про міліцію".
На податкову міліцію поширюються вимоги, встановлені статтями 3 і
5 Закону України
"Про міліцію".

Як вбачається
зі п. 1 ч.1 ст. 11 Закону № 509 посадові особи податкової
міліції мають право здійснювати
документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових
декларацій, звітів та
інших документів,
пов'язаних з нарахуванням і
сплатою податків та
зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та
позапланові виїзні перевірки
своєчасності, достовірності,
повноти нарахування і сплати
податків та зборів (обов'язкових платежів),
додержання валютного законодавства юридичними особами,
їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також
фізичними особами, які
мають статус суб'єктів
підприємницької діяльності чи не
мають такого статусу, на яких згідно із
законами України покладено обов'язок
утримувати та/або сплачувати податки
і збори (обов'язкові
платежі), крім Національного банку України та
його установ.

Посадові особи податкової міліції мають право
одержувати у платників податків (посадових осіб
платників податків) пояснення з питань,
що виникають під час перевірок та стосуються реалізації повноважень
органів державної податкової служби, встановлених
цим та іншими законами України;
перевіряти під час проведення
перевірок у фізичних
осіб документи, що посвідчують особу.

Як вбачається
з аналізу статей Закону України
"Про державну податкову службу в Україні" та Закону України
"Про міліцію", де передбачено
права податкової міліції, судом встановлено, що податкова міліція не має
повноважень на проведення контролю за
наявністю свідоцтв про державну реєстрацію
та ліцензій на провадження господарської
діяльності.

Таким чином,
при здійсненні перевірки магазину "Японія" посадові особи податкової
міліції діяли всупереч діючим нормам.

Крім того,
згідно із ч. 1 ст. 11-2 Закону України № 509 посадові особи податкової
міліції мають право приступити до
здійснення перевірки за наявності
підстав для її проведення, визначених
цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під
розписку: направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва
органу державної податкової
служби, мета, вид (планова або
позапланова), підстави, дата
початку та дата закінчення перевірки, посади,
звання та прізвища посадових осіб
органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на
перевірку є дійсним за
умови наявності підпису керівника органу державної податкової
служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби; копії наказу керівника податкового органу про
проведення позапланової виїзної
перевірки, в якому
зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата
закінчення.

При перевірці
магазину "Японія" посадовими особами податкової міліції не були
наданні направлення, лише службові посвідчення.

В свою чергу
ч. 15 ст. 11-1 передбачено, що працівникам податкової міліції забороняється
брати участь у проведенні планових та позапланових виїзних перевірок платників
податків, що проводяться органами державної податкової служби, якщо такі
перевірки не пов'язані з веденням оперативно-розшукових справ або
розслідуванням кримінальних справ, порушених стосовно таких платників податків
(посадових осіб платників податків), що знаходяться в їх провадженні.

Таким чином,
судом встановлено, що посадові особи податкової міліції не мали правових
підстав для проведення перевірки та діяли всупереч законодавству України.

Що стосується
дій по складанню протоколу про адміністративне правопорушення, то суд вважає їх
також неправомірними та необґрунтованими.

Відповідно до
п.5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про дозвільну систему у господарській
діяльності" від 06 вересня 2005 року № 2806- IV до об'єктів, на який
видається документ дозвільного характеру належать - земельна ділянка, споруда,
будівля, приміщення, устаткування, обладнання та механізми, що вводяться в
експлуатацію або проектуються, окрема операція, господарська діяльність певного
виду, робота та послуга.

Згідно із ч.
1 ст. 164 вищезазначеного Закону провадження господарської діяльності без
державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії
провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню
відповідно до закону, чи без одержання дозволу, іншого документа дозвільного
характеру, якщо його одержання передбачене законом, тягне за собою накладення
штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з
конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва і сировини чи без
такої.

Ч. 5 ст. 4
Закону України "Про дозвільну систему у господарській діяльності"
передбачає, що у разі надання на підставі договору оренди чи інших договорів у
тимчасове користування приміщень та обладнання за умови збереження виду
діяльності і стану цих приміщень та обладнання від орендаря або іншого
користувача не вимагається одержання документа дозвільного характеру на їх
використання (експлуатацію), крім потенційно небезпечних об'єктів та в разі
використання машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Як вбачається
із матеріалів справи, приміщення за адресою, АДРЕСА_1 - надано позивачу у
користування для торгівельної діяльності на підставі договору оренди № 25 від
29.06.2004 року, укладеного з ЗАТ "Канон" ( а.с.11).

Таким чином,
позивач мав право на реалізацію
повітряного фільтра до автомобіля "Мазда" без отримання дозволу
на розміщення об'єкту торгівлі.

Враховуючи
вищевикладене, суд дійшов висновку, що посадові особи податкової міліції при
здійсненні перевірки, вилученні товарно-матеріальних цінностей та передачі їх
на відповідальне зберігання позивачу, а також при складання протоколу про
адміністративне правопорушення діяли за відсутністю на те правових
підстав.

Відповідно до
ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд згідно ст. 86 КАС України оцінює
докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В той же час
згідно ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого рішення,
дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно
ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Оскільки квитанцією № 23/40 від 11 серпня 2008 року підтверджено
розмір судового збору сплаченого позивачем, що складає 3,40 грн., дана сума має
бути стягнута з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86,
94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ
:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії ДПІ у м.
Вінниці щодо проведення перевірки
СПДОСОБА_1, щодо підстав складання протоколу огляду від 04.08.2008р., акта
прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей на відповідальне зберігання від
04.08.2008р та протоколу про адміністративне правопорушення КН №209249 від
05.08.2008р.

Зобов'язати ДПІ у м. Вінниці
повернути позивачеві, вилучені згідно протоколу огляду від 04.08.2008р. та
передані на відповідальне зберігання, товарно-матеріальні цінності

Стягнути з державного бюджету
України на користьОСОБА_1 3,40 грн. понесених судових витрат по сплаті судового
збору.

Відповідно до
ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня
її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до
ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає
сили після закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено:
05.09.08

Суддя
Курко Олег Петрович