Справа № 22-а-8504/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 вересня
2008 року
м.
Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді -
доповідача -
Олендера І.Я.,

суддів -
Заверухи О.Б., Яворського І.О.

при секретарі
судового засідання - Бацик О.Р.,

за участю осіб:

від позивача - не явився,

від відповідача - ОСОБА_1. - представник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові
адміністративну справу

за апеляційною скаргою - Державної
податкової адміністрації в Рівненській області

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду
від 31 березня 2008 року в справі № 2-а-202/08

за позовом
ОСОБА_2

до державної податкової адміністрації в Рівненській області

про стягнення грошової компенсації в сумі 3564, 71 грн., -

В С Т А Н О В И Л А :

31 березня 2008 року Рівненським
окружним адміністративним судом прийнято постанову по справі № 2-а-202/08 за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до державної податкової адміністрації в
Рівненській області про стягнення грошової компенсації в сумі 3564, 71 грн., якою позовні вимоги задоволено та стягнено з відповідача грошову
компенсацію замість належних предметів форменого одягу в сумі 3564 грн. 71 коп.

Прийняту постанову суд мотивував тим, що дії державної податкової
адміністрації в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_2 у виплаті компенсації
за не отримане речове майно є незаконними та зазначена сума заборгованості за
речове майно підлягає стягненню з відповідача.

Вказану
постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач - державна податкова
адміністрація в Рівненській області, представник якої в поданій апеляційній
скарзі вказує на те, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим просить постанову скасувати та
постановити нову, якою повністю відмовити в задоволені позову.

Як на доводи в своїй апеляційній
скарзі представник апелянта покликається на
те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а саме Закон
України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», Положення про
порядок забезпечення, обліку та видачі речового майна в підрозділах податкової
міліції та навчальних закладах державної податкової служби, затвердженого
Наказом ДПА України № 501 від 22.10.200р. А також висновок суду про те,
що позивач дізнався про порушення свого права лише після отримання розрахунку
вартості грошової компенсації замість належних предметів форменого одягу є
безпідставним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Представник
державної податкової адміністрації в Рівненській області в судовому засіданні
підтримав доводи апеляційної скарги та просить її задовольнити.

Позивач в судове
засідання не явився, тому на підставі ч.4 ст.196 КАС України апеляційний
розгляд проведено у його відсутності.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, заслухавши пояснення представника апелянта, вивчивши
матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Розглядаючи спір та приймаючи
постанову про задоволення позову, суд першої інстанції підставно і обґрунтовано
виходив із вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідно до якої в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову,
дійшов правильного висновку про те. що відповідач заперечує проти позову, однак
не довів суду правомірність дій ДПА в Рівненській області по відношенню до
позивача.

Судом першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_2 проходив службу в
управлінні податкової міліції і перебував на речовому забезпеченні у ДПА в
Рівненській області, що не заперечувалося представником відповідача та
підтверджується витягом з наказу за № 29.12.2005р.

При цьому суд першої інстанції на підставі наявних доказів вірно встановив,
що загальна сума заборгованості за не отримане ним речове майно становить 3564
грн. 71 коп., що підтверджується з розрахунку вартості грошової компенсації
замість належних предметів форменого одягу від 23 квітня 2007 року виданої
позивачу управлінням податкової міліції ДПА в Рівненській області та долученої
до справи.

Згідно ст. 24 Закону України «Про державну податкову службу» особи
начальницького складу податкової міліції мають форменний одяг та знаки
розрізнення і забезпечуються ними безкоштовно.

Поряд з цим, колегія суддів вважає правильними висновки суду що згідно з
Положення про порядок забезпечення, обліку та видачі речового майна в
підрозділах податкової міліції та навчальних закладах державної податкової
служби, передбачено, що при звільненні осіб начальницького складу за невидані
предмети речового майна з дня належності до дня звільнення виплачується грошова
компенсація у розмірі вартості речового майна пропорційно встановленим термінам
носіння.

Так, судом першої інстанції
безспірно встановлено, що особи начальницького складу податкової міліції
забезпечуються форменим одягом згідно Норм забезпечення форменим одягом осіб
начальницького складу податкової міліції державної податкової служби України,
затверджених наказом ДПА України від 07.02.2002р. № 85 «Про затвердження норм
забезпечення форменим одягом осіб начальницького складу податкової міліції
державної податкової служби України».

З огляду на це, слід зробити висновок, що суд
першої інстанції правильно виходив з того, що хоча відповідно до ч. 2 Закону
України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» призупинено дію ч. 2
ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків
або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна,
однак вказана норма закону поширюється тільки на військовослужбовців, які
проходять військову службу в Збройних Силах України, а позивач являється
пенсіонером податкової служби України.

Правильними по суті є висновки суду першої інстанції і про те, що дії
відповідача щодо відмови ОСОБА_2 у виплаті компенсації за неотримане речове
майно є протиправними та сума заборгованості за речове майно підлягає стягненню
з відповідача.

Постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, відповідає вимогам ст.ст.2,10,11,71,72,138,143,159,161-163 КАС
України, доводи апеляційної скарги її не спростовують, тому підстав для
скасування постанови суду першої інстанції не має.

Керуючись
ст.ст. 196, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу Державної податкової адміністрації в Рівненській області залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного адміністративного суду від 31 березня 2008 р. по справі № 2-а-202/08 за позовом ОСОБА_2 до державної податкової
адміністрації в Рівненській області про стягнення грошової компенсації в сумі 3564, 71 грн., - без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно після проголошення.

На
ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після
проголошення, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160
КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :
І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

І.О.Яворський