Справа № 2-а-1959/08
Суддя: Чеснокова А.О.
Дата ухвалення: 2008-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1959/08
ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня
2008 року
м. Полтава

Колегія суддів Полтавського
окружного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Чеснокової А.О

суддів - Єресько Л.О., Удовіченка С.О.

при секретарі - Цись С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Полтаві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства
фінансів України, Державного казначейства України, Міністерства праці та
соціальної політики України, Пенсійного фонду України, Головного управління
пенсійного фонду України в Полтавській області, Управління Пенсійного фонду
України в Кобеляцькому районі, Третя особа: Головного управління державного
казначейства в Полтавській області про стягнення
недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни",
-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачка ОСОБА_1звернулася до суду з
адміністративним позовом до Міністерства фінансів України, Державного казначейства України,
Міністерства праці та соціальної політики України, Пенсійного фонду України,
Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області, Управління
Пенсійного фонду України в Кобеляцькому районі, Третя особа: Головного
управління державного казначейства в Полтавській області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги
"Дітям війни" в сумі 3303,90 грн. 30 коп. за 2006-2007 роки включно
та 6 місяців 2008 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка
посилалася на те, що вона належить до соціальної категорії «Дитина війни» і
відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01
січня 2006 року по 01 липня 2008 року має право на отримання соціальної
допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. Рішенням
Конституційного Суду України № 6-рп/2007
від 09 липня 2007 року були визнані такими, що не відповідають Конституції
України та є неконституційними окремі положення Закону України «Про державний
бюджет України на 2007 рік», якими була зупинена дія положень Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», на підставі яких їй повинна була бути
нарахована соціальна допомога. Однак, відповідачі в порушення вимог ст. 124
Конституції України, не здійснили нарахування та виплату зазначеного підвищення
до пенсії.

В судове засідання
позивачка не з'явилася, надала суду
письмове клопотання, яким свої позовні вимоги підтримала та просила справу
розглянути у її відсутність.

В судове засідання відповідачі не з'явилися,
про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, про що
свідчать розписки в матеріалах справи, надали до суду заперечення, якими просить відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає можливим розглянути
справу у відсутність сторін на підставі наявних в ній доказів.

Колегія суддів, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Колегією
суддів встановлено, що позивачка є
дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей
війни», що також підтверджується пенсійним посвідченням.

Відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії
або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за
віком.

Законом
України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року дія
статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була призупинена на
2006 рік.

Відповідно
до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» від 19 січня 2006 року до статті 110 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» було внесено зміни, якими установлено, що
пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею
6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому
півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з
Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Відповідно
до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», дію статті 6
Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього
Закону, було зупинено.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 року у справі за поданням 46
народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст.
66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст.
98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»
(справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України
«Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону. Рішення
Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані
неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до
виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Статтею
64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією
України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно
ч.ч.3 та 4 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до
адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється
відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти,
неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні
правовідносини.

Відповідно
до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державні
гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або
скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Згідно
з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки
рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року зворотньої дії в
часі не має, таким чином задоволенню підлягають вимоги позивачки лише за період
з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Щодо
розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати
підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30%, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Відповідно
до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а
у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При
цьому, ч. 3 ст. 28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Однак,
враховуючи той факт, що Закон України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір
мінімальної пенсії за віком, та, зважаючи на позицію Європейського Суду з прав
людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного
нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян,
закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу
покладатися на зобов'язання взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання
містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії (Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office), колегія суддів вважає за можливе
застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» для розрахунку зазначеного підвищення дітям війни. Крім
того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не
для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для
визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України
«Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей Закон передбачає в якості
критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку
мінімальної пенсії за віком, що на думку колегії суддів не суперечить вимогам
ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Пенсійний фонд України
діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України», здійснює свої
повноваження на підставі пункту 15 даного Положення через створені в
установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про
призначення та перерахунок пенсії приймається районними управліннями Пенсійного
фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням
Пенсійного фонду України за місцем проживання ОСОБА_1є Управління Пенсійного
фонду України в Кобеляцькому районі Полтавської області. Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів вважає Управління Пенсійного фонду України в
Кобеляцькому районі Полтавської області
належним відповідачем по даній справі.

За таких обставин,
колегія суддів приходить до висновку про необхідність зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в Кобеляцькому районі Полтавської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1за період з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року з підвищенням пенсії на 30 % мінімальної
пенсії за віком та провести відповідні виплати.

Із змісту позовної заяви та заперечень відповідачів
вбачається, що в даному спорі фактично оскаржуються бездіяльність
територіального управління Пенсійного фонду України щодо відмови в нарахуванні
зазначеного підвищення до пенсії.

Що
стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача виплачувати йому в 2008
році щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
то колегія суддів вважає такі вимоги частково обґрунтованими, виходячи з
наступного.

Відповідно
до п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів України” текст статті 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній
редакції. Дітям війни (крім тих,
на яких поширюється
дія Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії
їх соціального
захисту") до пенсії
або щомісячного довічного грошового утримання
чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої
для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення
до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” дане
підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за
№10-рп2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65
розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" і 101 народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1,
п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа
щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про
Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України".

Рішення
Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення
Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи
із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного
Суді України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції України,
суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року УПФУ в Кобеляцькому районі повинен
був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6
Закону України „Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка діяла
до 01.01.2008 року, оскільки з моменту
ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пп..41
розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України", ця норма втратила чинність та не
підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008 року мав діяти у
відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України „Про соціальний
захист дітей війни", нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії
у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Між тим,
до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом
України, відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст.6 Закону
України „Про соціальний захист дітей війни" в редакції від 01.01.2008
року, з урахуванням п.п.41 розділу 2
Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", діяв на підставі та у відповідності з діючою
нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по
21.05.2008 року задоволенню не підлягають.

Таким
чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні
порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не може бути
підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову.

Колегія суддів відхиляє заяву відповідача про
наявність підстав для відмови в задоволенні позову через пропущення позивачем
строку звернення до адміністративного суду з позовом, через наступне.

Порушення прав позивача, за захистом яких він
звернувся до суду, тривало з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року і припинилось лише 01.01.2008 року після внесення змін
до Закону України „Про соціальний захист дітей війни”. Таким чином, колегія суддів, не вбачає пропущення
позивачем строку звернення до суду за захистом свого права щодо отримання
доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист
дітей війни”.

Згідно ч. 2 ст. 11
Кодексу адміністративного судочинства України, з метою повного захисту прав та
інтересів позивачки колегія суддів вважає необхідним вийти за межі позовних
вимог та, задовольняючи позов в цій частині, визнати бездіяльність даного
управління протиправною.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання
відповідне управління Пенсійного фонду України нарахувати недоплачену щомісячну
державну соціальну допомогу дитині війни у визначеній позивачкою грошовій
сумі, не підлягають задоволенню, оскільки суд не може перебирати на себе
функцію органу, на якого законодавством покладено такі повноваження.

Відповідно до ч.3 ст.
94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 64
Конституції України, ст.ст. 3, 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про виконання
рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 6-14,
71, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
судді, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України,
Державного казначейства України, Міністерства праці та соціальної політики
України, Пенсійного фонду України, Головного управління пенсійного фонду
України в Полтавській області, Управління Пенсійного фонду України в
Кобеляцькому районі, Третя особа: Головного управління державного казначейства
в Полтавській області про стягнення недоплаченої
щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни" - задовольнити
частково.

Визнати бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в Кобеляцькому районі протиправною.

Зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в Кобеляцькому районі здійснити перерахунок
пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування” та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09 липня 2007 року по
31 грудня 2007 року та за 2008 рік з 22 травня
2008 року.

В іншій частині
позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного
бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у
розмірі 1 грн. 70 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному
порядку до Харківського апеляційного адміністративному суду через Полтавський
окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до ст.. 160 Кодексу адміністративного судочинства
України - з дня складення в повному обсязі, і поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження чи апеляційної
скарги відповідно до ст.. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:
(підпис)
А.О.Чеснокова

Судді:
(підпис)
Л.О.Єресько

(підпис) С.О.Удовіченко

Згідно з оригіналом

Головуючий:
А.О.Чеснокова

Повний текст постанови виготовлений 27 жовтня
2008 року.

Постанова законної сили не набрала

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

______________________________________________________________

36000
м. Полтава, вул. Степана Кондратенка, буд. 6

27
жовтня 2008 року № 4/2-а-1959/08 копія:

ОСОБА_1 АДРЕСА_1
Міністерства фінансів України 10014, м. Київ, вул. Грушевського,
12/2 Державного казначейства України
10014, м. Київ, вул. Бастіона, 6
Міністерства праці та соціальної політики України вул. Еспланадна,
8/10, м. Київ, 01001 Пенсійний фонд
України 01014, м. Київ, вул. Бастіона, 9
Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
36029, м. Полтава, вул. Жовтнева, 66
Управління Пенсійний фонд України в Кобеляцькому районі 39200, м.
Кобеляки, вул. Жовтнева, 1а Управління
Державного казначейства в Полтавській області 36014, м. Полтава, вул.
Шевченка, 1

Полтавський окружний адміністративний суд
відповідно до вимог ч. 3 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України
направляє копію постанови від 21 жовтня 2008 року за позовом ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України,
Державного казначейства України, Міністерства праці та соціальної політики
України, Пенсійного фонду України, Головного управління пенсійного фонду
України в Полтавській області, Управління Пенсійного фонду України в
Кобеляцькому районі, Третя особа: Головного управління державного казначейства
в Полтавській області - для відома.

Додаток: копія постанови від 21 жовтня 2008 року
на 2-х арк. - кожному адресатові.

Суддя

Полтавського окружного

адміністративного суду А.О. Чеснокова