Справа № 22а-6896/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у першій інстанції - Масендич В.В.
Суддя - доповідач - Арабей Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
16 липня 2008 року справа №
Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:
суддів при секретарі за участю: позивача представника позивача
Арабей Т.Г. Геращенко І.В., Малашкевич С.А.
ОСОБА_1. Пучкова О.М.
розглянувши у відкритому апеляційну
судовому засіданні Управління праці та соціального захисту
населення Пролетарської районної у м.
Пролетарського районного суду м.
по справі
№ НОМЕР_1
Управління праці та соціального
захисту населення Пролетарської
районної у м. Донецьку ради
дій протиправними, стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення за 2007 рік,
Пролетарського районного суду м. Донецька
від 28 травня 2008 року позов ОСОБА_1. до Управління
праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку ради про визнання дій
протиправними та стягнення
грошових сум на оздоровлення за 2007 рік,
задоволено у повному обсязі.
Суд
першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на обліку
в Управління праці та соціального захисту
населення Пролетарської районної у м.
Донецьку ради як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи (надалі ЧАЕС), є інвалідом 2
групи (1 категорія), у зв'язку з чим користується правами та пільгами,
передбаченими Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Суд
задовольнив позов про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2007 роки
і виходив з того, що ст. 48 вищезазначеного закону передбачає щорічну виплату
допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії 2 групи в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. При цьому розмір
мінімальної заробітної плати на момент виплати становив 460 грн.,
чином, судом було встановлено, що фактично за 2007 рік відповідачем було
недоплачено позивачу суму щорічної разової допомоги у розмірі 2180 грн. (460 х
5 - 120 = 2180 грн.).
погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права, а саме, він здійснював виплати, керуючись Постановою
№ 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Позивач та його представник заперечували
проти задоволення апеляційної
Представник відповідача до суду не
з'явився, письмово просив розглянути справу за його відсутності.
доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача та його
представника, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за необхідне в її задоволенні відмовити, а судове
рішення залишити без змін.

Суд
апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_2 від 18.11.1992р., віднесений до першої категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що також підтверджується
посвідченням.

Відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам 3 групи, постраждалі у наслідок ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС - чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати.

За 2007 рік
Управління виплатило щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 120 грн.
(виплата здійснена у листопаді 2007р.), установлену постановою Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі -
постанова №562).

Відповідно до ст. 76 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007
рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2007 року - 400
гривень на місяць, з 1 квітня 2007 року - 420 гривень, з 1 жовтня 2007 року - 460
гривень.

Відповідно до
ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеною
постановою № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної
допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри
такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема, для інвалідів 2 групи,
постраждалі у наслідок Чорнобильської катастрофи - 120 гривень (за грошовою
реформою 1996 року).

З моменту
прийняття постанови № 562 встановлені нею розміри щорічної допомоги на
оздоровлення залишалися незмінними на 2007 рік, у той час як Верховною Радою
України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно
затверджувався державний бюджет.

Тому, оскільки
ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких
рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закон України про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати на 2007 рік, а не постанова № 562.

Положення пункту 30 статті 71
Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено на
2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати-абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого,
шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої
статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані неконституційними
рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від 09.07.2007 р.

Позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом протягом фінансового року, за який йому
належить до сплати щорічна допомога на оздоровлення.

Згідно частини 4
статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким
чином, дії відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на
оздоровлення у розмірі 120 гривень суд першої інстанції обґрунтовано визнав
неправомірними.

Тобто
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином,
підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Пролетарської районної
у м. Донецьку ради - залишити без задоволення.

Постанову Проллетарського районного суду м. Донецька
від 28 травня 2008 року по справі № НОМЕР_1 за позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального
захисту населення Пролетарської районної
у м. Донецьку ради про
визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2007 рік - залишити без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий: Т.Г.
Арабей

Судді: І.В.
Геращенко

С.А.
Малашкевич