Справа № 22-а-9994/08
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя першої інстанції - Головіна К.І.
Суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 жовтня 2008 року справа № 22-а-9994/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Сухарька М.Г.

Білак С.В.

при секретарі судового засідання

Безруковій В.М.

за участю представників:

від позивача:

не з'явився

від відповідача:

не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні
Луганської області

на постанову Луганського окружного адміністративного
суду

від по адміністративній справі

02 липня 2008
року № 2-а-4208/08 (суддя Мясоєдова С.С.)

за позовом

ОСОБА_1 м. Краснодон

до

Управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні
Луганської області

про

визнання дій посадових осіб незаконними, зобов'язання
здійснити донарахування пенсії

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2008 року по справі № 2-а-4208/08
задоволено позов ОСОБА_1 м. Краснодон до Управління Пенсійного фонду України в
м. Краснодоні Луганської області, внаслідок чого визнані неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні Луганської області щодо
нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1, зобов'язано Управління Пенсійного фонду
України в м. Краснодоні Луганської
області донарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1, виходячи з розміру 6
мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком з 22.05.08р.

В апеляційній скарзі та під час
апеляційного розгляду справи Управління Пенсійного фонду України в м.
Краснодоні Луганської області просить скасувати постанову суду першої інстанції
та ухвалити нове рішення, яким позивачу у задоволенні позову відмовити.

Позивач
в письмових запереченнях проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає,
що постанова суду є законною та обґрунтованою, ухвалена судом відповідно до
норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного
з'ясування обставин в адміністративній справі.

Представники
відповідача, позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце
апеляційного розгляду був повідомлений
належним чином.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
заперечення на скаргу, встановила наступне.

Позивач
належить до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 від 21.08.98р. (арк. справи
5). Відповідно до довідки МСЕК № 0002502 від 07.09.05р. позивачу при повторному
огляді встановлена 3 група інвалідності з визначенням 50 відсотків втрати
працездатності з 01.07.05р. по 01.07.08р., пов'язаних з роботами по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивачу була призначена пенсія по
інвалідності, внаслідок встановлення 3 групи інвалідності, пов'язаною з
роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

27.12.2007р.
позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні
Луганської області з заявою про нарахування державної та додаткової пенсій у
розмірах, встановлених ч. 4 ст. 54, ст.
50 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, на що УПФУ відмовило в перерахунку
призначених пенсій з огляду на відсутність підстав такого перерахунку та
правомірність визначення розміру пенсії (лист № 107/21 від 08.01.08р.- а.с. 8).

Основні положення щодо
реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення,
визначені Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Згідно до ст.54 наведеного
Закону пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку
з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися
за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в
1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством.

В
усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за
роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис.
карбованців.

Обчислення і призначення
пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій
у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із
заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах
відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (частина третя
статті 54 із змінами, внесеними згідно із Законом N 3108-IV від 17.11.2005 ).

Наведеною
нормою також встановлено, що розмір пенсії для інвалідів 3 групи, призначеної у
відповідності з цим Законом, не може бути
нижчим 6 мінімальних пенсій за віком. Крім того, згідно до ст.50 цього
Закону таким інвалідам призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі
50 процентів мінімальної
пенсії за віком.

Цим же законом визначено, що порядок обчислення пенсії визначається
Кабінетом Міністрів України.

За
приписами частини 1 статті 33 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування” пенсія по
інвалідності призначається
залежно від групи
інвалідності і для інвалідів 3 групи складає 50 відсотків пенсії за
віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Таким чином, після внесення
змін у частину 3 статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” обчислення і
призначення пенсії по інвалідності здійснюється за правилами загального закону,
внаслідок чого розмір пенсії по інвалідності поставлений в залежність від
розміру пенсії за віком, обчисленої за нормами загального закону.

Колегія
судів не приймає посилання відповідача на те, що мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, з огляду на те,
що зазначена стаття частиною третьою доповнена Законом України № 2505 від 25
березня 2005 року (набрав чинності 31 березня 2005 року), тоді як частина третя
статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” змінена Законом України від 17
листопада 2005 року № 3108-15 (набрав
чинності 13 грудня 2005 року).

Частиною
4 статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” встановлено, що в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. Приписи
зазначеної норми співпадають з приписами пункту 4 Порядку обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку
з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 1997р. № 523.

Згідно
до частини 3 статті 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього
Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

За
приписами частини 3 статті 4 Закону України „Про прожитковий мінімум” від 15
липня 1999 року № 966-14 (в редакції Закону № 2505-4 від 25 березня 2005 року)
прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до
основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується
Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний
рік.

Статтею
58 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення
змін до деяких законодавчих актів України” був затверджений прожитковий мінімум
на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня
- 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, з 1 липня - 482 гривні, з 1 жовтня -
498 гривень.

Колегія судів погоджує висновок
суду першої інстанції про безпідставність посилання відповідача на необхідність
застосування у спірних відносинах постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002р.
№ 1“Про підвищення розмірів пенсій інших соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного
бюджету”, оскільки, виходячи із приписів пункту першого та шостого статті 92
Конституції України, статті 71 Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, дія положень
наведеного Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про
внесення змін до цього Закону. Абзацом
другим преамбули, частиною 3 статті 4, п.16 Прикінцевих положень Закону України
“Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” передбачено що умови,
норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про
пенсійне забезпечення, і те, що до приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Правові
засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів,
спрямованих на реалізацію закріплених конституцією України та законами України
основних соціальних гарантій визначені Законом України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-3, за приписами
ст.17 якого до основних державних соціальних гарантій включаються мінімальний
розмір пенсії за віком. Частиною другою зазначеної статті встановлено, що
основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не
можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ст.19 цього Закону виключно законами України визначаються
мінімальний розмір пенсії за віком.

Підпунктом 12, 15, 17 пункту 28 розділу
II Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»
внесені зміни до ст. 50, ч. 4 ст. 54, 67 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп від 22.05.08р. визнані такими, що не відповідають Конституції України
(є неконституційними), положення, зокрема п. 28 розділу
II Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

За
таких обставин, колегія суду погоджує висновок суду першої інстанції, щодо
зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії, відповідно до ст.50, ч. 4
ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру шести мінімальних
пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком, що розраховуються залежно
від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб».

Враховуючи, що положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих
актів України», що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом України рішення, колегія суддів не погоджує
висновок суду першої інстанції про визнання дій відповідача протиправними,
оскільки на дату відмови позивачеві у перерахунку пенсії (08.01.08р.) у
відповідача були відсутні правові підстави для перерахунку пенсії по
інвалідності відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Посилання
скаржника щодо пропущення позивачем встановленого ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства України строку звернення до суду колегією суддів
не прийнято уваги, виходячи з наступного.

Наслідки
пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у ст.100
Кодексу адміністративного судочинства України, згідно до якої пропущення строку
звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін. Частина 2 цієї статті надає право
стороні, яка пропустила строк на звернення до суду, відновити пропущений строк
у разі, якщо причини, які його спричинили були поважними. Припис наведеної
норми щодо розгляду і вирішення справи у разі визнання судом причини пропуску
строку звернення до суду поважною стосується саме прийняття судом постанови за
результатами розгляду справи, тобто відповідно до встановлених обставин та норм
матеріального права. У разі ж відсутності підстав для визнання поважною причини
пропуску строку звернення до суду та встановлення факту порушення права суд
відмовляє в його захисті саме з підстав пропуску строку. При цьому такий
висновок суду повинен міститися в постанові, прийнятій за результатами розгляду
справи.

З
матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи судом першої інстанції
відповідач не наполягав на застосуванні наслідків пропущення строку звернення
до суду.

З урахуванням викладеного
колегія судів дійшла висновку, що судове рішення ухвалено з частковим
порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для
скасування рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись статтями 24, 100, 184,
195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні Луганської області
на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2008 року по справі № 2-а-4208/08 задовольнити частково.

Скасувати постанову
Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2008 року по справі № 2-а-4208/08 в
частині визнання неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м.
Краснодоні Луганської області щодо нарахування та виплати пенсії НОМЕР_1.

В
іншій частині постанову Луганського окружного адміністративного суду від
02 липня 2008 року по справі №
2-а-4208/08 залишити без змін.

Постанова
прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 03 жовтня
2008року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий: Гаврищук
Т.Г.

Судді:
Сухарьок М.Г.

Білак
С.В.