Справа № 22а-5238/08
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2008-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 5238/08
Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку-48
Петушков С.В. (справа № 2а-106/08)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
- Поплавського В.Ю.,

суддів
- Уханенка С.А., Сафронової С.В.,

при секретарі -
Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради

на постанову
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 лютого
2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Олександрійської міської ради про стягнення недоотриманих сум
щорічної допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и
л а :

У січні 2008
року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці
та соціального захисту населення Олександрійської міської ради про
стягнення недоплачених коштів на
оздоровлення за період з 2000 року по 2007 рік в сумі 9266,50 грн. Посилався на те, що він є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії у
зв'язку з чим користується всіма правами та пільгами, передбаченими діючим
законодавством для цієї категорії осіб, а тому, відповідно до ст. 48 ЗУ «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ, йому передбачені щорічні виплати на
оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Проте, відповідачем,
всупереч вимогам Конституції України та Закону України №796-ХІІ, було виплачено
на користь позивача, значно занижені суми компенсації на оздоровлення без
врахування встановленого на території України розміру мінімальної заробітної
плати починаючи з 2000 року та по 2007 рік, включно.

Постановою Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 лютого 2008 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, а саме: на його користь з відповідача
стягнуто недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2000-2005, 2007 року в
розмірі 7616,50 грн., за 2006 рік -відмовлено.

Не погодившись з
постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати
постанову районного суду, оскільки вона винесена з порушенням норм
матеріального права та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Перевіривши
матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних
підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив, що
відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"
учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії
виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати визначається на
момент виплати допомоги.

Суд вірно зазначив, що виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над урядовими нормативно-правовими актами, при
вирішенні даного спору необхідно застосовувати саме норми Закону, а не
постанови Кабінету Міністрів.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України ,
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону №796-ХІІ
, щорічна допомога учасникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії виплачується у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати (аб.7 ч. 4
ст. 48 Закону № 796-ХIІ ).

Згідно ст. 1 ЗУ
"Про встановлення розміру мiнiмальної заробітної плати на 2000 рік"
розмір мiнiмальної заробітної плати встановлено з 1 квітня 2000 року - 90
гривень, з 1 липня 2000 року - 118
гривень на місяць.

Статтею 1 Закону України "Про встановлення
мінімальної заробітної плати на 2002 рік" від 13.12.2001 р. № 2896-III розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2002 року у розмірі 140
гривень на місяць, а з 1 липня 2002 року - 165 гривень на місяць.

Статтею 1 Закону України "Про встановлення
мінімальної заробітної плати на 2003 рік" від 26.12.2002 р. № 372-IV
розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2003 року у розмірі
185 грн. на місяць, з 1 грудня 2003 року - 205 грн.

Відповідно до ст. 89
Закону України "Про Держаний бюджет України на 2004 рік"
розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 вересня 2004 року - 237 гривень на місяць.

Відповідно до ст. 83 Закону України "Про Держаний
бюджет України на 2005'' розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1
січня 2005 року у розмірі 262 гривні на місяць, з 1 квітня 2005 року - 290
гривень на місяць, з 1 липня 2005 року - 310 гривень на місяць, з 1 вересня
2005 року - 332 гривні.

Зі змісту вимог
законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 2000 -
2005 роки, законів України про державний бюджет України на 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005 роки не
вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей
застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації
норми статті 48 Закону № 796-ІІ, на що вірно в своєму рішенні вказував суд
першої інстанції.

Крім того, встановлений ще в 1996 році постановою КМУ №
836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не
змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України.

За таких обставин
та з урахуванням вимог статті 48 Закону №796-ІІ, Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської
міської ради повинно виплатити позивачці щорічну допомогу на
оздоровлення за 2000 - 2005 роки.

Крім того, що
стосується вимоги позивача в частині
виплати коштів на оздоровлення за 2006 рік, то суд першої інстанції
вірно відмовив в задоволені цієї вимоги, оскільки дію аб. 2 ч. 4 ст. 48 Закону
№796-ІІ було зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомоги у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України
"Про Держаний бюджет України на 2006''. Цей закон не визнано неконституційним,
він є чинним, тому при вирішенні питання необхідно враховувати його положення і
таким чином нема правових підстав для стягнення матеріальної допомоги за цей
рік з урахуванням розміру мінімальної зарплати.

Щодо
положень Закону України "Про Держаний бюджет України на 2007 рік",
якими було зупинено в 2007 році дію ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», то в цьому випадку суд першої інстанції вірно застосував висновки
рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007 року, яким вищезазначені
положення Закону України "Про Держаний бюджет України на 2007 рік"
були визнані неконституційними та нечинними.

Проте, суд першої інстанції неправильно розрахував розмір
суми недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення.

Враховуючи
вищенаведене, виплати повинні становити:

за 2000 рік
- (виплачено у квітні 2001 р.) 118 х 5 =
590 грн.;

за 2001 рік
- (виплачено у вересні 2002 р.) 165 х 5 =
825 грн.;

за 2002 рік
- (виплачено у березні 2003 р.) 185 х 5 =
925 грн.;

за 2003 рік
- (виплачено у серпні 2004 р.) 205 х 5 =
1025 грн.;

за 2004 рік
- (виплачено у грудні 2004 р.) 237 х 5 =
1185 грн.;

за 2005 рік
- ( виплачено у жовтні 2005 р.) 332 х 5 =
1660 грн.;

за 2007 рік
- (виплачено у липні 2007 р.)
440 х 5 = 2200 грн.;

а всього 8410 грн. - 333,50 грн. (сума отримана позивачем) = 8076,50 грн.

Оскільки, розрахунки суду першої інстанції не
відповідають вищезазначеним нормативним актам, що призвело до неправильного
вирішення справи, тому необхідно в цій частині судове рішення змінити,
стягнувши на користь позивача 8076,50 грн.

Доводи
апеляційної скарги щодо пропуску строку позовної давності безпідставні,
оскільки під час розгляду справи судом першої інстанції ці доводи письмово не
викладалися та не приводилося обґрунтування.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують
та зводяться до намагань обґрунтувати порушення прав позивача відсутністю
належних коштів для виконання вимог Закону та рішення Конституційного Суду
України, що не може бути прийнято до уваги, оскільки правові висновки та
обґрунтування недопустимості порушень з боку уряду чи парламенту держави при
розробці та затверджені щорічного бюджету в частині соціальних гарантій та
виплат по відшкодуванню завданої шкоди здоров'ю громадян, які постраждали в
наслідок Чорнобильської катастрофи мають преюдиціальне значення як для судів,
так і службовців, установ, підприємств та державних органів.

Керуючись ст.202 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради - задовольнити частково.

Постанову
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 лютого
2008 року в частині розміру стягнення суми на оздоровлення змінити.

Зобов'язати
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради
виплатити ОСОБА_1 8076 (вісім тисяч
сімдесят шість) грн. 50 коп. недоплаченої суми щорічної допомоги на
оздоровлення за 2000-2005, 2007 роки.

В іншій частині
постанову суду - залишити без змін.

Постанова може
бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий: Поплавський
В.Ю.

Судді: Уханенко
С.А.

Сафронова С.В.