Справа № 22-а-10620/08
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2008-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
інстанції - Ракалович В.М.
Суддя-доповідач Глущенко
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2008 року
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Глущенко Я.Б,

суддів Дурицької О.М., Межевича
М.В.

при секретарі Токар М.Г.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Міністерства фінансів України, Державного казначейства
України, Державної судової адміністрації України, Головного управління
Державного казначейства України в Житомирській області, Територіального
управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області про
стягнення грошової компенсації сум податків з доходів фізичних осіб за
апеляційною скаргою Державної судової адміністрації України на постанову
Житомирського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2007 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2007 року позивачі звернулися з позовом до
відповідачів про стягнення грошової компенсації на відшкодування втрати частини
заробітної плати, пов'язаної з утриманням податку з доходів фізичних осіб з
2005 року по 31.12.2006 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду
від 29 листопада 2007 року позовні вимоги задоволено: стягнуто з Державної
судової адміністрації України на
користь ОСОБА_1 - 9319,66 грн.,
ОСОБА_2 11739,25 грн., ОСОБА_3 11660,08 грн. грошової компенсації на
відшкодування втрати частини заробітної плати, пов'язаної з утриманням податку
з доходів фізичних осіб. Зобов'язано Державне казначейство України провести
видатки з державного бюджету України для проведення відповідних виплат.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням,
Державна судова адміністрація України подала апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги
посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає, що відповідно до Конституції України кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо
визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що права позивачів
порушені, оскільки відповідно до Указу Президента України «Про додаткові заходи
щодо соціального захисту суддів» № 584/95 від 10 липня 1995 року заробітна
плата суддів не обкладається прибутковим податком за місцем основної роботи, тобто
позивачі звільнені від сплати податку з доходів фізичних осіб.

Однак, з таким висновком суду не можна погодитися.

Колегією суддів встановлено, що позивачі, в період 2005 -
2006 років, працювали суддями Народицького районного суду Житомирської області,
Овруцького районного суду Житомирської області, Новоград-Волинського районного
суду Житомирської області.

Відповідно до ст.
67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку
і розмірах, встановлених законом.

Підпунктами 3.1.1
та 4.2.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» встановлено, що
об'єктом оподаткування є загальний місячний оподаткований дохід до складу
якого, зокрема, включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та
винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов
трудового договору.

Згідно з п. 22.2 ст. 22 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» у разі, якщо норми інших законів чи інших
законодавчих актів, що містять правила оподаткування доходів (прибутків)
фізичних осіб, суперечать нормам цього Закону, пріоритет мають норми цього
Закону.

Президентом України 10
липня 1995 року прийнято Указ «Про додаткові заходи щодо соціального захисту
суддів» №584/95, відповідно до абзацу 4 статті 1 якого заробітна плата суддів
не обкладається прибутковим податком.

Натомість, Указом від 25
грудня 2003 року №1497/2003 Президент України зазначене положення визнав таким,
що втрачає чинність з 1 січня 2004 року.

Враховуючи викладене, з 01.01.2004 року заробітна плата суддів
підлягає обкладенню податком з доходів фізичних осіб відповідно до Закону
України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Отже, позовні вимоги є безпідставними та такими, що
задоволенню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції -
скасуванню, з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України
задовольнити.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 29 листопада 2007 року - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Повний текст постанови виготовлений 02 жовтня 2008 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та
може бути оскаржена протягом одного місяця з дня складання в повному обсязі,
тобто з 03 жовтня 2008 року, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

судді :