Справа № 22а-6349/08
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2008-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-6349/08 р. Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку - 31
інстанції - Парій О. В.
Доповідач - Семененко Я.В. (№ 2а-15107)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді - Семененка Я.В.

суддів - Юхименка О.В., Мірошниченка М.В.

при секретарі - Горностаєвій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізького обласного військового комісаріату

на постанову Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 07 травня 2007
року по справі № 2а-151/07 року за
позовом ОСОБА_1 до Запорізького військового комісаріату про стягнення грошової
компенсації за невикористане речове майно, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2007 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача, в якому
просив стягнути на його користь грошову компенсацію за невикористане речове
майно в сумі 5125 грн.16 коп. та індексацію від суми заборгованості в розмірі
2050 грн. 06 коп. В обґрунтуванні заявлених вимог посилався на те, що він
проходив кадрову військову службу на офіцерських посадах у Бердянському ОМВК та
знаходився на речовому забезпеченні у Запорізькому обласному військовому
комісаріаті. В період проходження служби речове майно позивачу не видавалось,
як не виплачувалась і компенсація на невикористане речове майно, виплата якої
передбачена ст.. ст.. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно довідки компенсація за
невикористане речове майно складає 5125грн.16коп. Наказом начальника
Генерального штабу-Головнокомандуючого Збройних Сил України №73 від
31.03.2006р. позивача звільнено з військової служби в запас. Натомість, при
звільненні позивачу не було сплачено компенсацію за невикористане речове майно
у вказаних розмірах. Посилаючись на порушення прав, позивач просив його позов
задовольнити.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від
07.05.2007р. позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Запорізький обласний
військовий комісаріат подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального права та процесуального права, просив скасувати
постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні
позову відмовити. Зокрема, посилався на те, що судом першої інстанції не
прийнято до уваги норми Закону України «Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів», які заперечують право на одержання військовослужбовцями
грошової компенсації замість речового майна та не застосовні положення ч. 2 ст.
99, ч. 1 ст. 100 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи із наступного.

Справу розглянуто в порядку адміністративного судочинства, оскільки спірні
правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються проходження та звільнення
позивача з публічної служби (п.2 ч.1 ст.17 КАС України).

Відповідно до ст..202 КАС України підставами для скасування судового
рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що
відмова відповідача у виплаті грошової компенсації замість речового
забезпечення є неправомірною з тих підстав, що чинним законодавством
передбачено виплату військовослужбовцям грошової компенсації в разі неотримання
ними речового майна.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з
наступних підстав.

Так, виплата грошової компенсації замість речового майна, за бажанням
військовослужбовця, була передбачена ч.2 ст..9 Закону України «Про соціальний
та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», в редакції Закону
від 20.12.1991р., на яку посилався позивач.

Між тим, Законом України від 17 лютого 2000 року №1459-ІІІ «Про деякі
заходи щодо економії бюджетних коштів» з 11 березня 2000 року дію ч.2 ст.9
Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей» було зупинено.

За таких обставин, правових підстав для стягнення компенсації замість
речового майна з 11.03.2000р. не існує, а відтак суд безпідставно стягнув з
відповідача на користь позивача заборгованість по компенсації за речове майно у
розмірі 3676,38грн., яка виникла після 10.03.2000р. (а.с.7).

Безпідставно судом першої інстанції стягнуто на користь позивача і
індексацію у розмірі 2050,06грн., оскільки в розумінні ст..2 Закону України
«Про індексацію грошових доходів населення» грошова компенсація на речове майно
носить разовий характер, а тому не може бути об'єктом індексації.

В той же час, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача
компенсацію за речове майно у розмірі 1448,78грн., заборгованість з якої
виникла до 10.03.2000р., оскільки розмір такої заборгованість об'єктивно
підтверджується наданими доказами і обмежень, щодо виплати такої компенсації до
10.03.2000р. не існувало.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо
пропущення позивачем строку позовної давності, який встановлено ст..99 КАС
України, для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості з
компенсації за речове майно, яка виникла до 10.03.2000р.

Так, позивача звільнено з військової служби в запас наказом начальника
Генерального штабу-Головнокомандуючого Збройних Сил України №73 від
31.03.2006р., а наказом військового комісара Бердянського ОМВК №44 від
12.05.2006р. позивача виключено зі списків особового складу. Між тим, при
звільнення позивача з військової служби, з ним не було проведено розрахунку і
не сплачено заборгованість по компенсації за речове майно. З адміністративним
позов до суду позивач звернувся 28.02.2007р., тобто в межах річного строку з
дня звільнення з військової служби.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої
інстанції в частині стягнення з відповідача грошової компенсації за речове
майно у розмірі 3676,38грн. та індексації у розмірі 2050,06грн. скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.198, 202, 205, 207 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Запорізького військового комісаріату задовольнити частково.

Постанову Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 07 травня 2007р. в частині стягнення з
Запорізького військового комісаріату на користь ОСОБА_1 компенсацію за речове
майно у розмірі 3676,38грн. та індексацію у розмірі 2050,06грн. - скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у позові в цій частині.

В іншій частині постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької
області від 07 травня 2007 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її
проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня її виготовлення в
повному обсязі.

(Повний текст постанови виготовлено 13.11.2008р.)

Головуючий Я.В.
Семененко

Судді О.В.
Юхименко

М.В.
Мірошниченко