Справа № 2а-28/07
Суддя: Бурлака М.В.
Дата ухвалення: 2007-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-28/07
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2007 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в
складі:

головуючого
- судді Бурлака М.В.

при секретарі
- Шмунь Л.І.

з участю
представника позивача: ОСОБА_1. відповідачі: -
не зявився

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2до управління праці та соціального захисту населення Монастирищенської
районної державної адміністрації, Центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення
Черкаської обласної державної адміністрації про стягнення разової грошової
допомоги,

встановив:

Позивач
26.07.2007 року звернулася до суду із позовом до управління праці та
соціального захисту Монастирищенської районної державної адміністрації та
Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління
праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної
адміністрації про стягнення разової грошової допомоги.

Підставою для
позову позивачка вважає те, що вона є учасником війни, що підтверджено
посвідченням серії НОМЕР_1виданого 26.02.2001 року Черкаським УПСЗН.

14.10.1999 р.
Указом Президента України „Захиснику Вітчизни" згідно п. 20 ст. 14 Закону
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
щорічно до 9 Травня учасникам війни,
нагородженим орденами і медалями колишнього СРСР за самовіддану працю та бездоганну
службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни виплачується грошова допомога в
розмірі чотирьох мінімальних пенсій за віком.

Всупереч вимогам
ст. 2, ст. 14 вказаного Закону та п. З ст. 22 Конституції України, щорічна
одноразова допомога до 9 Травня за 2004 рік взагалі не була виплачена, а за
2005-2006 роки виплачувалася в неповному обсязі.

У 2005 році
відповідно до Закону України „Про Державний Бюджет на 2005 рік" мені виплачено 50 гривень, у 2006 році відповідно до
Закону України „Про Державний Бюджет на 2006 рік" мені виплачено
теж 50 гривень, як учаснику війни.

Мінімальна
пенсія за віком у 2004 році відповідно до Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р №
1058-ІУ складала 92,45 грн., у 2005 році відповідно до Законів України „Про
внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 23.12.2004 р. № 2291 - IV, та Про внесення
змін до Закону України, "Про Державний Бюджет на 2005 рік" складала
332 грн.,

Таким чином, відповідно до Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", суми виплат мали 6
складати: 2004р. - 92,45 х 4 = 368,80 грн.; 2005р.-332x4 =1328,00 гра; 2006р. - 350 х 4 = 1400,00 грн.

Тому за три
роки недоплата склалаТ369,80+ ( 1328,00грн. - 50,00 грн.) + + (
1400,00 грн. - 50,00 грн.) - 2997,80 грн.

Постановами
Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 рік № 486 „Про забезпечення виплати у
2002 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та від 31.03.2003
р. № 425 „Про забезпечення

2

виплати у 2003 p. разової грошової допомоги,
передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також ст. 17-1
Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" встановлено, що виплата разової грошової допомоги здійснюється органами праці та соціального
захисту населення, яке є відповідачем за даним позовом.

Вважаю за необхідне додати, що рішенням Конституційного Суду України №
20-рп/2004 року від 1 грудня 2004 року,
Положення Закону „Про Державний Бюджет України на 2004 рік", які обмежують виплати щорічної разової грошової допомоги,
передбаченої ст. 12 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Вважає, що всупереч Конституції України, вищеназваних Постанов KM України, рішенню Конституційного
Суду України № 20-рп/2004 року від 1 грудня 2004 року відповідачі допустили бездіяльність і не нарахували належну їй грошову
допомогу, тому спір повинен розглядатись у порядку адміністративного судочинства, оскільки відповідно до ст. 17 КАСУ
справи про бездіяльність суб"єкта владних
повноважень відносяться до компетенції адміністративних судів.

В разі, якщо суд прийде до висновку, що мною пропущено строк позовної
давності, то прошу його поновити, оскільки я
стара людина, не знаю законодавства та не можу слідкувати за його змінами, про
рішення Конституційного Суду України я взнала випадково від своїх сусідів, тому прошу суд визнати ці причини поважними та поновити
строк позовної давності.

Оскільки відповідачі добровільно виконати вимоги Законів України та інших
нормативно-правових актів відмовляються, тому
позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача позовні вимоги, зазначені у позовній заяві, підтримала
повністю, вважає, що в позовній заяві повно та всесторонньо викладено позовні
вимоги з посиланням на Закони України на інші нормативно-правові акти, тому
просить позов задовільнити у повному обсязі. Як на
підставу правильності позовних вимог посилається на судову практику та надала суду копію Постанови Вищого Адміністративного Суду
України від 19 червня 2007 року у справі за позовом
ОСОБА_1до Комунарської районної адміністрації Запоріжської міської ради.

Крім того, просить суд поновити строк для звернення до суду в зв'язку із
тим, що позивачка стара людина, практично не
може рухатись, не чує, погано розмовляє, практично не вміє читати та писати, телевізора та радіо не має, вважає, що вказані
причині є поважними і провинні бути прийняті судом як
підстава для поновлення пропущеного строку звернення до суду за
захистом своїх прав.

Відповідач - управління праці та соціального захисту населення
Монастирищенської районної державної адміністрації в
судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку,
про що свідчать розписки про отримання судових повісток.

Відповідач - Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного
управління праці та соціального захисту населення
Черкаської обласної державної адміністрації на попередній розгляд справи та в судове засідання не з"явився, про час
та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом
порядку, про що свідчать розписки про отримання судових повісток та матеріали, які надійшли до суду. В заяві від 01.08.2007
року № 1826 позову не визнав, просить застосувати термін позовної давності і
відмовити позивачці в задоволенні позову, посилаючись на наступне:

Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (надалі - Центр) не
визнає себе належним відповідачем у справі.

Центр не має розпорядчих повноважень щодо
призначення будь-яких сум грошових

допомог, встановлених законодавством для тієї чи іншої категорії громадян.
Відповідно

Центр не визначав розміру щорічних допомог до Дня Перемоги ОСОБА_2., як

учаснику війни.

Згідно з п.3 Типового положення про управління праці та соціального захисту
населення районної, районної у містах Києві та
Севастополі державної адміністрації, ствердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.^ОООр/№1498,
управління здійснює призначення соціальних допомог, встановлених законодавством.

Положенням про
Центр передбачено, що Центр здійснює вхідний облік та контроль

3

документів з питань призначення
соціальної допомоги, які надходять від райміськуправлінь праці та соціального
захисту населення, перевіряє правильність визначення права на призначення
соціальної допомоги та забезпечує оформлення
виплатних документів І відправку їх на виплату у тижневий строк.

Позивач не оскаржує дії (бездіяльність) Центру стосовно неправильності чи
своєчасності оформлення виплатних документів.
Позивач не згоден із розміром здійсненої виплати, а визначення цього розміру і призначення допомоги, як вже зазначалося,
здійснює не Центр.

Центр фактично виконує функції бухгалтерії за розпорядженням управлінь
праці та соціального захисту населення (так само як бухгалтерія підприємства
здійснює щомісячне нарахування і виплату заробітної
плати працівнику згідно з наказом керівника про встановлення посадового окладу). Кошти Центр отримує від головного
управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної
адміністрації у чітко визначених сумах на спеціально відкриті рахунки казначейства. Рахунок Центру, з якого перераховуються
кошти на виплату допомог, фактично транзитним. З
цього центру не може здійснюватися виплата допомог, як на отримання для виплати із розрахунку на одну особу. Тим більше Центр не може
здійснювати виплати понад суми, призначені управлінням праці та соціального
захисту населення.

Звертає увагу суду на те, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України
від 18.02.2004 №177 Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечують
щороку виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати
разової грошової допомоги, передбаченої Законом
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірах, установлених законом про
державний бюджет на відповідний рік, і для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та соціального захисту
населення.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" учасникам війни до 5
травня передбачена щорічна виплата разової грошової допомоги у розмірі
трьох мінімальних пенсій за віком.

Верховна Рада
України при прийнятті законів про Державний бюджет України призупиняла дію норми вищезазначеного Закону в
частині визначення розміру виплати щорічної разової грошової допомоги.

Згідно п.8 статті 7 Бюджетного Кодексу України, бюджетні кошти використовуються
тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями
та відповідно до ст. 23 цього ж Кодексу будь - які
платежі можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного
призначення.

Конституцією України визначено, що виключно Законом про Державний бюджет
України визначаються будь - які видатки
держави на загально - суспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих
видатків. За цим конституційним приписом застосування пільг, компенсацій та
гарантій для певних категорій громадян, у тому числі виплата щорічної разової грошової допомоги учасникам війни,
потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України, його
обсяги не можуть визначатися будь - яким іншим законом, крім закону про
Державний бюджет України. До того ж, при визначенні таких обсягів повинні враховуватися вимоги ст. 95
Конституції України щодо справедливого та неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами І
територіальними громадами та
збалансованості бюджету України. Тобто, усі суспільні потреби, які тягнуть за собою видатки з Державного бюджету України, мають
бути задоволені, виходячи з фінансових можливостей держави.

Відповідними статтями законів України про Державний бюджет України на
2004-2006 роки розміри разової грошової допомоги до
Дня Перемоги ветеранам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" установлювалися,
виходячи із обсягу видатків, виділених на цю мету при формуванні показників
Державного бюджету на відповідні роки.

Зважаючи на викладене, просять відмовити у задоволенні позову до Центру у
повному

4

обсязі.

Також просять застосувати при розгляді справи за позовом ОСОБА_2. про стягнення недоотриманих сум грошової допомоги строк
давності, встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України, Із наслідками, передбаченими ст. 100 зазначеного нормативно-правового
акта.

Ухвалою суду від 15 серпня 2007 року
строк позовної давності позивачу поновлено.

Відповідно до 4.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття в судове засідання
відповідача -суб"єкта владних повноважень,
належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним
про причини неприбуття розгляд справи не
відкладається і справа вирішується на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача,
суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Рішенням Конституційного Суду
України від 01.12.2004 р. № 20-рп/2004 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення
статті 44 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2004 рік», якими встановлено, що у 2004 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" здійснюється учасникам бойових дій у розмірі
120 грн.

Тому підлягають задоволенню вимоги позивача щодо виплати недоплаченої
щорічної грошової допомоги за 2004 рік,
оскільки вказаним рішенням Конституційного Суду України визнано неконституційним встановлені Законом України «Про Державний бюджет
України на 2004 рік» обмеження гарантій
учасникам бойових дій стосовно отримання ними разової грошової допомоги
до 5 травня.

Частиною 3 статті 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Проаналізувавши
рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. №20-рп/2004, яким визнано неконституційними положення
статті 44 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», частину 3 статті 22 Конституції України, та
враховуючи те, що право на отримання
разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
не залежить від розміру доходів отримувача чи наявності фінансування з бюджету, а має безумовний характер, суд
прийшов до висновку, що необхідно
задовольнити вимоги стосовно виплати недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2005-2006 роки, оскільки Верховна
Рада України, приймаючи Закон України «Про Державний бюджет України 2005 рік» та Закон України «Про Державний
бюджет України 2006 рік», знову
обмежила соціальне право громадян, закріплене Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
на отримання разової грошової допомоги до
5 травня при наявності рішення Конституційного Суду України і аналогічного
питання.

Законом України
«Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» на 2004 рік встановлено мінімальну пенсію у розмірі 92,45
грн., тому недоплата за 2004 рік, яка підлягає стягненню, складає 369,80
грн. (92,45 х 4 = 369,80 грн.).

Мінімальна пенсія за віком на 2005 рік встановлена в розмірі прожиткового
мінімуму на одну особу, яка втратила
працездатність, що передбачено Законом України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік», у розмірі 332,00
грн., тому недоплата за 2005 рік, яка підлягає стягненню на користь позивача, складає 1278,00 грн. (332.00 х 4 -
50=1278,00).

Мінімальна пенсія за віком на 2006 рік встановлена в розмірі прожиткового
мінімуму на одну особу, яка втратила
працездатність, що передбачено Законом України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2006 рік» у розмірі 350 грн. з 1
січня 2006 року та у розмірі 359 грн. з 1 квітня 2006
року, тому недоплата за 2006 рік, яка підлягає стягненню становить 1350 грн ( 350x4-50=1350
грн), оскільки суд не може вийти за рамки позовних вимог, заявлених позивачем.

Отже, управління праці та соціального захисту населення Монастирищенської
районної адміністрації та центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської
обласної державної адміністрації повинні виплати
позивачу, як учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього СРСР
за

5

самовіддану працю та бездоганну
службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни 2997,80 грн.

Постановами Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 рік № 486 „Про
забезпечення виплати у 2002 році разової
грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та
від 31.03.2003 р. № 425 „Про забезпечення виплати у 2003 р. разової грошової допомоги, передбаченої Законом України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", а також ст. 17-1 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
встановлено, що виплата разової грошової допомоги
здійснюється органами праці та соціального захисту населення, яке є
відповідачем за даним позовом.

Оскільки підготовка документів на виплату одноразової допомоги покладена на
управління праці та соціального захисту
населення Монастирищенської районної адміністрації, а виплата проводиться через центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат Головного управління праці та
соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації то
вони є належними відповідачами у справі.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 14, 17, 17-1 Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від
22.10.1993 року № 3551-ХИ, ст.4 Закону України „Про
внесення змін до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 05.10.2005 року №2939-1У ,
ст.ст. 7, 8, 9,10, 11, п.1)ч.1 ст.17, ст.99, ст.100, 104-106,
ч.4 ст. 128, 158-163, 185-186 КАС України, суд

Постановив :

Позов задовільнити у повному
обсязі.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення
Монастирищенської районної державної адміністрації та
Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління
праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної
адміністрації на користь ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до управління праці та соціального захисту населення разову
грошову допомогу за 2004-2006 роки в сумі
2997,80 з яких за 2004 - 369,80, за 2005 рік -1278,00 грн. (332,00 х 4 -
50=1278,00), за 2006 рік -1350 грн ( 350x4-50=1350 грн).

Рішення може бути
оскаржене в апеляційному порядку до
Київського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду подається
протягом 10 днів з дня

проголошення
рішення.