Справа № 22-а-7856/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Назарцева В.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 серпня 2008
року Справа
№ 22-а-7856/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Василенко Л.А.,

суддів: Ханової Р.Ф.,

Старосуда
М.І.,

при
секретареві Денисенко К.С.,

за участю позивача
ОСОБА_1

розглянула
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Будьоннівської районної в м. Донецьку ради на постанову Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 23 квітня
2008 р. у справі №2-а-50/08
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Будьоннівської районної в м. Донецьку ради про виплату одноразової компенсації,
і

ВСТАНОВИЛА:

21.02.2008р. позивач звернувся до суду з позовом про
зобов'язання Управління
праці та соціального захисту населення Будьоннівської районної в м. Донецьку
ради (далі УПСЗН) провести перерахунок та виплатити йому одноразову компенсацію
у зв'язку з переходом з третьої на другу групу інвалідності на підставі ст.48
Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
розмірі 6600,00 грн.

Постановою Будьоннівського районного суду м.Донецька від 23 квітня 2008 р. позов задоволений в
повному обсязі: зобов'язано УПСЗН виплатити позивачеві недоплачену одноразову
компенсацію у зв'язку з переходом з 3 на 2 групи інвалідності у розмірі 6600,
00 грн..

Не погодившись з таким судовим рішенням, УПСЗН подало
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився,
належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Позивач в судовому засіданні вважав судове рішення першої
інстанції законним та обґрунтованим просив залишити його без змін.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач перебуває на обліку у відповідача як особа, яка є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції (надалі ЧАЕС), категорія 1, має 2 групу інвалідності,
у зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». У відповідності до вимог вищезазначеного закону,
позивач має право на отримання одноразової компенсації в розмірі 15 мінімальних
заробітних плат, яка визначається на час виплати, у зв'язку з переходом з 3
групи інвалідності на другу в сумі 6600,00 грн.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача, перевірила доводи апеляційної скарги за матеріалами справи
і вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції зміні з наступних
підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у спірний період часу був віднесений до
категорії 1, має 2 групу інвалідності з 19.03.2007 року, що підтверджується
копією посвідчення НОМЕР_1( а. с. 6) та копією довідки МСЕК (а. с. 4), у
зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» і згідно до ст. 48 цього Закону йому повинна бути
виплачена компенсація у зв'язку з переходом з третьої групи інвалідності на
другу в розмірі 15 мінімальних заробітних плат.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, створення єдиного
порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій,
соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Порядок надання щорічної допомоги регулюється статтею 48 зазначеного
Закону, якою передбачено, що при
встановленні інвалідності вищої групи інваліду виплачується різниця у
компенсаціях. Оскільки одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи виплачується інвалідам 3 групи в розмірі 30 мінімальних заробітних
плат, а інвалідам 2 групи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, тобто
різниця між компенсаціями при переході з 3 на 2 групи інвалідності складає 15
мінімальних заробітних плат.

При виплаті компенсації при переході з 3 на 2 групу інвалідності
відповідачем виплачено позивачеві 25.01.2008р. компенсація в розмірі 94,8 грн.
(а. с. 19), при цьому відповідач керувався розмірами, встановленими Постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Зазначеною Постановою № 836 всупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив
розмір компенсації як величину, кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом на час встановлення групи інвалідності)
установлено конкретні розміри такої компенсації в твердій грошовій сумі,
зокрема, і для інвалідів 3 групи - 189,6 грн., а для інвалідів 2 групи 284,4
грн.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами при вирішенні спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону №
796-ХІІ та Закон України «Про державний бюджет України на 2007 рік» в частині
визначення розміру мінімальної заробітної плати, а не Постанова № 836.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції
про стягнення недотриманої суми одноразової компенсації.

Проте, судом першої інстанції невірно визначений розмір недоплаченої
компенсації, оскільки судом помилково застосовані норми матеріального права, а
саме не враховано, що у відповідності до ч. 3 ст. 48 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася
на момент встановлення інвалідності((зупинення дії частини третьої статті 48,
передбачене пунктом 30 статті 71 Закону України від 19.12.2006 р. N 489-V, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним),
згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. N 6-рп/2007). Тобто, враховуючи, що 2 група інвалідності буда встановлена
позивачеві 19.03.2007р. та розмір мінімальної заробітної плати на цю дату
складав 400,00 грн., то розмір компенсації, яка підлягала виплаті позивачеві
становив 6000,00 грн. (400,00 грн. Х 15). Також суд першої інстанції не врахував,
що відповідач сплатив позивачеві 94,80коп.(а.с.19). Відповідачем в порушення
спеціального закону виплачено позивачеві лише 94,8 грн., тобто розмір
недонарахованої та недоплаченої позивачеві компенсації складає 5905,2 грн..

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно
по суті вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального і
процесуального права, тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні щодо
розміру суми задоволених позовних вимог за 2007 рік.

Керуючись ст. ст. 11, 195, 196, 198, 201,
205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Будьоннівської районної в м. Донецьку ради задовольнити частково.

Постанову Будьоннівського районного суду м. Донецька від 23 квітня 2008 р. у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Будьоннівської
районної в м. Донецьку ради про виплату одноразової компенсації змінити.

Перший та другий абзаци резолютивної частини постанови суду викласти в
наступній редакції:

«Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Будьоннівської районної в м. Донецьку ради про виплату одноразової компенсації
змінити задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Будьоннівської
районної в м. Донецьку за рахунок коштів Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 недоотриману суму одноразової компенсації в розмірі 5905,2 грн. (п'ять
тисяч дев'ятсот п'ять грн. 20 коп.)».

В решті постанову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: