Справа № 22-а-6992/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Завгородній Є.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17липня 2008
року Справа
№ 22-а-6992/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Василенко Л.А.,

суддів Шаптала Н.К.,

Дяченко С.П..,

при
секретареві Денисенко К.С.,

за участю
представника позивача ОСОБА_2

розглянула
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Гірницької
районної адміністрації Макіївської
міської ради Донецької області на постанову Гірницького районного суду м.
Макіївки Донецької області від 23 квітня 2008року у справі № 2-а-30/08 за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Гірницької
районної адміністрації Макіївської
міської ради Донецької області про стягнення сум на оздоровлення, і

В С Т А Н О В И Л А :

24.12.2007 року позивач ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення
управління праці та соціального захисту населення Гірницької районної
адміністрації макіївської міської ради (УПСЗН) про стягнення недоотриманих
коштів на оздоровлення за 2004, 2005, 2007 роки, мотивуючи позовні вимоги тим, що він є ліквідатором наслідків аварії
1 категорії, інвалідом І групи на Чорнобильській АЕС і має право на
отримання щорічної компенсації на оздоровлення
в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 ЗУ «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". Відповідач виплатив їй компенсацію на
оздоровлення за 2004 рік 26,7 грн., за 2005, 2007 роки 120,0 гривень щорічно,
загальна сума недоплат компенсації на оздоровлення за 2004, 2005, 2007 роки
складає 5053,0грн..

Постановою Гірницького районного суду
м.Макіївки Донецької області від 23 квітня 2008року позов ОСОБА_1 задоволений в
повному обсязі: з відповідача на користь позивача стягнуто недоплачені суми на
оздоровлення за 2004, 2005, 2007 роки у сумі 5053,0 грн.

Не погодившись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, просив постанову суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись
на неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме, не
враховано, що відповідач здійснював виплати на оздоровлення у порядку,
встановленому Постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та
Постановою КМУ від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які є
обов'язковими для виконання.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не прибули, про час, дату
та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні
проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити без змін
рішення суду першої інстанції.

Суд першої інстанції при розгляді справи
встановив, що позивач перебуває на обліку у відповідача як особа, яка є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції
(надалі ЧАЕС), категорія 1, має 1 групу
інвалідності, у зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими
Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», їй повинна виплачуватися щорічна допомога
на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Суд першої інстанції
дійшов до висновку, що дії відповідача щодо відмови позивачеві у виплаті
допомоги на оздоровлення з урахуванням положень ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є незаконними і що на підставі вказаного Закону відповідач повинен
виплатити позивачеві суму недоплаченої
щорічної допомоги на оздоровлення за 2004 - 2005, 2007 роки.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника
позивача, перевірила матеріали справи, обговорила доводи апеляційної скарги і
дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а
постанова суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у спірний період часу був
віднесений до категорії 1, має 1 групу інвалідності, що підтверджується копією
посвідчення НОМЕР_1 ( а. с. 4) та довідкою НОМЕР_2 (а. с. 15), у зв'язку з чим
користується правами та пільгами, передбаченими Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» і згідно до ст. 48 цього Закону їй повинна виплачуватися щорічна
допомога на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, створення єдиного
порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій,
соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Порядок надання щорічної допомоги регулюється статтею 48 зазначеного Закону,
якою передбачена виплата особам, віднесеним до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам 1 групи, допомоги у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідач керувався
Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - Постанова № 836), якою розмір такої допомоги встановлений в
26,7 грн., з 2005 року - Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова № 562), якою
розмір такої допомоги встановлений в120,0 грн.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Зазначеними Постановами № 836 та № 562 всупереч Закону № 796-ХІІ (який
встановив розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру
мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати)
установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі, зокрема,
і для інвалідів 1 групи - 26,7грн. та з 2005 року - 120,0 грн.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами при вирішенні спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону №
796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати
на 2004, 2005, 2007 роки, а не Постанови № 836 та № 562.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції
про стягнення недотриманої суми на оздоровлення за 2004, 2005, 2007 роки.

Проте, судом першої інстанції невірно визначений розмір недоплаченої
допомоги за 2004р., оскільки у розрахунку була допущена помилка. Згідно з
Законом України «Про державний бюджет України на 2004 рік» розмір мінімальної
заробітної плати на момент виплати допомоги на момент виплати допомоги, тобто
28.12.2004 р. (а.с. 2) складав 237,0 грн., позивачеві виплачено 120,0 грн.,
тобто сума недоплаченої допомоги складає 1158,3 грн. ( 237,0 грн. Х 5
мінімальних заробітних плат - 120,0 грн.). Таким чином, загальна сума недоплаченої
допомоги за 2004, 2005, 2007 роки складає 4778,3 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно по суті вирішив справу, але допустив помилку при
застосуванні закону для здійснення розрахунку, тому постанова суду першої
інстанції підлягає зміні в частині визначення суми задоволених позовних вимог
за 2004 рік.

Керуючись ч.1 ст. 195,, п.2 ч. 1 ст. 198, п.1 ч.1 ст.201, п.2 ч.1 ст.205,
ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Гірницької районної адміністрації
Макіївської міської ради Донецької області задовольнити частково.

Постанову Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 23
квітня 2008року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Гірницької районної адміністрації Макіївської міської ради Донецької області
про стягнення сум на оздоровлення змінити: в абзаці восьмому мотивувальної
частини постанови суму «5053,3 грн.» змінити на 4778,3 грн.; в другому абзаці
резолютивної частини постанови розмір суми, яка підлягає стягненню, з «5053,3
грн. змінити на «4778,3 грн. (чотири тисячі сімсот сімдесят вісім грн. 30
коп.).

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: