Справа № 22-а-2471/08
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2008-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2008 року м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі: головуючого-судді Пліша М.А.,

суддів Олендера І.Я.,

Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на
постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29
жовтня 2007р. у справі №2-а-355/07

за
позовом ОСОБА_1

до Управління пенсійного фонду України в м. Рівне

про визнання дій неправомірними,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з
адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Рівне в
якому просила визнати дії УПФ України в м. Рівне, щодо відмови у підвищені
пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни» неправомірними та зобов`язати УПФ України в м.
Рівне підвищити розмір пенсії на 30 відсотків від мінімального розміру пенсії
за віком, здійснити виплату доплати з моменту винесення Рішення Коституційним
Судом України від 09 липня 2007 року.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 29.10.2007 р.
в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що
судом не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а постанова
винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи громадян гарантуються і не
можуть бути скасовані, при прийнятті нових Законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження змісту існуючих прав та свобод. Суд при
винесенні постанови, грубо проігнорував рішення Коституційного Суду України від
09 липня 2007 року яким визнав п. 12 ст. 71
та ст. 111 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким було
зупинено дію ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» некоституційними,
вказавши на те, Верховна Рада України не повноважна при прийнятті закону про
державний бюджет України вносити зміни до чиннх законів або зупиняти дію
окремих законів. Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та
прийняти нове яким визнати дії
Управління пенсійного фонду в м. Рівне неправомірними та зобов`язати підвищити
розмір пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Заслухавши суддю доповідача,
вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
наступних міркувань.

Судом
першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 10.09.1937 р.н., належить до
категорії громадян, на яких поширюються державні соціальні гарантії дітям
війни, а відтак має право на встановлене ст.6 Закону України “Про соціальний
захист дітей війни” підвищення до пенсії. Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007р. визнано такими, що не відповідають Конституції України
положення п.12 ст.71, ст.111 Закону України “Про Державний бюджет на 2007 рік”,
якими було зупинено на 2007 рік дію ст.6 Закону України “Про соціальний захист
дітей війни”, із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані неконституційними.

Положення
Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнані
неконституційними, втрачають чинність лише з дня ухвалення Конституційним судом
України цього рішення. Таким чином, враховуючи норми ч. 2 ст. 152 Конституції
України, відповідно до якої закони, інші правові акти або їхні окремі
положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним судом України рішення про їх неконституційність, рішення
Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007р. зворотної дії в часі
не має, і на період до 09 липня 2007 року не поширюється.

За
таких обставин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої
інстанції та приходить до переконання про підставність позовних вимог
ОСОБА_1щодо визнання незаконною відмови відповідача у підвищенні розміру її
пенсії, як дитини війни, та задоволення таких вимог в частині зобов'язання
нарахування та виплати надбавки до пенсії як дитині війни, починаючи з
09.07.2007 року.

Достатніх
правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії позивача у
передбаченому ст.6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни” розмірі
колегія суддів не вбачає.

Покликання
суду першої інстанції на відсутність бюджетного фінансування передбачених
Законом України “Про соціальний захист дітей війни” доплат до пенсії як на
причину невиконання Управлінням пенсійного фонду України в м. Рівне покладених на нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення
спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Відповідно
до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судом апеляційної
інстанції постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

Таким
чином, оскільки постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова -
скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ч.3 ст. 160, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст.202, ст. 205, ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1- задоволити, скасувати
постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29 жовтня
2007р.про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1до Управління пенсійного
фонду України в м. Рівне про визнання дій неправомірними.

Позов ОСОБА_1задоволити частково.
Визнати дії УПФ України в м. Рівне, щодо відмови у підвищенні пенсії на 30 %
мінімальної пенсії за віком згідно ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»
неправомірними та зобов`язати УПФ України в м. Рівне підвищити ОСОБА_1 пенсію
на 30 % мінімальної пенсії за віком та проводити таку виплату з 09.07.2007р.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Суддя доповідач :
М.А.Пліш

Судді:
І.Я.Олендер

Т.В.Онишкевич