Справа № 22а-3484/08
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№22а-3484/08 Головуючий
суддя у 1-ій
інстанції - Петушков С.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого, судді Сафронової С.В. (доповідача),

суддів Поплавського В.Ю.,

Уханенка С.А.,

при секретарі Кочковій А.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Олександрійської міської ради на постанову Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2007 року

по адміністративній справі № 2а-411/2007 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради про
зобов'язання виплатити допомогу на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2007 року ОСОБА_1. звернувся до
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом про
зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради виплатити недоотриману ним суму щорічної допомоги на оздоровлення
за період 2000-2005 роки у розмірі 6101,50 грн.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 06 грудня 2007 року позов ОСОБА_1. задоволено та
стягнуто на його користь з Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради суму в розмірі 6335 грн. щорічної допомоги на оздоровлення за період
2000-2005 роки.

Не погоджуючись із вказаною постановою відповідач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову постанову,
якою у задоволені позовних вимог ОСОБА_1.
відмовити.

На
обґрунтування апеляційної скарги, відповідач посилається на ч.2 ст.95, ст.113,
п.3 ст.116 Конституції України, п.5 ч.1 ст.4, ст.87, ч.2 ч.5 ст.51 Бюджетного
кодексу України , Закон України «Про
Державний бюджет на 2007 рік», постанову Кабінету Міністрів України від
26.07.1996 р. № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» і № 562
від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та вказує на те, що визначені
діючим законодавством види допоміг позивачу були виплачені, а тому його права
порушені не були. Окремо, апелянт наголошує на пропущенні позивачем річного
строку звернення до суду, що є підставою для відмови у задоволені позову

Перевіривши
матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню в частині
стягнення з відповідача на користь позивача суми щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за період 2000-2005 роки, з наступних підстав.

З матеріалів
справи вбачається, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, а тому задовольняючи позов ОСОБА_1. суд
першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат
на момент виплати у відповідності до ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» , а не у тому розмірі, який
відповідач застосовував при виплаті позивачу щорічної грошової допомоги на
оздоровлення, оскільки встановлені постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р . та від 26.07.1996 р. за № 836 розміри допомоги на оздоровлення у твердій
грошовій сумі суперечать вимогам Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Виходячи з
пріоритетності Законів над урядовими нормативними актами та відсутності права
парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, при вирішенні
даного спору застосуванню підлягають норми ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року з наступними змінами та доповненнями.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що
суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь ОСОБА_1. суму щорічної
допомоги на оздоровлення за період 2000-2005 роки в розмірі 6335 грн., що виходить за межі позовних вимог
та без врахування виплаченої позивачу
суми в розмірі 233,50 грн., а також безпідставно обговорив в мотивувальній
частині постанови питання про відсутність законних підстав для стягнення на
користь позивача щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 р. та визначення у
зв'язку з цим суми належної до стягнення на користь позивача 5851,50 грн, про що
позивачем також не заявлялося.

Крім того, з
огляду на матеріали справи, позицію відповідача та вимог позивача, колегія
суддів вважає, що при вирішенні даної справи за позовом ОСОБА_1 ., суд першої
інстанції не прийняв до уваги та не надав належної оцінки тому, що позивачем
було пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно
до ч.1 та ч.2 ст.99 КАС України ,
адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України , пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач
наполягає на застосуванні наслідків пропущення позивачем строку звернення до
суду з адміністративним позовом, а позивачем не заявлялося про поновлення
строку звернення до суду з позовом та не наводилося про поважність причин його
пропуску. Суд першої інстанції питання щодо наявності підстав для поновлення
строку не вирішував..

Керуючись вищенаведеними нормами КАС України , колегія суддів приходить до висновку, що
вимоги позивача провести виплату грошової допомоги за 2000-2005 роки заявлені
ним поза межами строку звернення до адміністративного суду, а тому задоволенню
не підлягають.

Таким
чином, з огляду на вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що постанова
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 грудня
2007 року в оскарженій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову в частині стягнення суми щорічної грошової
допомоги на оздоровлення за період 2000-2005 роки з підстав пропуску строку на
звернення з позовом до суду.

Керуючись
п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П о с та н о в и л а :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради - задовольнити.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 06 грудня 2007 р. - скасувати, в позові ОСОБА_1 про
стягнення з до Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради недоплаченої суми 6335,00 грн щорічної допомоги
на оздоровлення за 2000-2005 р.р. - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з часу виготовлення повного тексту.

У повному обсязі постанова суду виготовлена 15 липня 2008 року

.

Судді