Справа № 22-а-12143/08
Суддя: Шаптала Н.К.
Дата ухвалення: 2008-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач:
донецький апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2008 рік місто Донецьк

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Шаптала Н.К.

суддів
апеляційного суду: Міронової Г.М., Старосуда М.І.

при секретарі судового
засідання: Шептульовій С.Ю.

З участю сторін: сторони або їх представники до суду не з'явились про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу

Центрально-Міського Управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської Ради

на постанову

Центрально-Міського
районного суду міста Горлівки

від

1 серпня 2008
року

за позовом

ОСОБА_1

до

1.Центрально-Міського Управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської Ради 2.Головного управління
Державного казначейства України в Донецькій області

про

Стягнення недоотриманої суми щорічної
разової грошової допомоги на оздоровлення за 2000-2007 роки;

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Центрально-Міського районного суду міста Горлівки від 1 серпня 2008 року
визнано неправомірною відмову Центрально-Міського управління праці та
соціального захисту населення Горлівської міської Ради відмову ОСОБА_1 у
проведенні виплати заборгованості з щорічної грошової допомоги на оздоровлення
та відповідача було зобов'язано здійснити ОСОБА_1 виплату щорічної грошової
допомоги на оздоровлення за 2007 рік у розмірі 2080 грн.

Відповідач
не погодився з даною постановою суду та
подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та винести нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши
матеріалами справи в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга
відповідача задоволенню не
підлягає, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

До такого висновку
колегія прийшла з огляду на наступне:

Суд 1-ї інстанції вірно встановив обставини справи і
прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи, якому встановлено 2 групу інвалідності, і йому, відповідно
до вимог ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 року, підлягає сплаті
одноразова щорічна грошова допомога на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних
розмірів заробітної плати, встановленої на момент її виплати.

Колегія вважає, що суд першої
інстанції вірно виходив саме з вимог
Закону, який має вищу юридичну силу відносно постанов Кабінету Міністрів
України, якими, в свою чергу, керувався відповідач, сплачуючи позивачу допомогу
у зменшених розмірах.

Колегія суддів,
приймає до уваги норми ст.ст. 46, 48 Конституції України, відповідно до яких,
громадяни України мають право на достатній життєвий рівень та соціальний
захист, що включає в себе і право громадянина на пенсійне забезпечення в
старості. Більш того, пенсії та інші соціальні виплати та допомоги мають забезпечувати
рівень життя громадянина не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Крім того, Законом України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії» (далі ЗУ №2017 від 05.10.2000р.), визначаються правові засади
формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів,
спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України
- основних соціальних гарантій.

Статтею 17
ЗУ №2017 основні державні
соціальні гарантії встановлюються
Законами України, з метою забезпечення конституційних прав громадян на
достатній життєвий рівень - до таких гарантій віднесено і мінімальний розмір пенсії за віком та
мінімальний розмір заробітної плати, - які не можуть бути меншими від
прожиткового мінімуму встановленого законом.

За таких
обставин, суд першої інстанції правильно встановив, що розмір щорічної грошової
допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 має обраховуватись виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати, яка не може бути меншою за прожитковий мінімум
для непрацездатних осіб, та має обраховуватись з розміру 5 мінімальних
заробітних плат.

Враховуючи наведене, колегія
погоджується з рішенням суду першої інстанції, та вважає, що апеляційна скарга
відповідача задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції має бути
залишена без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 195, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу
Центрально-Міського Управління праці та соціального захисту населення
Горлівської міської Ради
- залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду міста
Горлівки від 1 серпня 2008 року, якою визнано неправомірною відмову
Центрально-Міського Управління праці та соціального захисту населення
Горлівської міської Ради відмову ОСОБА_1 у проведенні виплати заборгованості з
щорічної грошової допомоги на оздоровлення та зобов'язання відповідача здійснити
ОСОБА_1 виплату щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2007 рік у
розмірі 2080 грн. -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після набрання законної
сили.

Колегія суддів: Н.К.Шаптала

Г.М.Міронова

М.І.Старосуд