Справа № 22-а-4554/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуюча у I інстанції: Янко Б.Я. Справа № 22-а-4554/08
Стрийський міськрайонний суд
Львівської області ряд. стат. звіту № 48
№ 2-а-98/07
Суддя-доповідач: Олендер І.Я.
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня
2008 року
м. Львів

Колегія
суддів Львівського апеляційного адміністративного

суду в складі :

судді-доповідача
- Олендера І.Я.,

суддів - Заверухи
О.Б.,Шавеля Р.М.

при
секретарі - Соколовській
А.С.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2007 року у
справі № 2-а-98/07 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лисовицької сільської
ради Стрийського району Львівської області, треті особи на стороні відповідача,
що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Стрийська міжрайонна
прокуратура Львівської області, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування
рішення виконавчого комітету Лисовицької сільської ради Стрийського району
Львівської області № 19 від 01 червня 2007 року, -

в с т а н о в и л а :

20 листопада 2007 року Стрийським
міськрайонним судом Львівської області було прийнято постанову у справі №
2-а-98/07 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лисовицької сільської ради
Стрийського району Львівської області, треті особи на стороні відповідача, що
не заявляють самостійних вимог на предмет спору Стрийська міжрайонна
прокуратура Львівської області, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування
рішення виконавчого комітету Лисовицької сільської ради Стрийського району
Львівської області № 19 від 01 червня 2007 року, якою позов задоволено.

Прийняту
постанову суд першої інстанції мотивував тим, що при прийняті оскаржуваного
рішення виконавчий комітет вийшов за межі наданої йому в силу закону
компетенції, тобто відповідач діяв всупереч вимог Закону України “Про місцеве
самоврядування в Україні”, без повного, об'єктивного та всебічного врахування
обставин, необхідних для прийняття рішення.

Вказану
постанову в апеляційному порядку оскаржив тертя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, який в поданій апеляційній
скарзі покликається, на те що постанова прийнята з порушенням норм
матеріального права, в зв'язку з чим просить постанову скасувати та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Як на
доводи в своїй апеляційній скарзі тертя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -
ОСОБА_1 покликається на те, що прокурором правомірно у відповідності до вимог
ст.ст.1,8,19,20,21 Закону України „Про прокуратуру” було внесено протест на
незаконне рішення виконавчого комітету Лисовицької сільської ради, а тому
останній відповідно до ст.21 вказаного Закону, зобов'язаний був розглянути та
розглянув такий протест, прийнявши правильне рішення про скасування свого ж
раніше прийнятого рішення.

Сторони
та треті особи в судове засідання не явились, хоча належним чином були
повідомлені про час, дату та місце апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4
ст.196 КАС України такий проведено у їх відсутності.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної
скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана
скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до ч.3 ст. 2
КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо
(неупереджено), розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів
особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно ч.2 ст. 19
Конституції України органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і
законами України. Норма аналогічного змісту закріплена також і у ч.3 ст. 24
Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”.

Вирішуючи
даний публічно-правовий спір у даній справі, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що оспорюване рішення суперечить вимогам Закону
України “Про місцеве самоврядування в Україні”, та прийняте без повного,
об'єктивного та всебічного врахування обставин, необхідних для прийняття
рішення.

Колегія
суддів вважає, що судом першої інстанції правильно надано оцінку вказаному
рішенню суб'єкту владних повноважень з точки зору його правомірності,
обгрунтованності, об'єктивності, а також інших визначених ч.3 ст. 2 КАС України
обов'язкових критеріїв і зроблено відповідні висновки.

Так,
судом першої інстанції було правильно встановлено, що в травні 2007 року
Стрийським міськрайонним прокурором було внесено на ім'я виконавчого комітету
Лисовицької сільської ради Стрийського району Львівської області протест на
рішення виконавчого комітету Лисовицької сільської ради Стрийського району
Львівської області без номера від 22.07.1993 року „Про оформлення права
власності на житловий будинок”, в якому прокурор вимагав скасувати вказане
рішення, як незаконне (а.с.7)

Судом
першої інстанції вірно встановлено, що 01 червня 2007 року виконавчий комітет
Лисовицької сільської ради Стрийського району Львівської області розглянув
протест прокурора та прийняв на своєму засіданні рішення № 19, яким такий
задовольнив та скасував згадане вище, раніше прийняте ним рішення (а.с.5).

При
цьому колегія суддів апеляційної інстанції вважає, правильним висновок суду
першої інстанції про незаконність оскаржуваного рішення, в зв'язку з виходом
відповідача при прийнятті такого за межі наданої компетенції відповідно до
спеціального Закону, що регламентує його діяльність, а саме Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні”.

Так, з
огляду на вимоги ст.26, п.3 ст.52, п.9 ст.59 та ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування в
Україні” до виключної компетенції сільської ради належить скасування актів
(зокрема рішень) виконавчих органів ради, до яких відноситься виконавчий
комітет, які не відповідають Конституції чи Законам України.

Колегія
суддів відхиляє покликання апелянта в своїй апеляційній скарзі на те, що
відповідач зобов'язаний був прийняти рішення про скасування раніше прийнятого
ним рішення на підставі Закону України „Про прокуратуру”, оскільки як
згадувалось вище згідно ч.2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст. 24 Закону
України “Про місцеве самоврядування в Україні” органи місцевого самоврядування
та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та
у спосіб, передбачені Конституцією і законами України. Вище вказані Закони та
норми в них закріплені є спеціальними нормами, які регламентують межі
компетенції, повноважень та способи їх реалізації органами місцевого
самоврядування та їх посадовими особами. Крім того відповідач, знаючи, що
питання скасування раніше прийнятого рішення виконкому не входить в коло його
повноважень, зобов'язаний був прийняти законне рішення, і повинен був відхилити
адресований йому протест, або роз'яснити прокурору, що той вправі внести такий
протест на ім'я компетентного органу - відповідної ради для розгляду його на
пленарному засіданні, або самому направити такий на розгляд та прийняття
рішення раді.

Вказане свідчить, що висновок суду
першої інстанції про протиправність прийнятого рішення є правильним, оскільки
таке прийняте всупереч вимог Закону України „Про місцеве самоврядування в
Україні”.

Відповідач, як в
суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції не довів правомірності
своїх дій, щодо прийняття оскаржуваного рішення, хоча в силу вимог ч.2 ст.71
КАС України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів
вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, відповідає вимогам
ст.ст.10,11,71,138,143,159,161-163 КАС України, доводи апеляційної скарги її не
спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції не
має.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Стрийського
міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2007 року у справі № 2-а-98/07
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лисовицької сільської ради Стрийського
району Львівської області, треті особи на стороні відповідача, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору Стрийська міжрайонна прокуратура Львівської
області, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування рішення виконавчого комітету
Лисовицької сільської ради Стрийського району Львівської області № 19 від 01
червня 2007 року- без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі
прийняття ухвали в порядку ч.3ст.160 КАС України, протягом того ж строку з часу
складення такої в повному обсязі.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

Р.М.Шавель