Справа № 22-а-9454/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Величко О.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2008
року Справа
№ 22-а-9454/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Василенко Л.А.,

суддів: Ханової Р.Ф.,

Старосуда М.І.,

при
секретареві Чуріковій Я.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянула
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Красноармійської міської ради Донецької області на постанову Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2008 року у справі №
2-а-105/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Красноармійської міської ради Донецької області про стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення, і

В С Т А Н О В И В :

Постановою Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2008р позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради
Донецької області про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення задоволений
частково: визнані неправомірними дії Управління праці та соціального захисту
населення Красноармійської міської ради Донецької області (далі УПСЗН) щодо
відмови у виплаті позивачеві одноразової щорічної грошової допомоги на
оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2004, 2005, 2007
роки; з УПСЗН на користь позивача стягнуто недоплачені суми на оздоровлення за
2004-2005, 2007 роки у сумі 4718,3 грн., в задоволенні позовних вимог за 2006
р. відмовлено.

Не
погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, просив
постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, не враховано, що відповідач здійснював виплати на
оздоровлення у порядку, встановленому Постановою КМУ №
836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постановою КМУ від
12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які є обов'язковими для
виконання.

Позивач в судовому засіданні вважав
апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Представник відповідача в судове засідання
не прибув, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи відповідач
повідомлений належним чином.

Суд першої інстанції при розгляді справи
встановив, що позивач перебуває на обліку у відповідача як особа, яка є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції
(надалі ЧАЕС), категорія 2, у зв'язку з
чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
йому повинна виплачуватися щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 3
мінімальних заробітних плат. Суд першої інстанції дійшов до висновку, що дії
відповідача щодо відмови позивачеві у виплаті допомоги на оздоровлення з
урахуванням положень ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є незаконними і
що на підставі вказаного Закону відповідач повинен виплатити позивачеві суму
недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2004 - 2005, 2007 роки. В задоволенні позовних вимог за 2006
рік відмовлено, оскільки виплати проведені у відповідності з діючим
законодавством, а саме, у відповідності
до Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік».

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення позивача,
перевірила матеріали справи, обговорила доводи апеляційної скарги і дійшла до
висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої
інстанції треба залишити без змін з наступних підстав.

Встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, у спірний період
часу був віднесений до категорії 2, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1(а.
с. 5), у зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» і згідно до ст. 48 цього Закону йому повинна
виплачуватися щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, створення єдиного
порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій,
соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Порядок надання щорічної допомоги регулюється статтею 48 зазначеного
Закону, якою передбачена виплата особам, віднесеним до 2 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомоги у розміри 5
мінімальних заробітних плат.

При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідач керувався
Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - Постанова № 836), якою розмір такої допомоги встановлений в
26,7 грн., з 2006 року - Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова № 562), якою
розмір такої допомоги встановлений в розмірі 100,0 грн.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Зазначеними Постановами № 836 та № 562 всупереч Закону № 796-ХІІ (який
встановив розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру
мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати)
установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі, зокрема,
і для осіб віднесених до 2 категорії - 26,7 грн. та з 2006 року - 100,0 грн.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами при вирішенні спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону №
796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати
на 2004, 2005, 2007 роки, а не Постанови № 836 та № 562.

Обов'язок держави перед громадянами за шкоду, завдану внаслідок
Чорнобильської катастрофи визначений статтею 13 Закону України «Про статус і
соціальний захист, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року №796. Зазначена стаття передбачає, що Держава бере на себе
відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її
за у тому числі (пункт 3) матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх
сім'ї у зв'язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та
інших актів законодавства України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 268 Цивільного Кодексу України
позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смерті.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на застосування у межах спірних
відносин річного строку для звернення до суду, оскільки приписами частини 2
статті 99 КАС України, передбачено його застосування у випадку якщо законом не
встановлено інше. Інше як свідчить аналіз даних норм не встановлено.

ТВраховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції при прийнятті постанови були дотримані норми матеріального права,
тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду першої
інстанції необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці
та соціального захисту населення Красноармійської міської ради Донецької
області залишити без задоволення.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24
липня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Красноармійської міської ради Донецької області про стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в
разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: