Справа № 22-а-8560/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Кірієнко В.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 серпня 2008
року Справа
№ 22-а-8560/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Василенко Л.А.,

суддів: Шаптала Н.К.,

Яманко
В.Г.,

при
секретареві Літвіновій Л.О.,

за участю
позивача ОСОБА_1, представника позивача маліновського В.Г.,

розглянула
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного
суду від 17 червня 2008 року у справі № 2-а-10242/08 за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області про
визнання неправомірною відмову та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, і

В С Т А Н О В И Л А :

08 травня 2008 року позивач звернувся до суду з заявою про визнання
неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі
Донецької області в перерахунку та
виплаті пенсії неправомірною, просив зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату йому пенсії у відповідності до ст. ст. 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з урахуванням державної та додаткової пенсій кратних
мінімальній пенсії за віком. 26.05.2008р. позивач подав доповнення до позову,
якими просив визнати дії відповідача неправомірними, зобов'язати відповідача
провести перерахунок та здійснити виплату йому пенсії у відповідності до ст.
ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням державної та
додаткової пенсії, яка кратна мінімальній пенсії за віком, стягнути з
відповідача моральну шкоду в розмірі
14430,00 грн..

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2008
року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Мар'їнському районі Донецької області (далі - УПФУ) в задоволенні
позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і
постановити нову, якою задовольнити його позовні вимоги щодо визнання
неправомірною відмову відповідача в перерахунку пенсії та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок і виплату
пенсії.

Позивач та його представник в
судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час, дату та
місце апеляційного розгляду сповіщений належним чином. В запереченнях на
апеляційну скаргу просив апеляцій скаргу залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є особою, що постраждала від
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 1 категорії та має 3
групу інвалідності, звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії
15.04.2008р., яка не повинна бути нижчою 6 мінімальних пенсій за віком, а
додаткова в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Постановляючи судове
рішення у даній справі суд виходив з того, що згідно ст. 5 ч. 2 КАСУ провадження
в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Рішення
Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008р. по справі
№1-28/2008 зміни до законодавчих актів які були внесені Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік, а саме до статей Закону України
„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визнані неконституційними, втрачають чинність з
дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Оскільки на момент
звернення позивача до УПФУ діяла редакція Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка передбачала іншій розмір основної та додаткової пенсії, ніж
та, яку просив позивач, суд першої інстанції вважав відмову УПФУ законною.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача,
представника позивача, дослідила матеріали справи, доводи апеляційної скарги та
заперечення на неї і дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції частковому скасуванню
та ухваленню нового рішення з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії,
інші види соціальних виплат та допомоги,
що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого
Законом.

Позивач віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 (а. с. 4), є
інвалідом 3 групи, причина інвалідності пов'язана з роботами по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою НОМЕР_2 (а.
с. 5) та експертизи висновком від 04.01.1994 р.(а. с. 8).

15.04.2008р. ОСОБА_1 звернувся до
відповідача з заявою про перерахунок пенсії на підставі ст. ст. 50, 54 Закону
України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". Листом від 18.04.08 р. відповідачем було
відмовлено в перерахунку пенсії.

У відповідності до ст. 49 Закону України
„Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3,
4, встановлюються у вигляді державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну
пенсію.

До 1 січня 2008 р. діяли правові норми, які надавали
позивачу право на перерахунок пенсії відповідно до його вимог. Так, відповідно
до ч. 4 ст. 54 цього Закону в редакції до 01.01.2008 р. в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по IIІ групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком.

Пунктом 1 ст. 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що
мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ст. 50 Закону
України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в редакції до 01.01.2008 р. особам, віднесеним
до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах: інвалідам IIІ групи - 50 процентів мінімальної пенсії за
віком.

Статтею ст. 67 цього Закону встановлено,
що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до
статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового
мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму,
закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування
при реалізації державною конституційної гарантії громадян на достатній життєвий
рівень, дає Закон України „Про прожитковий мінімум", а також Законом
України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії",
згідно ст. 1 якого, прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому
числі, мінімального розміру пенсії за віком, якій відповідно до ст. 28 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"
встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Статтею 92 Конституції України
встановлено, що виключно законами України визначаються основи соціального
захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово
розглядав проблему, (про що зокрема зазначено у рішенні № 8-рп/2005 від 11
жовтня по справі № 1-21/2005) пов'язану з реалізацією права на соціальний
захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній
життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та
закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують
додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема,
належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях
Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є
видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на
достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом
прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22
Конституції України не допускається.

22 травня 2008 року рішенням
Конституційного суду України № 10-рп/2008 були визнані неконституційними
положення пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими з 01
січня 2008 року були внесені зміни зокрема до ст. ст. 50, 54 Закону України
„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Здійснюючи апеляційне розгляд справи у даній справі колегія суддів виходить
з того, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод
людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення,
передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23,
частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного
забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення
державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з
положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції
України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене колегія суддів вирішила, що позовні вимоги щодо
зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії за ст. ст. 50, 54, 67 Закону №796 з застосуванням ст. 28
Закону №1058 підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.4 ст.45 Закон
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня
2003 року № 1058-4 Перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених
частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті
42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: (абзац перший частини четвертої статті 45 із
змінами, внесеними згідно із Законом № 2291-IV ( 2291-15 ) від 23.12.2004 ) у
разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після
15 числа. Оскільки з заявою про
перерахунок пенсії позивач
звернувся до відповідача 15.04.2008р., то перерахунок пенсії позивачеві
необхідно здійснити з 01.04.2008р.

При цьому колегія вважає, оскільки Законом України „Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України" внесені зміни до Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з
01.01.2008 р. правові норми, на які посилається позивач, були не чинними на
момент надання відповідачем відповіді-відмови у перерахунку пенсії, тому на час
звернення позивача були відсутні правові підстави для здійснення перерахунку
пенсії позивачеві і його дії були правомірними.

Колегія суддів зауважує, що апеляційний перегляд справи здійснено в межах
доводів апеляційної скарги, в якій не
порушувалося питання щодо скасування рішення суду в частині відмови задоволені вимог щодо стягнення компенсації
моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

ПОСТАНО
В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2008
року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в
Мар'їнському районі Донецької області про визнання неправомірною відмови та
зобов'язання здійснити перерахунок пенсії скасувати в частині відмови зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в
Мар'їнському районі Донецькіої області про визнання неправомірною відмови та
зобов'язання здійснити перерахунок пенсії задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі
Донецької області здійснити перерахунок пенсії
ОСОБА_1 згідно до статей 50, 54 ч.4 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1
ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з
01.04.2008р.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: