Справа № 22а-5529/08
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД_
Справа
№22а-5529/08 головуючий
суддя у 1-ій
категорія статобліку-47
інстанції - Верба І.О.
УХВАЛА

Іменем України

23
жовтня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого, судді Сафронової С.В. (доповідача),

суддів Поплавський В.Ю.

Кожан М.П.

при секретарі
Кочковій А.В.

за
участі: представника відповідача - ОСОБА_1, та позивачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного
фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська на постанову
Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2008 року

у
адміністративній справі № 2а-1401/08 за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська про
визнання незаконної бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська просить
скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02
квітня 2008 року про визнання не законною бездіяльності УПФУ в Кіровському
районі м. Дніпропетровська та зобов'язання відповідача перерахувати і виплатити
позивачці пенсію з 09.07.2007 р. згідно ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом норм матеріального та процесуального права і не врахуванням
обставин, що мають значення для справи. А саме того, що на законодавчому рівні
у 2007 році не було визначено розміру мінімальної пенсії за віком, який
застосовується для обчислення підвищення пенсії особам зі статусом «дитини
війни», що на думку відповідача свідчить про відсутність підстав для визначення
органами УПФ самостійно цього розміру та відповідно вини відповідача в
порушенні прав позивачки. Просить постановити нове рішення, яким відмови у
задоволені позову ОСОБА_2.

В судовому засіданні представник
відповідача вимоги апеляційної скарги підтримала по та наполягала на її
задоволені з наведених в скарзі обставин. Позивачка заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги відповідача і вважаючи рішення суду першої
інстанції закони та обґрунтованим, просила залишити його без змін.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка перебуває на обліку в УПФ України в Кіровському районі м.
Дніпропетровська та має правовий статус «дитини війни», що відповідно надає їй
право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених
Законом України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-IV від 18.11.2004 р. (далі - Закон №
2195-IV від 18.11.2004 р.)

Право позивачки на оскарження
рішень, дій та бездіяльності відповідача, який відповідно до п.7 ст.3 КАС
України є суб'єктом владним повноважень уповноваженою державою на надання
визначених Законом № 2195-IV від 18.11.2004 р. пільг, безпосередньо передбачено ст.10
вказаного Закону та визначено ст.4, ст.6, п.1 ч.1 ст.17 КАС України.

Предметом спору у даній справі є бездіяльність відповідача щодо
реалізації права позивачки на отримання державної соціальної підтримки у
відповідності до вимог ст.6 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р., якою
визначено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що
УПФ України в Кіровському районі м Дніпропетровська не здійснювало будь-яких
дій, пов'язаних з перерахунком пенсії позивачки відповідно до вищенаведених
положень Закону та виплат позивачці надбавки до пенсії не проводило, що
свідчить про бездіяльність відповідача стосовно надання ОСОБА_2. соціальної
підтримки.

Задовольняючи позов ОСОБА_2. судом
першої інстанції правильно прийнято до уваги Рішення Конституційного Суду
України № 6-рп від 9 липня 2007 року, яким визнано неконституційними п.12 ст.71
та ст.111 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», що призупиняли дію ст.6 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р.

Враховуючи наведене, колегія
суддів погоджується з висновками суду щодо законодавчо визначеного обов'язку
відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2. та виплатити їй пенсії у
розмірі, встановленому ст.6 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р., і проявленні
відповідачем бездіяльності у цьому питанні.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги та слугувати
підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки особливий
статус «дітей війни» та обумовлена цим необхідність їх адекватного соціального
захисту на законодавчому рівні визначає, що встановлені цим Законом державні
соціальні гарантії дітям війни, не можуть бути обмежені або скасовані іншими
нормативно-правовими актами (ч.2 ст.3 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р).

Оскільки функції з призначення, виплати
пенсій, надбавок, підвищень та доплат діючим законодавством покладено на органи
Пенсійного фонду України, тому відповідач по справі заперечуючи проти
адміністративного позову, у відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України
повинен був доказати правомірність своєї бездіяльності стосовно позивачки.

Проте відповідачем не було надано будь-яких доказів щодо правомірності
його бездіяльності, також як і не наведено підстав не застосування у виниклих
правовідносинах належним чином положень ст.7 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р., якою визначено, що фінансове
забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом,
здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

З огляду на встановлені судом першої інстанції
фактичні обставини справи та обрану правову позицію, колегія суддів приходить до висновку
про відсутність порушень норм матеріального та процесуального права при
прийнятті судом першої інстанції постанови. Інших визначених у ст.201 та ст.202
КАС України підстав для зміни або для скасування судового рішення, колегія
суддів також не вбачає, тому в задоволені апеляційної скарги треба відмовити, а
постанову окружного адміністративного суду залишити в силі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.
Дніпропетровська - залишити без задоволення, постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 02 квітня 2008 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня
виготовлення її тексту у повному обсязі.

Ухвала
суду в повному обсязі буде виготовлена до 28 жовтня 2008 року.

Судді
Сафронова С.В.

Поплавський В.Ю.

Кожан М.П.

Копія
відповідає оригіналу

Суддя
Сафронова С.В.