Справа № 22а-12782/08
Суддя: Денісов А.О.
Дата ухвалення: 2008-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
Е М У К Р А Ї Н И
5 вересня 2008 року м.
апеляційний адміністративний суд у складі:
судді Денісова А.О.
Суддів: Василенка
секретарі Поліщук
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Апарату
Верховної Ради України на постанову і ухвалу Печерського районного суду м.
Києва по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради
України, третя особа керівник Апарату Верховної Ради України, про поновлення на
Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.12.2007 р. позов
задоволено. Суд визнав протиправним
звільнення ОСОБА_1. та поновив його на посаді головного консультанта з питань
юридично-наукового забезпечення секретаріату Комітету ВРУ з питань
законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності. Своє рішення суд
мотивував тим, що звільнення позивача відбулося з порушенням чинного
законодавства, оскільки на час звільнення він перебував на лікарняному.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.01.2008 р. відмовлено в
задоволенні заяви про зупинення виконання рішення та виправлення помилки в
виконавчому листі з тих підстав, що посилання на норми ЦПК України, а не КАС
України не є підставою для зупинення виконання рішення чи внесення змін до
виконавчого документа.
На вказані постанову та ухвалу відповідач подав
апеляційні скарги, в яких просив їх скасувати та ухвалити нову про відмову в
задоволенні позову та про задоволення заяви про виправлення помилки у
виконавчому листі. Апелянт вважав оскаржувані рішення такими, що винесені з
поушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки судом першої інстанції
неповно встановлені обставини справи та не надано належної оцінки тому, що в
день звільнення 21.06.2006 р. ОСОБА_1. перебував на робочому місці до 17.50
год., а до лікарні він звернувся в цей же день о 18.40, тобто після закінчення
роботи. Суд першої інстанції не зазначив норми матеріального права, які порушив
відповідач, не надав належної оцінки діям ОСОБА_1. щодо порушення ним етики
поведінки державного службовця. Відмова суду першої інстанції у виправленні
помилки, допущеної у виконавчому листі, є неправомірною та такою, що не
відповідає нормам КАС України
Колегія суддів, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З 1999 року позивач працював на посаді головного консультанта з питань юридично-наукового
забезпечення секретаріату Комітету ВРУ з питань законодавчого забезпечення
правоохоронної діяльності. Розпорядженням керівника апарату ВРУ № 2722 від
21.06.2006 р. він був звільнений із займаної посади на підставі п.6 ст.30 ЗУ
„Про державну службу” з вказівкою на порушення позивачем присяги державного
службовця. Підставою для звільнення ОСОБА_1. з посади стали подання завідувача
секретаріату Комітету Верховної Ради України з питань забезпечення
правоохоронної діяльностіОСОБА_2. та пояснення самого ОСОБА_1.
Як вбачається із подання, 15.03.2006 р. Біденко був
відсутній на роботі з 14.00, двері його кабінету були зачинені, а на телефонні
дзвінки він не відповідав.. Біля 17.00 ОСОБА_1 відчинив двері кабінету і тоді
виявилося, що крім нього в кабінеті також була особа жіночої статті, яка
проходила стажування у Комітеті. За поясненнями вказаної особи її запросив до
кабінету ОСОБА_1. і зачинив двері на замок. На думку цієї особи ОСОБА_1. нібито
перебував у нетверезому стані. Ніяких інших відомостей щодо негативної
поведінки ОСОБА_1. в поданні не зазначено.
На порушення постанови КМУ від 13.06.2000 р. № 950
службове розслідування з цього приводу не проводилося, через що неможна
стверджувати, що рішення про звільнення ОСОБА_1. з посади було прийняте
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його
прийняття. Взагалі, а ні з подання Василькевича Я.І., а ні з самого
розпорядження неможна зрозуміти, за вчинення яких саме дій ОСОБА_1. був звільнений
з посади за порушення присяги державного службовця.
Судова колегія звертає увагу, що до
подій, які мали місце 15.03.2006 р., характеризувався позитивно. Генеральним
прокурором України ОСОБА_1. нагороджений іменним годинником, нагрудним знаком
„Почесний працівник прокуратури України”. В.2002 р. Голова Верховної Ради
України вносив пропозицію про присвоєння
почесного звання „Заслужений юрист України”.
З огляду на викладене судова колегія вважає, що звільнення ОСОБА_1. з
посади відбулося з порушенням вимог п.п. 1, 3, 4, 5, 6 та 8 ч.3 ст.2 КАС
02.01.2008 р. відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про
виправлення помилки у виконавчому листі з тих підстав, що в ньому помилково
було зроблене посилання на ст.352 ЦПК України, замість відповідної статті КАС
України. Одночасно відповідач просив зупинити виконання судового рішення до
виправлення помилки. Ухвалою суду від 18.01.2008 р. в задоволенні заяви було
відмовлено. Як зазначив суд у своєму рішенні, посилання у виконавчому листі на
процесуальні норми ЦПК замість КАС є опискою, а не помилкою, оскільки це не є
підставою ні для зупинення виконання судового рішення, а ні для внесення
будь-яких змін до виконавчого листа.
Судова
колегія вважає, що висновки суду першої інстанції в цій частині ґрунтуються на
законі, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
На підставі наведеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судові рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права, керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206
КАСУ, суд
В задоволенні апеляційних скарг Апарату Верховної Ради України відмовити, а
постанову Печерського районного суду м. Києва від 19.12.2007 р. та ухвалу від
18.01.2008р. залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки,
визначені ст.212 КАСУ.

Головуючий суддя:

Судді: