Справа № 2-а-23/08
Суддя: Каракай Н.Д.
Дата ухвалення: 2008-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-23/2008 р.
Е М У К Р
23 вересня 2008 року Гуляйпільський районний
суд Запорізької області
головуючого судді
у відкритому судовому засіданні в м.Гуляйполе справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про визнання дій
посадових осіб неправомірними та стягнення грошової компенсації за не проведене
продовольче забезпечення , -
07.07.2008р. до суду звернулася
позивач з позовом до відповідача про визнання дій посадових осіб неправомірними
та стягнення грошової компенсації за не проведене
продовольче забезпечення у зв`язку з
тим, що позивач, старший
прапорщик, проходила військову службу у Енергодарському Об`єднаному міському
військовому комісаріаті на посаді відповідального виконавця. Наказом № 127 від
04.11.2005 року була звільнена у запас за п.»63», пп. «в» - за станом здоров`я,
так як в період проходження служби вона являлася військовослужбовцем Збройних
Сил України на неї розповсюджувалися правила, пільги, обов`язки, встановлені
законодавством України для військовослужбовців.
У ст. 16 Закону України « Про
Збройні Сили України» № 1934-ХІІ ( у редакції закону до 03.11.2006 р.) вказано,
що держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і осіб,
звільнених в запас, а також гарантує отримання військовослужбовцями за рахунок
держави фінансового, речового, продовольчого і інших видів забезпечення, а в
ст. 9 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і
членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991р. вказано: «військовослужбовці
одержують продовольчі пайки або за їх бажанням грошову компенсацію замість
них... Порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення
військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків
встановлюються Кабінетом Міністрів України...».
законів, з метою раціонального забезпечення продовольством військовослужбовців
Збройних Сил України та інших військових формувань, Кабінетом Міністрів України
була прийнята Постанова «Про норми забезпечення продовольчими пайками
військовослужбовців Збройних Сил України і інших військових формувань» № 316
від 12.03.1996 року та Постанова « Про норми харчування військовослужбовців
Збройних Сил, інших військових формувань...» № 426 від 29.03.2002р.
вищезгаданих Постанов позивач протягом служби забезпечувалася продовольчим
пайком. А з 11.03.2000р. видачу продовольчих пайків або грошової компенсації
замість них Міністерством Оборони України було припинено.
Міністерства оборони України пояснювали свої дії відсутністю коштів у
Міністерства Оборони України та нормою,
встановленою Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів»
№ 1459-ІІІ від 17.02.2000 року, якою
була припинена дія ч.2 ст.9 Закону
України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991р. в частині одержання військовослужбовцями
продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації
посадових осіб Міністерства оборони України вважає такими, що не відповідають
діючому законодавству України .
Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 54 народних
депутатів України щодо відповідності Конституції України положень статей 44,
47, 78, 80 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» (справа
про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій) №
20-рп/2004 рік від 01.12.2004р. зазначається : «...Відповідно до правової
позиції Конституційного Суду України, оскільки для значної кількості громадян
України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачено чинним
законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою
конституційного права на забезпечення достатнього життєвого рівня ( стаття 48
Конституції України), який принаймі не може бути нижчим від прожиткового
мінімуму, встановленого законом ( частина третя ст. 46 Конституції України), то
звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається.
Зупинення його дії можливе за умови введення відповідно до п. 31 ч. першої ст.
85, п.19 ч. першої ст. 92 Конституції України надзвичайного стану ( ст. 64
Конституції України) ( Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 року
N5-рп/ 2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991р. закріплено, що ніхто не вправі обмежувати
військовослужбовців і членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. У зв`язку
з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни,
військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та
компенсації, які не можуть бути скасовані чи призупинені без їх рівноцінної
ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і
членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 р., «...держава гарантує
військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють
заінтересованість громадян України у військовій службі...»
України « Про Збройні Сили України » №
1934-ХІІ ( у редакції закону до 03.11.2006р.) вказано, що держава забезпечує
соціальний і правовий захист військовослужбовців і осіб, звільнених в запас, а
також гарантує отримання військовослужбовцями за рахунок держави фінансового,
речового, продовольчого і інших видів забезпечення. Дана редакція ст. 16 Закону
України « Про Збройні Сили України» № 1934-ХІІ набула законної сили з 1 січня
2001 року. Норма статті 16 Закону України « Про Збройні Сили України» у частині
гарантованого одержання за рахунок держави речового, продовольчого та інших
видів забезпечення, у розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України з
урахуванням характеру і умов служби, в спірний період жодним законом не була
припинена або скасована, в тому числі і Законом України № 1459-ІІІ від 17
вищевикладеного, Постанова КМУ «Про норми забезпечення продовольчими пайками
військовослужбовців Збройних Сил України і інших військових формувань» № 316
від 12.03.1996 року в період до 29.03.2002р. чинність не втратила.
прийнята Постанова КМУ «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил,
інших формувань...» № 426, в якій теж була встановлена норма харчування № 1
(загальновійськова), що поширюється на всіх військовослужбовців. Ціна на
продукти визначається виходячи із середніх діючих цін на продукти харчування .
Наказу Міністра оборони України « Про видачу продовольчих пайків офіцерському
складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби за
військової служби за контрактом Збройних Сил України» № 283 від 02.12.1993р.
(який діяв до 01.01.2003р.) та п. 2.3. наказу Міністра оборони України «Про
затвердження положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на
мирний час» № 402 від 09.12.2002р., у Збройних Силах України забезпечення
харчуванням військовослужбовців та
інших категорій за встановленими нормами здійснюється за рахунок
держави. Таким чином, відповідно до діючої Конституції України та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють питання соціального захисту
військовослужбовців, позивача на протязі всього
часу проходження військової служби була наділена правом на
продовольче забезпечення або виплату грошової компенсації замість продовольчого
пайка. Однак, відповідачем продовольче забезпечення не
проводилось, компенсація за нього виплачена не була.
Сумарна заборгованість відповідача
за не проведене продовольче забезпечення перед позивачем в період з
11.03.2000року по 04.11.2005 року разом з коефіцієнтом інфляції, визначеній у
Що стосується строку позовної
давності, стаття 16 Закону України « Про Збройні Сили України» № 1934-ХХІІ від
06.12.1991р. проголошує, що соціальний захист працівників Збройних Сил України
забезпечується відповідно до законодавства про працю, про державну службу,
інших нормативно-правових актів, враховуючи те, що специфіка даних
правовідносин наближає їх до трудових, в даному випадку слід застосувати
аналогію закону та керуватися положенням ч. 2 ст. 233 КЗпП України, де
зазначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має
право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати
( в даному випадку грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до п.1.3. Наказу Міністра оборони України « Про додаткові заходи
щодо погашення заборгованості з грошового забезпечення та інших соціальних
виплат у Збройних Силах України» № 297/225 від 27.09.1999р. продовольче
забезпечення входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців.
Прохає суд стягнути з
відповідача грошову компенсацію у
В судовому засіданні позивач
підтримала заявлені вимоги у повному обсязі. Відповідач,
належним чином повідомлений про час і місце розгляду адміністративної справи,
про що є підписи на поштових повідомленням про вручення судових повісток,
повторно , у судове засідання не з`явився, причину суду не повідомив. Справа
розглянута без участі його представника на підставі наявних у справі доказів,
проти чого не заперечує позивач.
Суд, заслухавши позивача, доводи
позовної заяви, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає
задоволенню частково, виходячи з наступного.
Позивач, старший прапорщик, проходила
військову службу у Енергодарському Об`єднаному міському військовому комісаріаті
на посаді відповідального виконавця. Наказом № 127 від 04.11.2005 року була
звільнена у запас за п.»63», пп. «в» - за станом здоров`я (а.с.8). Так як за
період проходження служби вона являлася військовослужбовцем Збройних Сил
України на неї розповсюджувалися правила, пільги, обов`язки, встановлені
законодавством України для військовослужбовців.
У ст. 16 Закону України « Про
Збройні Сили України» № 1934-ХІІ ( у редакції закону до 03.11.2006 р.) вказано,
що держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і осіб,
звільнених в запас, а також гарантує отримання військовослужбовцями за рахунок
держави фінансового, речового, продовольчого і інших видів забезпечення, а в
ст. 9 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і
членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991р. вказано: «військовослужбовці
одержують продовольчі пайки або за їх бажанням грошову компенсацію замість
них... Порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення
військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків
встановлюються Кабінетом Міністрів України...».
законів, з метою раціонального забезпечення продовольством військовослужбовців
Збройних Сил України та інших військових формувань, Кабінетом Міністрів України
була прийнята Постанова «Про норми забезпечення продовольчими пайками
військовослужбовців Збройних Сил України і інших військових формувань» № 316
від 12.03.1996 року та Постанова « Про норми харчування військовослужбовців
Збройних Сил, інших військових формувань...» № 426 від 29.03.2002р.
вищезгаданих Постанов позивач протягом служби забезпечувалася
продовольчим пайком. А з 11.03.2000р. видачу продовольчих пайків або
компенсації замість них Міністерством Оборони України
В судовому
засіданні позивач пояснювала, і це випливає з тексту позовної заяви, що
посадові особи Міністерства оборони України пояснювали свої дії відсутністю
коштів у Міністерства Оборони України та
нормою, встановленою Законом України «Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів» № 1459-ІІІ від
17.02.2000 року, якою була припинена дія ч.2 ст.9 Закону України « Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991р. в
частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням
грошової компенсації замість них. Зазначені дії посадових осіб Міністерства Оборони
України вважає такими, що порушують її право на оплату.
Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 54 народних
депутатів України щодо відповідності Конституції України положень статей 44,
47, 78, 80 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» (справа
про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій) №
20-рп/2004 рік від 01.12.2004р. зазначається : «...Відповідно до правової
позиції Конституційного Суду України, оскільки для значної кількості громадян
України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачено чинним
законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою
конституційного права на забезпечення достатнього життєвого рівня ( стаття 48
Конституції України), який принаймі не може бути нижчим від прожиткового
мінімуму, встановленого законом ( частина третя статті 46 Конституції України),
то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не
допускається. Зупинення його дії можливе за умови введення відповідно до пункту
31 частини першої статті 85, пункту 19 частини першої статті 92 Конституції
України надзвичайного стану ( стаття 64 Конституції України) ( Рішення
Конституційного Суду України від 20.03.2002 року N5-рп/ 2002 у справі щодо
пільг, компенсацій і гарантій).
України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991р. закріплено, що ніхто не вправі обмежувати
військовослужбовців і членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. У зв`язку
з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни,
військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та
компенсації, які не можуть бути скасовані чи призупинені без їх рівноцінної
ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і
членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 р., «...держава гарантує
військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють
заінтересованість громадян України у військовій службі...»
України « Про Збройні сили України » №
1934-ХІІ ( у редакції закону до 03.11.2006р.) вказано, що держава забезпечує
соціальний і правовий захист військовослужбовців і осіб, звільнених в запас, а
також гарантує отримання військовослужбовцями за рахунок держави фінансового,
речового, продовольчого і інших видів забезпечення. Дана редакція ст. 16 Закону
України « Про Збройні Сили України» № 1934-ХІІ набула законної сили з 1 січня
2001 року. Норма статті 16 Закону України « Про Збройні Сили України» у частині
гарантованого одержання за рахунок держави речового, продовольчого та інших
видів забезпечення, у розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України з
урахуванням характеру і умов служби, в спірний період жодним законом не була
припинена або скасована, в тому числі і Законом України № 1459-ІІІ від 17
вищевикладеного, Постанова КМУ «Про норми забезпечення продовольчими пайками
військовослужбовців Збройних Сил України і інших військових формувань» № 316
від 12.03.1996 року в період до 29.03.2002р. чинність не втратила.
прийнята Постанова КМУ «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил,
інших формувань...» № 426, в якій теж була встановлена норма харчування № 1
(загальновійськова), що поширюється на всіх військовослужбовців. Ціна на
продукти визначається виходячи із середніх діючих цін на продукти харчування .
Наказу Міністра оборони України « Про видачу продовольчих пайків офіцерському
складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби за
військової служби за контрактом Збройних Сил України» № 283 від 02.12.1993р.
(який діяв до 01.01.2003р.) та п. 2.3. Наказу Міністра оборони України «Про
затвердження є положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на
мирний час» № 402 від 09.12.2002р., у Збройних Силах України забезпечення
харчуванням військовослужбовців та інших категорій за встановленими нормами
здійснюється за рахунок держави. Таким чином, відповідно до діючої Конституції
України та інших нормативно-правових актів, що регулюють питання соціального
захисту військовослужбовців, позивача на протязі всього часу проходження
військової служби була наділена правом на продовольче забезпечення або виплату
грошової компенсації замість продовольчого пайка. Однак, відповідачем продовольче
забезпечення не проводилось, компенсація за нього виплачена не була.
Сумарна заборгованість відповідача
за не проведене продовольче забезпечення перед позивачем в період з
11.03.2000року по 04.11.2005 року разом з коефіцієнтом інфляції, визначеній у
грн. ( а.с.11). Тобто згідно розрахунку компенсація за продовольче забезпечення
позові та в судовому засіданні.
Встановлено і це вбачається із
матеріалів справи, що позивач звернулася до суду про вирішення даного спору
07.07.2008р., тим самим пропустила строк звернення до суду передбачений ст. 233
КЗпП України, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового
спору безпосередньою до районного суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У разі порушення
законодавства про оплату працівник має право звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
При звільненні позивач отримала всі
передбачені законом їй виплати ( а.с. 8). Про незабезпечення продовольчим
пайком дізналася в 2008р., коли було
видано судовий наказ на речове забезпечення, що слідує з її пояснень в судовому
засіданні, що суперечить змісту позовної заяви, в якій зазначено, що з
11.03.2000 р. видачу продовольчих пайків або грошової компенсації замість них
було припинено. Крім того в позові зазначила, що відповідач пояснював свої дії
по припиненню виплати правового
забезпечення відсутністю коштів.
В судовому засіданні обговорено
питання про поновлення пропущеного строку, але позивач не надала суду доказів
про поважність причин не звернення до суду за розглядом спору. Підстави для
його відновлення відсутні, тому позов ОСОБА_1 в частині виплати компенсації з
урахуванням інфляції за період після звільнення з грудня 2005р. по грудень 2007
року задоволенню не підлягає. Суд не приймає до уваги пояснення позивача в
судове засідання про те, що вона звернулася до суду після видачі судового наказу
на речове забезпечення оскільки це не перешкоджало їй звернутися до суду за
захистом порушеного права.
В судовому засіданні обговорювалось
питання про процесуальну участь у справі Енергодарського об`єднаного міського
військового комісаріату та Запорізького обласного військового комісаріату,
позивач відмовилась від притягнення їх до участі у даній справі.
ст.ст. 10,11,69,70,94,128 ч.4,158-163
КАС України , ст.ст. 2,9 Закону України
“Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей” № 2011-XII від 20.12.1991р., ст.16 Закону
України “Про Збройні Сили України” № 1934-ХІІ від 06.12.1991р., Постановами
Кабінету Міністрів України № 316 від 12.03.1996р., та № 426 від 29.03.2002р., Наказами Міністра оборони
України “Про видачу продовольчих пайків офіцерському складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за
контрактом Збройних Сил України” № 283 від 02.12.1993р., та “Про затвердження
положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час” № 402 від 09.12.2002р., ст.ст. 116, 117,
233 КЗпП України, суд-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Міністерства Оборони України про визнання дій посадових осіб неправомірними та
стягнення грошової компенсації за не проведене продовольче забезпечення
задовольнити частково .
Міністерства Оборони України , м.Київ , пр. Воздухофлотський , б.6, МФО 820172
, ЕДРПОУ 00034822 на користь
сімдесят дві ) грн. 70 коп. грошової компенсації за не проведене продовольче
Стягнути з Міністерства Оборони
України , м.Київ , пр.Воздухофлотський , б.6, МФО 820172 , ЕДРПОУ 00034822 на користь держави судовий збір в сумі
В решті позову відмовити .
З повним текстом постанови учасники
процесу можуть ознайомитися 30 вересня 2008 року.
Заяву про апеляційне оскарження постанови
суду може бути подано
днів з дня її складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову
суду подається до
Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.
Суддя:
30.09.2008р. Міністерству
районний суд Запорізької області надсилає Вам копію постанови по
адміністративній справі № 2-а-23/08р. за позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про
визнання дій посадових осіб неправомірними та стягнення грошової компенсації за
не проведене продовольче забезпечення до відому.
копія постанови на 6 аркушах.
Суддя
Гуляйпільського районного суду
Запорізької області: Н.Д.Каракай
30.09.2008р. Міністерству Оборони України
районний суд Запорізької області надсилає Вам копію постанови по
адміністративній справі № 2-а-23/08р. за позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про
визнання дій посадових осіб неправомірними та стягнення грошової компенсації за
не проведене продовольче забезпечення до відому.
копія постанови на 6 аркушах.
Суддя
Гуляйпільського районного суду
Запорізької області: Н.Д.Каракай
03.10.2008р. Міністерству
пр-т Воздухофлотський, 6
районний суд Запорізької області надсилає Вам копію рішення по адміністративній
справі № 2-а-23/08р. За позовом ОСОБА_1
до Міністерства Оборони України про визнання дій посадових осіб неправомірними
та стягнення грошової компенсації за не проведене продовольче забезпечення до
копія рішення на 6 аркушах.
Голови Гуляйпільського районного суду
Запорізької області: Н.Д.Каракай