Справа № 22а-6235/08
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2008-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-6235/08
Головуючий суддя у суді 1-ої
категорія статобліку - 50
інстанції - Попович С.М.
доповідач - Семененко Я.В.
(справа № НОМЕР_2)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2008 року
м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду
у складі:

головуючого - судді Семененка Я.В.

суддів - Баранник Н.П.,
Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання -
Галоян О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2008 року у справі
№НОМЕР_2 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення щорічної грошової
допомоги,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, який в подальшому уточнив та просив стягнути з ОСОБА_2
недонараховану суму щорічної разової допомоги до 5-го травня за 2007 рік у
розмірі 1770,30грн, 400 грн. витрат за надання правової допомоги, 3грн.40коп.
витрат судового збору. Всього позивач просив стягнути з відповідача 2
173грн.40коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є
особою, яка має статус учасника бойових дій, а тому, згідно ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22
жовтня 1993 року №НОМЕР_1, він має право на отримання щорічної одноразової
грошової допомоги в розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком, яка повинна бути виплачена до 05 травня.
Відповідач виплату вказаної допомоги за 2007 рік здійснив у розмірі 280,00грн.,
що є порушенням вимог вказаного Закону. Посилаючись на неправомірність дій
відповідача, позивач просив стягнути з відповідача на його користь недоплачену
щорічну одноразову допомогу у розмірах визначених законом.

Постановою Олександрійського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 11 квітня 2008 року у справі №НОМЕР_2 позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту
населення Олександрійської міської ради на користь позивача 1770грн.30коп.
недоплаченої суми щорічної разової допомоги за 2007 рік, 403грн.40коп. судових
витрат. Всього 2 173грн.70коп.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_2 подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити. Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що відповідач діяв
відповідно до вимог законодавства, яким встановлено граничні виплати особам, на
яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Перевіривши матеріали справи, законність і
обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової
оцінки обставин у справі, судова колегія дійшла
висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу
застосування норм законодавства, які регулюють порядок та розміри виплат
щорічної допомоги особам, які мають статус учасників бойових дій.

Так, позивач вказуючи на неправомірність
дій відповідача, посилався на те, що розмір сум, які підлягають до сплати,
повинні розраховуватися у відповідності до ст.12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

ОСОБА_2 наполягало на тому, що граничні
розміри виплат, встановлюються Законами про Державний бюджет України та
Постановами КМУ.

Спору
між сторонами щодо наявності у позивача права на отримання щорічної разової грошової
допомоги, як учаснику бойових дій,
не існує.

Колегією суддів встановлено, що позивач має
статус учасника бойових дій, що підтверджено відповідним посвідченням серії АБ
№НОМЕР_3 і відповідно має пільги,
встановлені Законом № НОМЕР_4.

Згідно статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» № НОМЕР_1 щорічно до п'ятого травня учасникам
бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

Пунктом 13 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року N НОМЕР_5 було
зупинено на 2007 рік дію статті 12 Закону № НОМЕР_1.

Рішенням Конституційного Суду України від
09.07.2007 року N 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) зупинення
дії статті 13 Закону №НОМЕР_1, передбачене п. 13 статті 71 Закону України від
19.12.2006 року N НОМЕР_5, визнано таким, що не відповідає Конституції України
(є неконституційним).

Статтею 152 Конституції України
встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх неконституційність.

Зважаючи на те, що зупинення дії законів є
способом тимчасового припинення їх дії в часі та/або за колом осіб, то втрата
чинності нормативно-правовим актом, яким відбулося зупинення дії певного
закону, за правовими наслідками є поновленням дії цього закону, а відповідно і
поновленням прав та обов'язків осіб, які є учасниками правовідносин, що є
предметом регулювання такого закону.

При цьому статтею 74 Закону України "Про Конституційний
Суд України" визначено, що Конституційний Суд України може вказати на
преюдиціальність свого рішення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів
у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта.

Отже, Конституційний Суд України, виходячи
із змісту статті 74 Закону України "Про Конституційний Суд України",
може поширювати або не поширювати рішення у справі на правовідносини, які
виникли внаслідок дії оспорених нормативно-правових актів.

Пунктом п'ятим резолютивної частини рішення
Конституційного Суду України від 09 липня 2007 р. N 6-рп/2007 визначено, що «рішення
Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані
неконституційними».

Таким чином, з 09.07.2007р. у позивача
виникло право на отримання разової грошової допомоги за 2007 рік у розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком, як то визначено ст.12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Між тим, відповідач будь-яких дій на
виконання зазначеного Рішення Конституційного Суду України та ст.12 вказаного
Закону не вжив, щорічну грошову допомогу позивачу виплатив не в повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів вважає,
що позивач має право на отримання разової грошової допомоги у розмірах
встановлених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а оскільки відповідачем вказане право не визнається, то
має і право на стягнення недоотриманої частини такої грошової допомоги з
відповідача.

У зв'язку з чим, суд першої інстанції
правомірно дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо невиплати
позивачу одноразової щорічної допомоги у розмірах встановлених Законом.

Колегія суддів не приймає до уваги заперечення
управління праці та соціального захисту про те, що виплати особам, які мають
статус учасників бойових дій, повинно здійснюватися в межах бюджетного
фінансування та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Право позивача на отримання щорічної допомоги
у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком не залежить від наявності чи
відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане
державою і закріплено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Оскільки таке право декларовано державою,
то відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку органи
соціального захисту населення, і несе обов'язок по своєчасній та повній виплаті
допомоги саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського суду з прав людини,
яка відповідно до ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те,
що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх обов'язків ( справа «Кечко проти України», рішення
від 08.11.2005р.).

Виплати позивачу мають бути здійснені з наступного
розрахунку: 410,06грн. (мінімальна пенсія за віком у 2007 році, Закон України
№НОМЕР_5) х 5 - 280грн. (сплачені суми) = 1770,30грн.

У зв'язку з чим, суд першої інстанції
правомірно стягнув на користь позивача з ОСОБА_2 недоплачену одноразову щорічну
грошову допомогу за 2007 рік у сумі 1770грн.30коп.

Доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції в цій частині.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
судом невірно було вирішено питання про відшкодування позивачу судових витрат
по справі.

Частиною першою ст. 90 КАС України
встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть
сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених
законом.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд присуджує
всі здійснені нею документально підтверджені судові
витрати з Державного
бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Постановою КМУ №НОМЕР_6 від 27 квітня 2006 року «Граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ» визначено, що компенсація в адміністративних справах
витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень:

якщо компенсація відповідно до закону сплачується за
рахунок держави не перевищує суму, що
обчислюється виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу,
виплачується 5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий
день.

Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати 525 грн.,
який був встановлений на час надання правової допомоги, за повний робочий день
(8год.) сума відшкодування становить 26,25 грн. (515 х 5%).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору
про надання правової допомоги від 19 лютого 2008 року (а.с.11) позивач здійснює
оплату адвокату ОСОБА_3 400 грн. за захист його прав та інтересів у судових
засіданнях в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області.
Відповідно до квитанції №004525 від 19 лютого 2008 року вартість надання
правової допомоги адвоката ОСОБА_3 становить 400 грн. (а.с.10), Але в матеріалах справи відсутні будь-які
документи, розрахунки або акти виконаної роботи у підтвердження суми, яку
повинен сплатити позивач. Оскільки, позивачем та його представником не надано
доказів для підтвердження вартості послуг ОСОБА_3, колегія суддів вважає за
необхідне відшкодувати судові витрати, відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України
та КМУ №НОМЕР_6 від 27 квітня 2006 року.

10 квітня 2008 року судове засідання тривало 5 хв.,
відповідно до протоколу судового засідання (а.с.18)

11 квітня 2008 року судове засідання тривало 15 хв.,
відповідно до протоколу судового засідання (а.с.20-21)

Таким чином, компенсаційні витрати складають:

26,25 грн. - за 8 год., отже,

1,09 грн. - за 20 хв.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає за
необхідне постанову суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача
судових витрат на правову допомогу в розмірі 400грн. та судового збору у
розмірі 3грн.40коп. змінити, повернувши позивачу з місцевого бюджету 1,09 грн.
на відшкодування витрат за отриману правову допомогу та 3,40грн. сплаченого
судового збору.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1
ст.198 ст.ст. 202, 205, 207 КАС України
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області задовольнити
частково.

Постанову
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 квітня
2008 року у справі №НОМЕР_2 в частині
стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 400 грн. витрат на правову допомогу
та 3,40грн. судового збору скасувати.

Повернути за
рахунок місцевого бюджету Олександрійської міської ради ОСОБА_1 витрати на
правову допомогу у розмірі 1грн.09коп. та судовий збір у розмірі 3,40грн.

В іншій
частині постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області
від 11 квітня 2008 року у справі №НОМЕР_2 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена у місячний строк до Вищого адміністративного суду України шляхом
подання касаційної скарги з моменту виготовлення постанови в повному обсязі.

(Повний текст постанови виготовлено
16.12.2008р.)

Головуючий суддя:
Я.В.
Семененко

Судді:
Н.П.
Баранник

О.В.
Юхименко