Справа № 22-а-5448/08
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2008-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 жовтня 2008
року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі:

головуючого-судді
- Яворського І.О.,

суддів - Багрія
В.М., Довгополова О.М.,

при секретарі
судового засідання - Козирі В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційною скаргою Управління
пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області

на постанову Господарського суду Закарпатської
області від 19 грудня 2007 року у справі

за позовом Управління пенсійного фонду
України в Перечинському районі Закарпатської області

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Перечинському районі Закарпатської області

про визнання дій незаконними, включення невідшкодованої суми
пенсії до Акту щомісячної звірки та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А
Н О В И Л А:

26
лютого 2007 року Позивач звернувся до господарського суду з позовом до
відповідача про визнання дій неправомірними та стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 9867,58 гривень по відшкодуванню пенсії, виплаченої по
інвалідності ОСОБА_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та у зв'язку з втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідач
повністю заперечив позовні вимоги та вказав на те, що відсутні правові підстави відшкодовування витрат
Управління Пенсійного фонду в Перечинському районі за виплачені ним пенсії по
інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання особам,
які ушкодили здоров'я на території іншої держави, (у даному випадку на
території Грузії), а проживають на території України.

Постановою
господарського суду Закарпатської області від 19 грудня 2007 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено повністю.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив позивач, вважає її незаконною та необґрунтованою, просить постанову
скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з
підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи,
правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

При
цьому колегія суддів враховує наступне.

Відповідно
до ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на
засадах, згідно яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено законодавством. Частиною 2 ст. 19
Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах
та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з
ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод
та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративного суду можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи Законами України встановлено інший порядок судового
провадження.

На
підставі ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у
справі, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на
підставі пояснень, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі,
або з власної ініціативи.

У відповідності
до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом
на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст. 1 Угоди про гарантії
прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного
забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян
держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони проживають. Статтею 3 цієї Угоди встановлено,
що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає забезпечення. Тобто, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного
випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати
такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Судом
першої інстанції правильно встановлено і доведено в судовому засіданні, що
Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та Професійних захворювань України Пенсійного фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань від 04 березня 2003 року №5-4/4, не
врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки
встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на
відсутність спору.

Такою є
і практика Верховного Суду України, який в аналогічній справі №21-897, у постанові від 20 березня
2007 року вказав на те, що у разі незгоди на підписання актів з боку Фонду
соціального страхування від нещасних випадків вимоги про стягнення мають
вирішуватись у судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції, а не
шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки.

Колегія
суддів враховує і те, що пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання громадян країн - учасниць СНД у галузі
пенсійного забезпечення та членів їх сімей, що здійснюються за законодавством
держави, на території якої вони проживають, не повинні враховуватися при
призначенні, проведенні перерахунку сум щомісячних страхових виплат, а тим більше
відшкодовуватися Фондом - Пенсійному
фонду України. Тому вимоги УПФ про відшкодовування йому витрат, пов'язаних з
виплатою пенсії громадянину ОСОБА_1, який травмований на виробництві за межами
України, є безпідставними, і суперечить чинному законодавству по
загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, яким передбачається відшкодування
страхових виплат тільки особам, які отримали трудове каліцтво чи професійне
захворювання в Україні, а також принципу страхування від нещасного випадку,
оскільки потерпілі, які отримали каліцтво за межами України, а проживають в
Україні, не були застраховані в Україні і за них не сплачувались до Фонду
страхові внески.

Тому колегія суддів приходить до
висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно
до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Управління пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської
області залишити без задоволення.

Постанову
Господарського суду Закарпатської області від 19 грудня 2007 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного
адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може
бути оскаржена до касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий І.О.Яворський

Судді
В.М. Багрій

О.М.
Довгополов