Справа № 22-а-5836/08
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2008-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №-22-а-5836/08 Головуючий у 1 інстанції Бойко М.Г.
Суддя доповідач Ситников О.Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16
вересня 2008 року. м. Київ.

Київський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого:
Ситникова
О.Ф.,

Суддів: Романчук
О.М., Василенко
Я.М.,

при секретарі: Кожокар
М.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської
області на постанову Таращанського районного суду Київської області від 28
серпня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду
України в Таращанському районі Київської області про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до УПФ України в Таращанському районі Київської
області про перерахунок пенсії.

Постановою
Таращанського районного суду Київської області від 28.08.2007 року позовні
вимоги - задоволено.

Не
погоджуючись з прийнятою постановою відповідач - УПФ України в Таращанському
районі Київської області звернулося з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що
вказана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального
права, судом не повністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи,
тому вона підлягає скасуванню з постановленням нового рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заперечуючи
проти апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1. посилався на те, що постанова
суду ухвалена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а тому
підстав для її скасування чи зміни не має.

Заслухавши
у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення з'явившихся учасників
процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно
до вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом
першої інстанції встановлено, що позивач є інвалідом третьої групи через
захворювання, пов'язане з Чорнобильською катастрофою та перебуває на обліку в
УПФ України в Таращанському районі Київської області.

Задовольняючи
частково позовні вимоги суд першої інстанції правильно посилався на те, що
відповідно до вимог 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІІ групі інвалідності -
6 мінімальних пенсій за віком.

Стаття
50 вказаного закону також передбачає, що особам, віднесеним до категорії 1,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою
годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом
Міністрів України.

Такий
порядок обчислення був визначений Постановою № 523 Кабінету Міністрів України
від 30.05.1997 року «Про затвердження нового Порядку обчислення пенсії по
інвалідності, яке наступила в результаті каліцтва чи захворювання, і пенсії в
зв'язку з втратою годувальника в результаті Чорнобильської катастрофи» з
подальшими змінами.

Крім
того, судом першої інстанції вірно зазначено, що згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до вимог діючих Законів України про встановлення прожиткового мінімуму, пенсія
позивачу повинна бути перерахована з 19.02.2007 року із розрахунку 6
прожиткових мінімумів та з послідуючим перерахуванням у відповідності до змін
діючого законодавства (з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи інтересів - стаття 99 КАС України).

З
такими висновками суду першої інстанції можна погодитись з наступних підстав:
пункт 5 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року
«Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» встановив, що
судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого
державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради
України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України,
нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення
Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого
самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як
Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що
нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи
суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці
правовідносини.

Таким
чином встановлено, що Постанови Кабінету Міністрів України: № 1 від 03.01.2002 року та № 836 від
26.07.1996 року на які посилається відповідач по справі, в частині встановлення
обмежень щодо розмірів виплати пенсій та допомоги не відповідають розміру,
встановленому іншими законами України.

Оскільки
Верховна Рада України і Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень
із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів
над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню
підлягає саме статті Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не вказані постанови
Кабінету Міністрів України.

Виходячи
з наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно
з'ясував обставини справи, які підтверджуються доказами дослідженими в судовому
засіданні та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права, тому підстави для його скасування або
зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205,
206 КАС України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України у
Таращанському районі Київської області залишити без задоволення, а постанову
Таращанського районного суду Київської області від 28 серпня 2007 року - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного Суду
України протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: