Справа № 22-а-4107/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Зінченко Л.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 липня 2008
року Справа
№ 22-а-4107/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Василенко Л.А.,

суддів: Сіваченка І.В.,

Дяченко С.П.,

при
секретареві Скопинській А.О.

розглянула
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Стахановської міської ради Луганської області на постанову Стахановського міського суду Луганської області від 14
лютого 2008р. у справі № 2-а-127/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Стахановської міської ради Луганської області,
Головного управління Державного казначейства України в Луганській області про
визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень неправомірними та стягнення
недоплаченої щорічної разової допомоги, і

ВСТАНОВИЛА:

16.11.2007р. позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконною
бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Стахановської
міської ради Луганській області (далі УПСЗН) по невиплаті йому на протязі 2004
-2007 років щорічної допомоги, передбаченої ч. 5 ст. 14 Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, просив стягнути з
відповідача недоплачену допомогу за вказаний період в сумі 4002,21 грн.

Постановою Стахановського міського суду Луганської області від 14 лютого
2008р. позов задоволений частково: стягнуто з відповідача на користь позивача
недоплачену щорічну допомогу за 2004 р. та за 2007 р. в сумі 1440,35 грн., в
задоволенні решти позовних вимог відмовлено..

Не погодившись з таким судовим рішенням, УПСЗН подало апеляційну скаргу, в
якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце
апеляційного розгляду належним чином повідомлені.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є ветераном
учасником війни, та має право на отримання грошової допомоги у відповідності до
вимог ч. 5 ст. 14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” в розмірі 3 мінімальних пенсій за віком. Суд вирішив, що
за 2005, 2006 роки сума виплат здійснена згідно з чинним законодавством,
за 2004 та 2007 роки ухвалив стягнути з відповідача не
донараховану та невиплачену частину одноразової допомоги, оскільки відповідними
рішеннями Конституційного Суду були визнанні неконституційними положення відповідних статей Законів України
«Про державний бюджет України на 2004рік», «Про державний бюджет України на 2007
рік», які обмежували виплати за спеціальним законом.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила доводи
апеляційної скарги за матеріалами справи і вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції необхідно залишити
без змін.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач є ветераном війни
- учасником війни, що підтверджено посвідченням НОМЕР_1 (а. с. 4), у зв'язку з чим та відповідно до вимог ст. 14
Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 9 травня (яка
повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі 3 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 2 Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” визначено, що законодавство
України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього
закону та інших актів законодавства України; права та пільги для ветеранів
війни, встановлені раніше законодавством України, не можуть бути скасовані без
їх рівноцінної заміни; нормативні акти органів державної влади, які обмежують
права і пільги ветеранів, передбачені цим законом є недійсними

Фактично позивач отримав від УПСЗН за 2005р., 2006р. по 50,0 грн., у 2007
р. - 55,0 грн.. При цьому відповідач керувався положеннями відповідних
статей «Про державний бюджет України на
2005 рік”, «Про державний бюджет України на 2006 рік”, «Про державний бюджет
України на 2007 рік”.

Суд першої інстанції правильно стягнув з відповідача на користь позивача
недоплачену суму разової щорічної грошової допомоги за 2004 рік в сумі 277,35
грн. (92,5 грн. х 3), застосував ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», ч. 5 ст. 14 Закону України «“Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік»
мінімальна пенсія за віком станом на 05.05.2007року встановлена у розмірі
410,06 грн.

Положення пункту 30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України
на 2007 рік”, яким на 2007 рік зупинено дію в частині виплати компенсацій і
допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців
другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої,
частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого,
сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду
України у справі № 6-рп від 09.07.2007 р.

Посилання відповідача на необхідність застосування Закону „Про державний
бюджет на 2007 рік" та на вищу юридичну силу даного Закону над Законом,
який надав позивачеві певне майнове право, є безпідставним, таким, що
суперечить діючому законодавству і Конституції, засадам адміністративного
судочинства, оскільки ст. 22 Конституції України
передбачає, що конституційні права та свободи гарантуються законом і не можуть
бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи вимоги в частині стягнення недоплаченої
частини щорічної одноразової допомоги за 2007 рік дійшов до правильного висновку.

Також суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої
інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення щорічної
разової допомоги до 5 травня за 2005,
2006 роки, оскільки судом враховано, що відповідно до розділу III Закону
України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” виплати щорічної разової грошової допомоги
здійснюються у розмірах, встановлених відповідними статтями Законів України
«Про державний бюджет України» на вищезазначені роки і статті цих Законів не
визнані неконституційними.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту
населення Стахановської міської ради Луганської області відмовити.

Постанову Стахановського міського
суду Луганської області від 14 лютого2008р. у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Стахановської міської ради
Луганської області, Головного управління Державного казначейства України в
Луганській області про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень
неправомірними та стягнення недоплаченої щорічної разової допомоги залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення. Ухвала може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий:

Судді: