Справа № 22-а-5956/08
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2008-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий в 1 інстанції - Горбенко К.П.
Суддя-доповідач - Старосуд М.І.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 червня 2008
року справа № 22-а-5956/08

зал судового засідання у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Старосуда М.І.

суддів: Бадахової Т.П.

Ханової Р.Ф.

при секретарі судового засідання Чуріковій Я.О.

за участю:

позивача:
не з'явився

від відповідача: Павленко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Управління Пенсійного фонду України
Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду

від по адміністративній справі

25 квітня 2008 року № 2а-5174/08 ( суддя Горбенко К.П.)

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління
Пенсійного фонду України Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області

про

перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до Управління Пенсійного фонду
України Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області про
перерахунок пенсії у відповідності із ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з наступним її збільшенням відповідно із змінами до діючого
законодавства.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 25 квітня 2008 року по справі № 2а-5174/08 позовні
вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області про
перерахунок пенсії у відповідності із ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з наступним її збільшенням відповідно із змінами до діючого
законодавства - задоволені частково: визнана неправомірною відмова відповідача
щодо перерахунку пенсії, зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області перерахувати ОСОБА_1 основну та додаткову пенсію з 01.11.2005
року.

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити
нове рішення, яким позивачу у задоволенні позову відмовити.

Позивач в судового засідання не з'явився, про дату, час
та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримала доводи апеляційної скарги, наполягала на її
задоволенні..

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1 віднесений до першої категорії
як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується
посвідченням НОМЕР_1 (а.с.10), є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується
довідкою МСЕК серії ДОН-04 №009108
(а.с.11) і має право на основну та додаткову пенсію.

27.11.07 р. позивач звернулась до
Управління Пенсійного фонду України
Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області з заявою про
перерахунок пенсій у розмірах, встановлених ст.49, ст.50 , ч. 4 ст. 54 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” (а.с.13-14), але листом від 06.12.2007 року №
553(552)/к-10-01-03 та листом від 10.12.2007 року № 552/К-10-01-04 позивачу
було відмовлено в перерахунку пенсії, у зв'язку з відсутністю законних засад.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом, в апеляційній скарзі вказується тільки
на порушення норм матеріального права.

З
1.01.2004р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 9.07.2003р. № 1058-4, який відповідно до його
преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій.

Абзацом
другим преамбули Закону України № 1058-4 передбачено, що зміна умов і норм
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно
шляхом внесення до цього Закону.

Частиною 3
ст. 4 Закону України № 1058-4 передбачено, що умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне
забезпечення.

Право
громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначене
ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом
2 ч. 1 ст. 8 Закону України № 1058-4 таке право закріплене за особами, яким до
дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була
призначена пенсія (щомісячне довічне утримання) за іншими законодавчими актами,
але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне
забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне
грошове утримання) з інших джерел.

Заявник скарги вважає, що при нарахування та виплаті пенсії застосовується
розмір мінімальної заробітної плати в сумі 19 грн. 91 коп. ( з 01.09.04 -
22,30грн), встановлений постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 3
січня 2002 року № 1.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню частково, а постанова суду зміні з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому
числі, органів державної влади.

Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права
шкоди.

Основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого
населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розділ
8 даного Закону передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4.

Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних
категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну
пенсію.

Стаття
50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у відповідних розмірах, зокрема, інвалідам ІІІ групи - 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Виплата зазначеної пенсії відповідно до статті 53 даного Закону
здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Нормами
статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та умови
призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з
втратою годувальника. Зазначені норми розповсюджуються на позивача як
віднесеного до категорії 1. Частина четверта статті 54 цього Закону передбачає,
що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим по ІІІ групі - 6
мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч. 3 ст. 67 спеціального
Закону у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його
встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної
гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про
прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України
«Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня
2000 року № 2017-ІІІ, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум
використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за
віком, який відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що прожитковий мінімум на
одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і
демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в
законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум
публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Прожитковий мінімум на 2006 рік відповідно до статті 65
Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік” (газета „Урядовий кур'єр” від
30 грудня 2005 року) на одну особу, яка втратила працездатність в розрахунку на
місяць складає: з 1 січня - 350 гривень, з 1 квітня - 359 гривень, з 1 жовтня -
366 гривень.

Статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19
грудня 2006 року № 489-5, що набрав чинності з 1 січня 2007 року, затверджений
прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 380
гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1 жовтня - 395 гривень.

Зазначена стаття змінена Законом України від 15 березня 2007 року № 749-5
та існує в новій редакції з 28 березня 2007 року, якою прожитковий мінімум для особи,
яка втратила працездатність, визначений з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня -
406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень.

При цьому, зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити,
що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу
першого частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується
прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом
п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає
відповідно 410 грн. 06 коп.; 415 грн. 11 коп.

Таким чином, для позивача як інваліда ІІІ групи, особи, постраждалої
внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, нижчий розмір державної та додаткової
пенсії повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів.

Конституційний
Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зокрема зазначено у рішенні
№ 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року по справі № 1-21/2005), пов'язану з
реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження
конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював
правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють
певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія
призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України
зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження
змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін
до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи і ухвалюючи судове рішення у даній
справі колегія суддів виходить з того, що конституційні принципи, на яких
базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і
право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6,
статтею 8, частиною 2 статті 19,
статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері
пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення
державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з
положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції
України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів вважає, що дії
Управління щодо виплати пенсій позивачу (державної та додаткової) у розмірах
менших від шести мінімальних пенсій за віком є неправомірними, оскільки не
відповідають вимогам частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача в апеляційній
скарзі на те, що до ст.ст. 50-54, 67 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було
внесено зміни Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік».
Відповідно до розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України на 2008 рік»,
Розділ ІІ цього закону (саме цим Розділом внесено зміни до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи») набирає чинності з 01 січня 2008 року. Спірні відносини, а саме
право особи на перерахунок пенсії відповідно до вимог Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», чинного до 01 січня 2008 року, які були предметом розгляду у суді,
виникли до набрання чинності Законом України «Про державний бюджет України на
2008 рік» і тому, колегія суддів вважає, що до них не можуть застосовуватися положення
закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік».

Обґрунтовано суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимоги позивача
про зобов'язання відповідача в подальшому нараховувати та виплачувати пенсію
відповідно із змінами до діючого законодавства. Оскільки, відповідно до частини
1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням
адміністративного судочинства є захист
прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Таким чином,
неможливо зобов'язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки
відсутні факти порушення прав позивача у майбутньому.

Наряду з викладеним, постанова суду підлягає зміні в частині зобов'язання
перерахунку пенсії з 1.11.2005 року. Перерахунок основної та додаткової пенсії
повинен здійснюватися з 01.01.2006 року.

Таким
чином, колегія суддів вважає, що наявні підстави для зміни оскаржуваної
постанови.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 201, 205, 207, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Центрально-Міському
районі м. Горлівки Донецької області - задовольнити
частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25 квітня 2008 року по справі № 2а-5174/08 за
позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області «про
визнання неправомірною відмову відповідача щодо перерахунку пенсії,
зобов'язання Управління Пенсійного фонду
України Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області перерахувати
ОСОБА_1 основну та додаткову пенсію з 01.11.2005 року» - змінити.

Виключити з абзацу 3 резолютивної частини постанови Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2008 року по
справі № 2а-5174/08 «01.11.2005 року», виклавши
«01.01.2006 року.».

В іншій часті постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25
квітня 2008 року по справі № 2а-5174/08
- залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту складення її в
повному обсязі.

Головуючий

Судді