Справа № 22-а-7628/08
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2008-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-7628/08 Головуючий у 1-й інстанції Жук М.І.
Суддя-доповідач Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2008 року Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів
Дурицької О.М., Зайцева М.П.,

при секретарі Токар
М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду
України в Чернігівській області про визнання незаконними дій по нарахуванню
пенсії за вислугу років та спонукання до вчинення дій, за апеляційною скаргою
Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на
постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 вересня 2007 року,
-

В С Т А Н О В И В:

У липні
2007 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій
відповідача щодо призначення йому пенсії згідно з ст. 37 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» та просить зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок пенсії на підставі ч. 3 ст. 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших
осіб».

Постановою
Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 вересня 2007 року позов
задоволено.

Не
погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного
фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням
норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що пенсія позивачу була
призначена у передбаченому чинним законодавством розмірі.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що прибули в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої
інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення у справі з таких підстав.

Згідно
зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції
скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що для врегулювання
спірних правовідносин у цій справі пріоритетними є норми Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших
осіб».

Однак з
таким висновком суду не можна погодитися.

Колегією
суддів встановлено, що позивача 26.03.2007 року звільнено з військової служби в
запас.

Частиною третьої ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії
особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право
на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового
забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів
України».

Однак,
Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що звільненим у 2006-2007 роках
особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право
на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ( 2262-12 ), та
членам їх сімей до грошового забезпечення для обчислення пенсій враховуються
відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентна
надбавка за вислугу років у розмірах, встановлених за останньою штатною посадою
перед звільненням, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірі, що визначаються за 24
останні календарні місяці служби підряд перед звільненням у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначена
норма Закону України не визнана неконституційною. Тобто, в даному випадку на
період виникнення спірних правовідносин, які є предметом спору в цій справі,
наявні нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але
по-різному встановлюють розмір пенсії.

Вирішуючи
питання про те, положення якого Закону підлягають застосуванню для вирішення
спірних правовідносин, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно
до ст. 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом
законодавчої влади в Україні.

Конституція
України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому
числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України,
який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову
юридичну силу.

Водночас
Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3
жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України
зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас
врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які
за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі
акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт,
який діяв у часі раніше».

Відповідно
до ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на території України.

Відтак,
виходячи з наведених положень Конституції України та рішення Конституційного
Суду України, а також враховуючи, що вищезазначеними Законами України про
Державний бюджет України на 2007 рік фактично змінено положення Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких
інших осіб», який діяв у часі раніше, пріоритетними в даному випадку є положення статті Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Як встановлено колегією суддів, відповідачем пенсія
призначена позивачу у розмірі, передбаченому Законом України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», що свідчить про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

За
таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т
А Н О В И В :

Апеляційну
скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
задовольнити.

Постанову
Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 вересня 2007 року - скасувати.

У
задоволенні адміністративного позову відмовити.

Повний
текст постанови виготовлений 16 жовтня 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця з дня складання в повному обсязі, тобто з 17 жовтня 2008 року,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий
суддя

Судді: