Справа № 22-а-2752/08
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2008-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №-22-а-2752/08 Головуючий у 1 інстанції Пальонний В.С.
Суддя доповідач
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 вересня 2008 року. м. Київ.

Київський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Ситникова
О.Ф.,

Суддів: Бєлової
Л.В., Василенко
Я.М.,

при секретарі: Кожокар
М.Ю.,

розглянувши
в судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на
постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 24 травня 2007 року
у справі за позовомОСОБА_1 до Військової частини А-3177 про стягнення грошової
компенсації за продовольче забезпеченняння, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Військової частини А-3177 про стягнення грошової
компенсації за продовольче забезпеченняння.

Постановою
Черкаського районного суду Черкаської області від 24.05.2007 року в задоволенні
позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись
з прийнятою постановою позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в
якій зазначає, що вказана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, судом не повністю з'ясовані обставини, що мають значення
для справи, тому вона підлягає скасуванню з постановленням нового рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Письмових
заперечень на апеляційну скаргу позивача до суду апеляційної інстанції у
встановлений судом строк від інших осіб не надійшло.

Заслухавши у
засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення з'явившихся учасників
процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Відповідно до
вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове
рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивач проходив дійсну військову службу та
знаходився на фінансовому і продовольчому забезпеченні у військовій частині А
3177 до грудня 2004 року.

За
період проходження служби з 11.03.2000 року по 30.11.2004 року йому нарахована грошова
компенсація за продовольче забезпечення в сумі 14367,26 грн., яку він просив стягнути з відповідача.

Аналізуючи вказані обставини по справі та застосовуючи відповідні
норми матеріального права, суд першої інстанції правильно зробив висновки, що за
період з 11 березня 2000 року по день
звільнення зі служби, позивач не мав права на отримання продовольчого забезпечення
або грошової компенсації замість нього, а тому, його позовні вимоги не можуть
бути задоволені.

Із вказаними
висновками суду першої інстанції можна погодитись, оскільки відповідно до вимог
ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року, який діяв на момент звільнення
позивача, передбачалося, що військовослужбовці
одержують за рахунок
держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки
або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Відповідно до
вимог цього закону Постановою Кабінету Міністрів № 316 від 12 березня 1996 року
«Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил
України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства,
військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства
внутрішніх справ» були встановлені з 1 березня 1996 р. розмір та порядок
отримання грошової компенсації за продовольчі пайки.

Законом України від 17 лютого 2000 року «Про деякі заходи
щодо економії бюджетних коштів» дія ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призупинена.

Вказаний Закон не був предметом розгляду Конституційного
Суду України тому є чинним та таким, що підлягає застосуванню.

Постановою
Кабінету Міністрів № 426 від 29 березня 2002 р. «Про норми харчування
військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань» норми про
грошову компенсацію за продовольчі пайки була вилучена, а Постанова Кабінету Міністрів № 316 від 12 березня 1996
року втратила чинність.

3 листопада 2006 року Закон України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено ст.9-1, яка
знову надала право військовослужбовцям отримувати продовольче та речове
забезпечення, але оскільки позивач звільнений з військової служби 30 листопада
2004 року, то дія ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей» на нього не поширюється.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи, повно дослідив докази по справі та
ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому
підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206
КАС України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Черкаського
районного суду Черкаської області від 24 травня 2007 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного Суду України протягом
одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий:
/підпис/

Судді: /підписи/

ЗГІДНО З

ОРИГІНАЛОМ

Суддя: О.Ф. Ситников.