Справа № 22-а-16058/08
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя першої інстанції - Мясоєдова С.С.
Суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

05 грудня 2008 року справа №
22-а-16058/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Білак С.В.

Сухарька
М.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну
скаргу

Управління пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Луганська

на постанову Луганського окружного адміністративного
суду

від

10 вересня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2а-16208/08 (суддя Мясоєдова С.С.)

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління
пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська

про

визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання
виплатити підвищення до пенсії

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 10 вересня 2008 року по справі № 2а-16208/08
задоволений позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Луганська, внаслідок чого визнана протиправною бездіяльність
Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська щодо
невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії за віком, як дитині війни, у період з
09.07.07р. по 31.12.07р., зобов'язано Управління пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Луганська здійснити виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії
у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, з
09.07.07р. до 31.12.07р.

В апеляційній скарзі Управління пенсійного
фонду України в Ленінському районі м. Луганська просить скасувати постанову
суду першої інстанції, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального права,
та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в
повному обсязі.

Представники відповідача, позивача
у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце апеляційного розгляду
були повідомлені належним чином. Скаржник просив справу розглянути за його
відсутністю. Позивач заявою від 27.11.08р. також просив справу розглянути без
його участі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, встановила наступне.

Позивач відноситься до категорії „діти
війни”, про що свідчить посвідчення № НОМЕР_1 від 30.05.06р.

Відповідно до статті 6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни” від 18 листопада 2004 року № 2195-4 дітям війни
пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога,
що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком.

Статтею 71 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2007 рік” дія даної норми була зупинена. Однак, Рішенням
Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані такими,
що не відповідають Конституції України, серед інших, положення статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими була зупинена дія
статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни”.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
погоджує висновок суду першої інстанції
щодо зобов'язання Управління проводити доплату позивачу у вигляді 30%
мінімальної пенсії за віком, починаючи з 09 липня 2007р. до 31.12.07р.,
оскільки, підпунктом 2 пункту 41 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення
змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до Закону України «Про
соціальний захист дітей інвалідів», а саме, текст ст. 6 викладений в такій
редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється
дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується
підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни».

Відповідно
до ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього Союзу РСР
за самовіддану працю і бездоганну військову службу в тилу в роки Великої
Вітчизняної війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 15
процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Визначення мінімального розміру пенсії за
віком встановлено статтею 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування”. Колегія суддів не приймає посилання скаржника на те, що
на законодавчому рівні не визначено, яким чином обчислюється розмір 30% виплати
дітям війни, а мінімальний розмір пенсії за віком визначений Законом України
„Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” застосовується лише при
визначенні розмірів пенсій, призначених за цим Законом, з огляду на принцип
законності, закріплений статтею 9 КАС України, відповідно до частини 7 якої у
разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує
закон, що регулює подібні правовідносини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої інстанції постанова прийнята з дотриманням
норм матеріального права.

Керуючись статтями 24, 160, 184, 195, 196,
197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного
фонду України в Ленінському районі м. Луганська на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 10 вересня 2008 року по справі №
2а-16208/08 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 10 вересня 2008 року по справі № 2а-16208/08 -
залишити без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням
суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.Г.
Гаврищук

Судді:
С.В. Білак

М.Г.
Сухарьок