Справа № 22-а-3726/08
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2008 року
справа
№ 22-а-3726/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Білак С.В.

Сухарька М.Г. при секретарі судового засідання

Безруковій В.М.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1

від відповідача:

не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Кіровської міської ради Луганської області

на постанову Кіровського міського суду Луганської
області

від

26 грудня 2007 року

по адміністративній справі

№ 2-а-137/07 (суддя Суконцева Л.Г.)

за позовом

ОСОБА_1 м. Кіровськ

до

Управління праці
та соціального захисту населення Кіровської міської ради Луганської області

про

визнання дій
неправомірними, стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за 2002-2007р.

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Кіровського міського суду
Луганської області від 26 грудня 2007 року позов ОСОБА_1 м. Кіровськ до
Управління праці та соціального захисту населення Кіровської міської ради
Луганської області був задоволений частково, внаслідок чого визнані
протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Кіровської
міської ради Луганської області, що полягають у неповній виплаті коштів на
оздоровлення, стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення
Кіровської міської ради Луганської області на користь позивача суму щорічної
допомоги на оздоровлення за 2005-2007р. в сумі 5326,60грн.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В письмовій заяві
від 05.05.08р. скаржник просив розглянути апеляційну скаргу у відсутності
представника скаржника у зв'язку з відсутністю фінансування.

Позивач в запереченнях під час апеляційного
розгляду справи просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, заперечення на скаргу, встановила наступне.

Позивач віднесений до 1 категорії осіб,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується
посвідченням НОМЕР_1. (арк. справи 9), та був інвалідом 3 групи. При повторному
огляді встановлена 2 група інвалідності з визначенням 75 відсотків втрати
працездатності з 31.03.04р. безстроково, пов'язаних з роботами по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про що свідчить довідка обласної МСЕК № 0005545.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, створення єдиного порядку визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій, соціального захисту потерпілого населення
визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Порядок надання щорічної допомоги
на оздоровлення регулюється статтею 48 зазначеного Закону, якою передбачена
виплата інвалідам 3 групи допомоги у розміри чотирьох мінімальних заробітних плат, інвалідам 2
групи - у розміри п'яти мінімальних
заробітних плат.

Розмір
мінімальної заробітної плати на час виплати позивачеві допомоги складав : за
2002рік -205,00грн., за 2003р. - 205грн., за 2004р. - 237 грн., за 2005р. -
262грн., за 2007р. - 400грн.

Таким чином, розмір допомоги, з урахуванням
виплаченої позивачеві сум, становить: за 2002р. - 798,50грн.( 205грн. х
4-21,50 грн.), за 2003р. - 798,50грн.(205грн. х 4-21,50 грн.), за 2004р. -
1158,30 грн. (237х 5-26,70 грн.), за 2005р. - 1283,30грн.( 262 грн.х5-26,70
грн.), за 2007р. - 1880 грн. (400 грн.х5-120 грн.)

Відповідачем 18.08.04р., 29.04.04р.,
19.11.04р., 31.01.05р., 22.03.06р., 29.01.07р., позивачу була виплачена
компенсація на оздоровлення за 2002-2003р. в сумі 21,50грн. за кожен рік, за
2004-2005рр. в сумі 26,70грн. за кожен рік, за 2006-2007рр. в сумі 120,00грн.
за кожен рік, розмір якої встановлений постановами Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.05р., «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 836 від
26.07.1996р.

Колегія суддів погоджує висновок суду
першої інстанції про те, що при вирішенні даного спору в частині виплати
щорічної допомоги на оздоровлення за 2002-2005р,2007р., слід виходити із
загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами ,
внаслідок чого підлягають застосуванню ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991р. № 796-XII та Закони
України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2002-2005р.,
2007р., а не постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №
562 від 12.07.05р., «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 836 від 26.07.1996р.

Пунктом 1 Рішення Конституційного Суду
України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають
Конституції України, серед інших, положення пункту 30 статті 71 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким була зупинена дія, у том числі
статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», внаслідок чого положення
статті 48 підлягають застосуванню також і у 2007 році.

Стосовно виплати допомоги на оздоровлення у 2006 році колегія
суддів зазначає, що дія абзацу другого та третього
частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була зупинена в частині виплати компенсацій і допомоги у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік згідно із п. 37
ст. 77 Закону України N 3235-IV від
20.12.2005р. “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього
часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
відповідачем правомірно було виплачено позивачеві допомога на оздоровлення в
2006 році в розмірі 120 грн. згідно до постанови Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.05р.

Колегія суддів вважає безпідставним
застосування судом першої інстанції строків позовної давності виходячи з
наступного.

Відповідно до частини 3 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлювати інші строки для
звернення до адміністративного суду. Пункт 3 частини 1 статті 268 Цивільного кодексу
України передбачає, що позовна давність не поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або
смертю.

Крім того, за приписами п.1 ст.100 Кодексу
адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Як вбачається з
матеріалів справи сторони не наполягали на застосуванні строку.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 24, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212,
254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Кіровської міської ради Луганської області на
постанову Кіровського міського суду Луганської області від 26 грудня 2007 року
26 грудня 2007 року у справі № 2-а-137/07 - задовольнити частково.

Скасувати
постанову Кіровського міського суду Луганської області від 26 грудня
2007 року 26 грудня 2007 року у справі № 2-а-137/07.

Позов ОСОБА_1 м. Кіровськ до Управління
праці та соціального захисту населення Кіровської міської ради Луганської
області про визнання дій протиправними, стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці
та соціального захисту населення Кіровської міської ради Луганської області, що
полягають у неповній виплаті коштів на оздоровлення за 2002-2005рр., 2007р.

Стягнути з Управління праці та соціального
захисту населення Кіровської міської ради Луганської області за рахунок коштів
Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 м. Кіровськ недоотримані кошти на
оздоровлення за 2002-2005рр., 2007р. в розмірі 5918,60 грн.

У інший частині позовних вимог відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови постановлені
у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 21 травня 2008 року.
Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 23 травня 2008року.

Постанова суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:
Т.Г. Гаврищук

Судді:
С.В. Білак

М.Г. Сухарьок