Справа № 22а-5646/08
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД__
справа № 22а-5646/08
головуючий суддя у 1-ій
інстанції - Бондаренко В.М.
УХВАЛА

Іменем України

16 жовтня 2008
року м.
Дніпропетровськ

Колегія Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого,
судді Сафронової С.В. (доповідача),

суддів
Проценко
О.А.

Туркіної Л.П.

при
секретарі Резнікова Ю.М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 13 березня 2008 року

у адміністративні справі № 2а-384/08 за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення в м.Павлограді Павлоградської
міськради про перерахунок та стягнення недоплаченої одноразової
матеріальної допомоги за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13
березня 2008 року, якою її позовна заява
була залишена без руху строком до 21.03.2008 року з підстав недотримання
вимог ст.106 КАС України.

На обґрунтування
апеляційної скарги позивачка посилається на порушення судом норм процесуального
права та просить направити справу до того ж суду першої інстанції для
продовження розгляду справи.

Сторони по справі в судове
засідання не прибули, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялися
належним чином. З огляду на відсутність заяв від сторін про відкладення
розгляду справи та згідно вимог ч.4 ст.196 КАС України, колегія судів визнала
за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки їх участь не
визнавалася судом обов'язковою.

При перегляді справи в апеляційному порядку колегією суддів встановлено, що
метою звернення позивачки до суду з позовом є захист прав на належне соціальне
забезпечення у відповідності до вимог Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

Залишаючи адміністративний позов ОСОБА_1 без руху, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачкою не було дотримано вимоги ст.ст.105, 106 КАС
України. А саме, судом в ухвалі зазначено про не точне викладення змісту
позовних вимог і обставин, якими обґрунтовуються вимоги, у зв'язку з чим не
вбачається про виникнення спору між сторонами. Другою підставою для залишення
позову без руху судом зазначено про заяву позивачкою вимог про призначення
допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що
відносяться виключно до компетенції органу виконавчої влади, а не суду. Третьою
підставою для залишення судом позову ОСОБА_1 без руху стало не зазначення нею
конкретних осіб - членів родини, яким спричинено моральну шкоду діями
відповідача, відсутність їх імен, поштових реквізитів, розміру моральної шкоди
та її обґрунтувань.

Вищенаведені підстави для залишення
позову без руху, які викладені у мотивувальній частині оскарженої ухвали суду
першої інстанції, свідчать про те, що суд формально підійшов до виконання
визначених у ч.1 ст.108 КАС України повноважень та не врахував, що підставою
для залишення без руху можуть бути тільки ті недоліки, що перешкоджають суду
вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі, а при
залишенні судом позову без руху вказівки на недоліки позовної заяви і спосіб їх
усунення повинні бути чіткими і зрозумілими.

Проте, при ухваленні оскаржуваного
рішення суд виклав загальний зміст норми права та без будь-яких
обґрунтувань лише перелічив недоліки позовної заяви без чіткого зазначення
способу їх усунення, що відповідно робить незрозумілими для позивачки вимог
суду.

Аналіз статей 2, 4, 6, 108 КАС
України свідчить про безпідставність залишення судом без руху звернення
позивачки та порушення принципів офіційності і верховенства права, оскільки
наведені судом в оскаржуваній ухвалі висновки про наявність недоліків є
передчасними. Всі викладені в оскаржуваній ухвалі питання згідно ст.ст.110, 111
КАС України мають бути вирішені судом при підготовці справи до судового та в
процесі проведення попереднього судового засідання. Суд має використати всі
надані йому процесуальні можливості в ході підготовчого провадження для
забезпечення збору доказів, яких бракує для розгляду справи, і додаткові
пояснення щодо доводів позивача на обґрунтування своїх вимог суд також може
отримати в ході попереднього судового засідання. При встановлені відсутності
публічно-правового спору суд має можливість на будь-якій стадії процесу
вирішити питання відповідно до ст.ст.155, 157 КАС України (в залежності від
підстав для цього), а при з'ясуванні відсутності у позивачки права матеріальних вимог у
задоволені позову може бути відмовлено.

З огляду на вищенаведене та завдання
адміністративного судочинства, суд має відкрити провадження в адміністративній
справі за наявності мінімальних вказівок позивача, які можна розцінити як
позовні вимоги на захист прав, порушених суб'єктом владних повноважень у сфері
публічно-правових відносин.

Із змісту адміністративного позову
ОСОБА_1 чітко вбачається про її намір передати публічно-правовий спір на
розгляд адміністративного суду, а тому залишення позову без руху у даному
випадку є неприпустимим. Відповідно суд не має
права втручатися у реалізацію позивачем його права самостійно визначатися з
позовними вимогами та залишати позов без руху на підставі ст.108 КАС України, оскільки ці норми дають вичерпний
перелік вимог до змісту заяви.

Та обставина, що серед заявлених позивачкою вимог є стягнення
заборгованості по допомозі по догляду за дитиною, заборгованості по одноразовій
матеріальній допомозі на народження дитини та моральної шкоди - не є підставою
вважати, що виниклі між позивачем та відповідачем правовідносини не підлягають
вирішенні судом в порядку адміністративного судочинства, з підстав відсутності
компетенції суду. В даному випадку суд першої інстанції повинен звернути увагу
на предмет спору у даній справі, який безпосередньо стосується захисту прав
позивачки від протиправних дій та бездіяльності органу влади щодо її
соціального забезпечення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про
обґрунтованість доводів апеляційної скарги позивачки та наявності підстав для
скасування ухвали суду першої інстанції через порушення норм процесуального
права і не відповідності висновків районного суду обставинам, що мають значення для
постановлення відповідної ухвали.

Керуючись
ст.199,
ст.205, ст.206 КАС України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити, ухвалу Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2008 року -
скасувати, справу направити до того ж суду першої інстанції для вирішення
питання про відкриття продовження.

Ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не підлягає бо не перешкоджає подальшому провадженню
у справі

В
повному обсязі ухвала суду виготовлена 21 жовтня 2008 року

Судді
Сафронова С.В,

Проценко О.А.

Туркіної Л.П.