Справа № 22-а-3034/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 вересня 2008
року
м.
Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді - доповідача
- Олендера
І.Я.,

суддів -
Заверухи О.Б., Яворського І.О.

при секретарі
судового засідання - Бацика О.Р.,

з участю осіб:

від позивача
- ОСОБА_1,

від відповідача
- Гордюк С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові
адміністративну справу

за апеляційною скаргою - Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області

на постанову Галицького районного суду м.Львова від 19 жовтня 2007 року справі за №
2-а-427/07

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ
України у Львівській області

про визнання неправомірними дій посадових осіб ГУ МВСУ у
Львівській області, -

В С Т А Н О В И
Л А :

В червні
2007 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання
неправомірними дій посадових осіб ГУ МВСУ у Львівській області.

Постановою
Галицького районного суду м.Львова позов ОСОБА_1 було задоволено та поновлено
йому строк звернення до суду, визнано неправомірними дії посадових осіб ГУ
УМВСУ у Львівській області в частині невиплати позивачу по кінцевому розрахунку
та стягнуто з відповідача на його користь 2 421 грн. 31 коп. невиплаченої
матеріальної допомоги за 2002-2004 роки; 2960 грн. надбавки за особливі умови
служби; 4691 грн. 52 коп. доплати від суми пенсії; 3216 грн. 75 коп. частини
одноразової допомоги при звільненні; 795 грн. 72 коп. компенсації за
продовольчі пайки та 250 грн. сплачених ним витрат на правову допомогу; визнано
незаконною бездіяльність посадових осіб ГУУМВСУ у Л/о. щодо не встановлення
преміювання у розмірі 33,3% з 01.01.2002 року по 01.08.2004 року та зобов'язати
встановити зазначену надбавку з проведенням її виплати.

В обґрунтування
прийнятої постанови суд першої інстанції покликається на те, що відповідач
допустив порушення законодавства, щодо проходження служби в органах внутрішніх
справ, внаслідок чого були порушені права позивача. Крім того позивач пропустив
встановлений строк звернення до адміністративного суду з поважних причин.

Вказану
постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач - ГУ УМВСУ у Львівській
області, представник якого в поданій апеляційній скарзі вказує на те, що
постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, за неповного зсування
обставин справи, в зв'язку з чим просить постанову скасувати та прийняти нову про задоволення позовних
вимог.

В обґрунтування
поданої апеляційної скарги покликається на те, що судом безпідставно поновлено
позивачу строк на звернення до суду з адміністративним позовом, крім того не
враховано, що жодної заборгованості перед позивачем після його звільнення з
органів внутрішніх справ не має.

Представники
відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просить
таку задовольнити.

Позивач в
судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши
доповідь судді доповідача, пояснення сторін, перевіривши та обговоривши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції
позивач згідно наказу УМВСУ у Львівській області за № 935 о/с від 30.12.2004
року, звільнений з 31 грудня 2004 року з посади міліціонера окремої роти
конвойної служби міліції при УМВСУ, відповідно до п.”б” ст.63 (через хворобу)
Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

При
цьому суд першої інстанції повинен був врахувати, що відповідно до ч.2 ст.99
КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний строк.

Ч.1 та ч.2 ст. 100 КАС України
встановлює, наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду
відповідно до яких пропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на
цьому наполягає одна із сторін та що лише у випадку якщо суд визнає причину
пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа
розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Колегія
суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції зобов'язаний був
врахувати, що позивач ОСОБА_1 під час проходження служби в ОВС і після
звільнення, як і кожен громадянин України мав відкритий доступ до оприлюднених
державною мовою в офіційних друкованих виданнях нормативно-правових актів (в
порядку Указу Президента України № 503/97 від 10.06.1997 року), які
регламентують умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького
складу ОВС, а тому жодних поважних причин та перешкод для оскарження
неправомірних дій відповідача щодо виплати грошового забезпечення в нього не
було.

З
постанови суду першої інстанції вбачається, що жодних обґрунтувань щодо причин
поновлення пропущеного позивачем строку судом наведено не було, мотиви з яких
суд поновив позивачу пропущений строк звернення до суду не зазначені.

Таким
чином колегія суддів апеляційної інстанції вважає встановленим, що позивач знав
про порушення своїх прав зі сторони відповідача, як під час проходження служби
в ОВС так і під час його звільнення зі служби в грудні 2004 року, однак до суду
у встановлені законодавством строки не звертався, і його покликання на те, що
він взнав про порушення його прав та інтересів лише в 2007 році, спростовуються
наявними в справі доказами, зокрема наказом про звільнення зі служби, грошовим
атестатом, та вважає що підстав визнавати причину пропущення строку поважною не
має.

Як
вбачається зі змісту заяви відповідача, що викладена у вигляді заперечень на
позов (а.с.56-59) сторона, в даному випадку відповідач наполягав на
застосуванні наслідків пропуску звернення до суду з адміністративним позовом та
просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача саме з цих підстав.

Враховуючи
вище наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повинен був
врахувати вимоги КАС України, та вирішити питання про застосування в даному випадку
наслідків пропущення позивачем строків звернення
до адміністративного суду та повинен був відмовити в задоволенні позову з цих
підстав.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції ґрунтується на неповно, не об'єктивно і всебічно не
з'ясованих обставинах, не відповідає вимогам
ст.ст.2,10,11,71,72,86,138,143,159,161-163 КАС України, доводи апеляційної
скарги її спростовують, тому наявно підстави для скасування постанови суду
першої інстанції та постановлення нової про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207
КАС України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В
И Л А :

Апеляційну
скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській
області задовольнити.

Постанову
Галицького районного суду м.Львова від
19 жовтня 2007 року справі за № 2-а-427/07 за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про
визнання неправомірними дій посадових осіб ГУ МВСУ у Львівській області- скасувати та прийняти нову.

В
задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ
України у Львівській області про визнання неправомірними дій посадових осіб ГУ
МВСУ у Львівській області, - відмовити.

Постанова
набирає законної сили негайно після проголошення.

На
постанову апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після
проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до
ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя :
І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

І.О.Яворський