Справа № 2а-26/07
Суддя: Муратова C.O.
Дата ухвалення: 2007-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-26/07/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня
2007 року Київський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого -
судді Мурагової CO.

при
секретарях - Носач
О.Ю., Нагорній Ю.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського
національного університету внутрішніх справ,
третя особа: виконуючий обов'язки проректора по службі Харківського
національного університету внутрішніх справ полковник міліції ОСОБА_2 про визнання незаконними дій та
бездіяльності, стягнення моральної
шкоди, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського
районного суду м. Харкова з
адміністративним позовом, в якому
просить суд визнати дії виконуючого обов'язки проректора по службі Харківського
національного університету внутрішніх справ (далі по тексту - ХНУВС) полковника
міліції ОСОБА_2 неправомірними, стягнути
з відповідача - ХНУВС, службовою особою
якого є ОСОБА_2, на відшкодування
спричиненої останнім моральної шкоди 50000 гр.,
вказуючи, що він, позивач по справі, проходить службу на факультеті № 6
кримінальної міліції ХНУВС з 2000 року. Згідно функціональних обов'язків, його прямим керівником є виконуючий обов'язки
проректора по службі полковник міліції ОСОБА_2 В період з 2000 року по 2005 рік
він не забезпечується форменим одягом.
На його неодноразові звернення до керівництва ХНУВС були відмови з
мотивів, що немає потрібних розмірів та
коштів ательє ХНУВС не в змозі пошити форму у зв'язку із відсутністю складах
матеріалу. 13 вересня 2005 року,
проводячи службову нараду, в.о.
проректора по службі полковник міліції ОСОБА_2,
в присутності близька 20 офіцерів,
вимушував його шити форму за свої кошти,
казав, щоб він займав гроші, чи брав кредит у банку, та шив форму,
на що він заперечував,
посилаючись на те, що в нього на
утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей та жінка, коштів,
які він отримує, не вистачає і на
харчування. Тоді ОСОБА_2 вигнав його з наради,
чим завдав йому моральну шкоду,
він відчував себе приниженим в присутності інших офіцерів.

16
вересня 2005 року полковник ОСОБА_2 визвав його особисто, через чергову частину ХНУВС та об'єкту
„Університет-Центр" для проведення персональних спортивних занять з одним
із офіцерів бази „Університет-центр". О 14.00 годині помічник
чергового, курсант ОСОБА_3., приніс клаптик паперу і доповів, щоб о 8.00 год. він був на роботі зі спортивним одягом за командою
полковника ОСОБА_2, при цьому місце
проведення занять вказано не було. Ввечері 16 вересня 2005 року біля 16.00
годин у нього трапився гіпертонічний криз. Виконуючи наказ ОСОБА_2, він прибув на базу зі спортивним одягом. Біля 8.10 був дзвінок з бази ХНУВС, підполковникОСОБА_4 . сказав, що його персонально на базі ХНУВС для,
-проведення занять чекає полковник ОСОБА_2 На початку занять він довів до
відома ОСОБА_2, що він має два
диспансерних обліки і в змозі займатися тільки лікувальною фізкультурою, на що той не відреагував і почав проводити
фізичну підготовку після перенесеного ним гіпертонічного кризу. На період
проведення занять плану-конспекту
для проведення персональних занять з офіцером у полковника ОСОБА_2 не
було, цілей проведення занять доведено
не було. План по факультету був розроблений тільки після 19 вересня 2005
року, згідно наказу по ХНУВС

2

зайняття по службовій підготовці проводяться по четвергах на
базі „Хартрон-центр", але полковник
ОСОБА_2 самочинно проводив їх в суботу на Головній базі.

Після
прибуття із занять його стан погіршився. В понеділок він прибув до поліклініки
УМВС, де йому був поставлений діагноз
гіпертонічний криз. Винним в цьому позивач вважає полковника ОСОБА_2, який заставив займатися його фізичною підготовкою, незважаючи на його попередження та медичні
дані. 20 вересня 2005 року він був викликаний на склади ХНУ ВС згідно
написаного ним рапорту на форму. Після проведеного підбору йому за розміром не
підійшло нічого. Його відправили до фабрики театрального реквізиту, де його обміряли і він приніс рахунок з новим
рапортом, де вказав, що ательє не забезпечує головними уборами та
туфлями. На час звернення до суду він форму так і не отримав.

30
грудня 2005 року начальником факультету № 6 полковником міліції ОСОБА_5 було
підписано подання на медаль „За сумлінну службу" П ступеню, яка надається за відсутності доган та стажу
служби не менше 15 років, а в позивача
такий стаж складає 23 роки. В.о. проректора ХНУВС ОСОБА_2 відмовився
підписувати в присутності підполковника ОСОБА_6подання, не маючи на це підстав.

21
листопада 2005 року за рапортом про надання йому he використаної
відпустки, підписаного начальником
факультету № 6 полковником міліції ОСОБА_5 та першим проректором полковником
міліціїОСОБА_7 в ВРП йому було
відмовлено в оформленні відпускного посвідчення, посилаючись знову таки на відсутність підпису
ОСОБА_2

Своїми
незаконними діями полковник ОСОБА_2спричинив йому моральну шкоду, що виявилося у погіршенні стану
здоров'я, відчуття зневаги, приниження його честі та гідності, недовіри з його боку, він не в змозі спокійно перебувати на
службі, постійно знаходиться в стані
збудженості, це негативно відбивається
на його родині, він розмовляє зі своєю
дружиною та дітьми підвищеним тоном, не
має бажання займатися вихованням дітей,
свариться із жінкою, його життєві
зв'язки були порушені, він перестав
зустрічатися із друзями, тому що не хоче
свій поганий настрій зривати на них. У зв'язку з такими діями полковника
ОСОБА_2 він потребує постійного лікування та оздоровлення. Після цього випадку
та по теперішній час він постійно знаходиться на стаціонарних лікуваннях , що засвідчується листами
непрацездатності, його направлено для
проходження ЛТЕК. для встановлення інвалідності. В подальшому, поліпшення стану здоров'я буде обходитися
йому приблизно у 600- 700 гр. щомісячно.

При визначенні
розміру компенсації він виходив із значності обсягу його .фізичних та психічних
страждань та їх тривалості у часі: він значний час хворів, лежав у лікарці та стан його здоров'я
погіршився, сімейні стосунки із
співробітниками змінилися, знизився його
престиж серед співробітників, станом на
сьогоднішній день він ризикує стійкою втратою працездатності.

В
судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні
вимоги, просили їх задовольнити.

В
судовому засіданні представники відповідача заперечували проти позову, пояснили,
що полковник ОСОБА_2 діяв в межах своїх повноважень, його дії були законними, наказу шити форму за власні кошти він не
видавав. На нараді 13 вересня 2005 року він вимагав від ОСОБА_1. вирішити
питання щодо знаходження на службі у форменому одязі, та лише пропонував шляхи вирішення цієї
задачі, в тому числі пошити форму за
власні кошти. Контроль за перебуванням на службі у форменому одязі є обов'язком
проректора. Крім того, пропозиція не
містила предмету завдання, строку його
виконання та інших ознак наказу. Підполковник міліції ОСОБА_1 не виконав цю
пропозицію та до дисциплінарної відповідальності не притягувався. На нараді 13
вересня 2005 року ОСОБА_1 поводив себе збуджено, різко піднявся, почав гучно розмовляти, майже кричати, активно жестикулювати руками. Коли ОСОБА_2
зробив йому зауваження, він не прийняв
його до відома, саме тоді полковник
ОСОБА_2 спокійно попросив його вийти з приміщення та заспокоїтись. Ці дії слід
розцінювати як дії, спрямовані на
дотримання порядку під час наради. 16 вересня 2005 року заняття із
фізичної^щдготовки проводили ОСОБА_3 та

з

ОСОБА_3, а не ОСОБА_2,
як вважає позивач. Вони мали відповідний план проведення занять, заняття були за розкладом. ОСОБА_1 на заняттях не повідомляв про поганий
стан свого почуття. Крім того,
працівники, які за станом
здоров'я не можуть бути допущені до занять з фізичної підготовки в
медично-вікових групах, тимчасово
займаються лікувальною фізичною культурою за призначенням лікаря. ОСОБА_1
повинен був надати висновок з поліклініки МВС України в Харківські області про
те, що за станом здоров'я він належить
до групи ЛФК. Медаль „За сумлінну службу" II ступеню
є відомчою заохочувальною відзнакою МВС України, і таке заохочення є не обов'язком керівництва
органу внутрішніх справ, а правом. Позивач вказує, що ОСОБА_2 нібито не підписав відпускне
посвідчення ОСОБА_1 на надання невикористаної відпуски, але чергова відпустка за 2005 рік була
використана ОСОБА_1 з 01 серпня 2005 року повністю, тому надання ще однієї відпустки було б
безпідставним з огляду на чинне законодавство.

Третя
особа ОСОБА_2 24 травня 2007 року звернувся до суду з заявою з проханням
розглянути справу у його відсутності у зв'язку із його зайнятістю на роботі
(а.с. 198). До цього в ході судового розгляду ОСОБА_2 приймав участь, заперечував проти позовних вимог, надав пояснення про те, що своїми діями він чине законодавство не
порушував, діяв в межах своїх службових
повноважень, виконуючи обов'язки
проректора по службі. На початку вересня,
при проведенні стройового огляду на базі „Університет-центр"' було
зроблено зауваження підполковнику ОСОБА_1, що він прибув в цивільному одязі та була
зроблена пропозиція вишукати можливість отримати чи придбати форму, хоча б сорочку та штани. Через тиждень, на черговій нараді ОСОБА_1 знову був в
цивільному одязі та на запитання, що він
зробив, щоб отримати форму, реакція ОСОБА_1. була
дуже збудженою, він почав гучно
розмовляти, активно жестикулював
руками, на зауваження не реагував.
Проводячи оперативну нараду на базі „Університет-центр", ОСОБА_1. було
запрошено прибути на основну базу університету для переконання, в якій фізичній формі він знаходиться, про що він особисто говорив на нараді. 17
вересня 2005 року ОСОБА_1 запізнився на заняття приблизно на 45-60 хвилин, пояснивши при цьому, що він не зрозумів, де саме будуть проводитись ці заняття. При цьому
ОСОБА_1 не говорив, що він погано
почуває себе, і що в нього гіпертонічний
криз. В кінці заняття ОСОБА_1 попросив вибачення за нетактовну поведінку на
нараді та заняттях. На початку листопада підполковник міліції ОСОБА_6 який виконував обов'язки начальника факультету
громадської безпеки, підписував ряд
документів. На ряду зі своїми документами,
він намагався дати на підпис якісь документи на ОСОБА_1., але вони не були розглянуті, оскільки ОСОБА_6 з іншого факультету та не має ніякого відношення до ОСОБА_1. Всі
питання, порушені в адміністративному
позові, двічі перевірялись
співробітниками відділу роботи з персоналом ХНУВС. Перша скарга надійшла 19 жовтня 2005
року, друга 28 грудня 2005 року. Були
затверджені висновки, в яких зазначено, що ніяких порушень відносно ОСОБА_1. з його боку не
виявлено. Ніяких незаконних дій чи принижень гідності ОСОБА_1. з його боку не
було, погіршення стану його здоров'я
ніяк не може бути пов'язано із його законними вимогами щодо носіння форменого
одягу. Всі дії за скаргами Колесова пов'язані із його незадоволеністю
заробітною платою, не незначним
пенсійним забезпеченням, яке він зараз
оформляє, про що ОСОБА_1 говорив йому
особисто та начальнику факультету полковнику міліції ОСОБА_5

Вислухавши
пояснення позивача, представників
сторін, пояснення третьої особи, свідків,
дослідивши всі зібрані у справі докази,
суд приходе до висновку, що
позовні вимоги не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Свідок
ОСОБА_3, який працює викладачем кафедри
спеціальної та фізичної підготовки ХНУВС,
в судовому засіданні пояснив, що
17 вересня 2005 року проводилися заняття по фізичній підготовці, які проводив він і капітан ОСОБА_7. ОСОБА_2
приймав участь в зайняттях як учасник,
пізніше, приблизно через 40
хвилин під'їхав ОСОБА_1, і теж став
приймати участь у заняттях, які
проводилися на підставі наказу ректора,
були плановими. З ОСОБА_1 заняття проводив ОСОБА_7, в його присутності ніяких конфліктів не
було, ОСОБА_1 був у спортивному
одязі, при цьому він не заявляв, що хворий.
Викладач ОСОБА_9 запропонував
провести заняття в^ суботу.
ОСОБА_2 не

пропонував особисто провести заняття,
він не має доступу до проведення занять з фізичної підготовки, ОСОБА_2 сам не проводив заняття. З вересня
2005 року заняття проводилися щосуботи,
і зараз теж вони проводяться по суботам.

Свідок
ОСОБА_10, яка працює в ательє по ремонту
та шиттю одягу при ХНУВС закрійником,
пояснила суду, що в жовтні 2005
року ОСОБА_1 прийшов в ательє для зняття мірок на пошиття форменого одягу, на складі тканини не було, у ОСОБА_1. не
було ордеру на пошиття форми, він
попросив зняти мірки, а після
надходження ордеру пошити йому форму, що
і було зроблено, з 23 січня 2006 року
форма була пошита, про що ОСОБА_1 було
повідомлено, вони весь час чекали, що він за нею прийде, але він так її й не забрав, говорив,
що форма йому не потрібна.

Свідок
ОСОБА_11 , який працює начальником курсу
ХНУВС, в судовому засіданні
пояснив, що на нараді в середині вересня
2005 року, де він також був
присутнім, ОСОБА_2 запитав ОСОБА_1., чому він не в формі, на що останній сказав, що його формою не забезпечили, тоді ОСОБА_2 запропонував пошити її за власні
кошти, а якщо немає грошей, пропонував йому зайняти гроші та пошити собі
форму, або звернутися в ательє для
пошиття форми, але ОСОБА_1 почав
заперечувати, повів себе збуджено, тоді ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_1 вийти з
наради, при цьому за двері він його не
виганяв, на підвищених тонах не
розмовляв, не ображав ОСОБА_1. Пояснив
також, що фізичні зайняття в
університеті проводилися спочатку по четвергам,
а потім їх перенесли на суботу.

СвідокОСОБА_12 пояснив в судовому засіданні, що на період вересня 2005 року він працював в
ХНУВС заступником начальника курсу факультету економічної безпеки. Проректор по
службі ОСОБА_2 приїздив до них по вівторкам,
четвергам, запитував, чому ОСОБА_1 не носить формений одяг, було запропоновано за власні кошти вирішити
цю проблему. При проведенні наради полковник ОСОБА_2 говорив ОСОБА_13 про можливість
взяти кредит для пошиття форми. Пояснив також,
що ОСОБА_2 сам проводив зайняття по фізичній підготовці.

Свідок
ОСОБА_14, начальник курсу ХНУВС, пояснив суду,
що у вересні 2005 року, під час
проведення оперативної нараді ОСОБА_2 підняв ОСОБА_1. та запитав, чому
він не в формі, на що ОСОБА_1
відповів, що форма йому не
видавалася, ОСОБА_2 указав, що форму треба шити за власні кошти, але ОСОБА_1 сказав, що в нього сім'я та невелика зарплата, і він не має можливості шити форму за власні
кошти. Свідок пояснив також, що ОСОБА_2
сам проводив зайняття з фізичної підготовки.

Свідок
ОСОБА_15 заступник начальника інституту кримінальної міліції, пояснив в судовому засіданні, що він пам'ятає, що на нараді ОСОБА_2 заставляв ОСОБА_1. шити форму за
власні кошти, сказав, щоб ОСОБА_1 виділив гроші та пошив форму.
Відповідно до наказу по університету,
зайняття з фізичної підготовки проводилися по вівторкам та
четвергам, а зайняття з участю ОСОБА_1. проводилися в
суботу.

Свідок ОСОБА_6 начальник курсу 5 факультету ХНУВС, в судовому засіданні пояснив, що він був присутній при підписанні ОСОБА_2
нагородних листів, перед днем міліції
вони готували заохочення та віднесли до полковника ОСОБА_2 на підпис два
подання на ОСОБА_15 та на ОСОБА_1., але подання на ОСОБА_1. ОСОБА_2 не підписав,
запитав при цьому, чи вдяг
ОСОБА_1 форму.

З
матеріалів справи вбачається, що на
період з вересня по грудень 2006 року,
тобто, на час подій, про які йдеться в адміністративному позові, позивач по справі ОСОБА_1- підполковник
міліції, перебував на посаді заступника
начальника курсу факультету № 6 -кримінальної міліції ХНУВС, третя особа - полковник міліції ОСОБА_2
обіймав посаду проректора по службі - начальника відділу організації служби
ХНУВС та був безпосереднім керівником ОСОБА_1.

Відповідно
до п. 2.2.8 Посадової інструкції проректора по службі - начальнику відділу
організації служби Університету,
затвердженої наказом Національного університету внутрішніх справ 29
серпня 2005 року № 1603, проректор по
службі - начальник відділу організації служби університету, забезпечує суворе дотримання законності в
підпорядкованих підрозділах внутрішнього порядку, дисципліни,
режиму таємності, правил носіння
форменого одягу усім персоналом .університету;
відповідно до п.2.4.1 Посадової

інструкції повинен організовувати фізкультурну та
спортивно-масову роботу в

університеті;
згідно п.2.4.2 - щотижнево проводити оперативні наради з керівниками
підпорядкованих підрозділів та особами,
які призначені відповідальними за організацію несення служби на
факультетах та кафедрах; згідно п.2.5 Посадової інструкції, проректор по службі - начальник відділу
організації служби університету є прямим начальником проректорів по службі
Кримського, Одеського, Херсонського та Кіровоградського юридичних
інститутів університету; посадових осіб,
відповідальних за організацію служби в інституті перепідготовки та
підвищення кваліфікації працівників ОВС; всього персоналу з питань організації
служби. Відповідно до п.3.4 Посадової інструкції, проректор по службі -начальник відділу
організації служби роботи університету,
має право вносити ректору університету погоджені з відділом по роботі з
персоналом подання щодо призначення,
звільнення, присвоєння
спеціальних звань, переміщення, заохочення та притягнення до дисциплінарної
відповідальності персоналу підпорядкованих структурних підрозділів (а.с. 70-74).

Наказом
МВС України від 25 травня 2002 року № 535 затверджено Правила носіння форменого
одягу та знаків розрізнення особами начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ, військовослужбовцями
спеціальних моторизованих військових частин міліції внутрішніх військ
міністерства внутрішніх справ України,
які регулюють порядок носіння форми одягу та знаків розрізнення особами
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають спеціальні звання міліції та
внутрішньої служби і перебувають на службі в органах внутрішніх справ, курсантами і слухачами навчальних закладів
МВС України, кандидатами на службу в
органах внутрішніх справ, а також
особами начальницького складу органів внутрішніх справ, які знаходяться в запасі або у відставці і у
яких є право на носіння форменого одягу. Згідно п. 1.6.3 вказаних Правил
повсякденна форма підлягає носінню на зайняттях з бойової підготовки, при роботі в штабах, управліннях,
установах, підрозділах, на класних заняттях, в аудиторіях і майстернях, у лабораторіях навчальних закладів; у
службових нарядах, також у позаслужбовий
час (а.с. 75, 76).
'

Частина
1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України закріплює завданням
адміністративного судочинства захист прав,
свобод га інтересів фізичних осіб,
прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових та службових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Оцінюючи
всі зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_2, при з'ясуванні під час проведення наради у ОСОБА_1. питання, чому він знаходиться не у форменому
одязі, та запропонував можливі шляхи
вирішення цього питання, а коли ОСОБА_1 почав сперечатися, попросив вийти його заспокоїтися, своїх службових повноважень не
порушував, діяв відповідно до п. 2.2.8
Посадової інструкції проректора по службі -начальнику відділу організації
служби Університету. Посилання позивача ОСОБА_1. та
надання ним документів щодо його звернень до посадових осіб ХНУВС з питанням
про забезпечення його форменим одягом не звільняє ОСОБА_2 від виконання свого
прямого обов'язку щодо забезпечення суворого дотримання правил носіння
форменого одягу усім персоналом _університету,
в тому числі і його підлеглим на той час ОСОБА_1 судом також достовірно
встановлено, що забезпечення форменим
сдягом позивача по справі ОСОБА_1. не
входить в компетенцію проректора по службі - начальника відділу організації
служби ХНУВС ОСОБА_2

Також в
судовому засіданні встановлено, що
заняття з фізичної підготовки, про яке
йдеться в позові, з ОСОБА_1 проводив
викладач кафедри спеціальної та фізичної підготовки ХНУВС капітан ОСОБА_7.
Проведення такого заняття в суботу, а не
в четвер, не може розцінюватися як
порушення своїх обов'язків полковником ОСОБА_2 Заняття були плановими, проводилися уповноваженою на те особою, до суду представлено план-конспект заняття з
фізичної підготовки з особовим складом відділу організації служби та курсових
офіцерів від 17 вересня 2005 року (ах. 120-122), свідок ОСОБА_3 підтвердив, що

ОСОБА_1 був у спортивному одязі, при
цьому він не заявляв, що хворий, що начальник кафедри спеціальної та фізичної
підготовки 4-6 факультетів капітан,
міліціїОСОБА_9. пропонував провести заняття в суботу, ОСОБА_2 не пропонував і сам не проводив
заняття. При цьому суд критично оцінює пояснення свідківОСОБА_12 , ОСОБА_14,
які пояснили, що ОСОБА_2 проводив
заняття, оскільки в судовому засіданні
було встановлено, що ОСОБА_2 був
присутнім на цих заняттях як їх учасник. При цьому твердження позивача про
те, що він повідомляв ОСОБА_2 про
те, що він себе погано почуває, в ході судового розгляду свого підтвердження
не знайшло. Дописані в судовому засіданні свідки, в тому числі і свідки, допитані за клопотанням позивача, це твердження позивача не підтвердили.

Вказівку
позивача на те, що ОСОБА_2 відмовився
підписувати в присутності ОСОБА_6подання на його нагородження, не маючи на це підстав, суд вважає безпідставною. Згідно з п. 12
Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ УРСР, для відзначення сумлінного ставлення осіб
рядового і начальницького складу до виконання службових обов'язків можуть
застосовуватися заохочення, зокрема у
вигляді нагородження нагрудним знаком органів внутрішніх справ. Відповідно до ст. 9
Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, за мужність,
відвагу, героїзм, розумну ініціативу, старанність,
сумлінне та бездоганне виконання службових обов'язків до осіб рядового і
начальницького складу може бути застосовуваний такий вид заохочення, як нагородження відзнаками МВС України, що є не обов'язком керівництва органу
внутрішніх справ, а правом. Виходячи із змісту п.3.4 Посадової інструкції
проректора по службі - начальнику відділу організації служби Університету, ОСОБА_2,
як проректор по службі, має'право
вносити ректору університету погоджені з відділом по роботі з персоналом
подання, щодо заохочення персоналу
підпорядкованих структурних підрозділів,
тобто це теж є його правом, а не
обов'язком.

Представник
відповідача в судовому засіданні пояснив,
що чергова відпустка за 2005 рік була використана ОСОБА_1 з 01 серпня
2005 року повністю, саме тому ОСОБА_2 не
міг підписати відпускне посвідчення ОСОБА_1 Інших доводів, чи доказів,
які б вказували на інше, в цій
частині суду не представлено, тому суд
також не вбачає з боку ОСОБА_2 порушень своїх обов'язків.

Крім
того, 19 жовтня 2005 року та 28 грудня
2005 року ОСОБА_1 звертався із скаргами до ВРП ХНУВС на дії в.о. проректора по
службі начальника відділу організації служби полковника міліції ОСОБА_2 в яких
вказував, що 13 вересня 2005 року
полковник міліції ОСОБА_2 під час проведення службової наради примушував його
за власні кошти шити формений одяг, а
отримавши відмову, вигнав його з
наради, та що 17 вересня 2005 року він
прибув до основної бази ХНУВС, за вказівкою
полковника ОСОБА_2, де разом з іншими
курсовими офіцерами приймав участь у заняттях з фізичної підготовки, і під час занять ОСОБА_2, незважаючи на поганий самопочуття
ОСОБА_1., примушував його виконувати
різні вправи; крім того, вказував, що полковник міліції ОСОБА_2 безпідставно
відмовився підписувати подання на нагородження його відзнакою МВС України „За
сумлінну службу" в присутності т.в.о. начальника факультету № 5 -
громадської безпеки підполковника міліції ОСОБА_4, що працівниками ВРП йому безпідставно було
відмовлено в наданні невикористаної щорічної відпустки за 2005 рік. Згідно
висновків від 08 листопада 2006 року та від 28 січня 2006 року, за матеріалами службового розслідування
фактів, вкладених в скарзі заступника
начальника курсу факультету № 6 - кримінальної міліції ХНУВС підполковника
міліції ОСОБА_1., службове розслідування
було припинено, ніяких порушень відносно
ОСОБА_1. з боку працівників ВРП ХНУВС та полковника міліції ОСОБА_2 не виявлено
(а.с. 80-82, 90-91).

Щодо
позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації у
розмірі 50000гр. за нанесену позивачу нібито незаконними діями ОСОБА_2 моральну
шкоду, суд відмовляє в її задоволенні, оскільки приходить до висновку, що ОСОБА_2 діяв в межах своєї компетенції, та службових обов'язків не порушував, нанесення позивачу моральної шкоди
полковником ОСОБА_2 свою підтвердження в ході судового розгляду

7

не знайшло.
Доказів щодо наявності причинного зв'язку між наданими
позивачем медичними довідками про
стан його здоров'я та якими то діями
ОСОБА_2 по відношенню до позивача по справі відсутні, доказів перевищення службових повноважень
полковником ОСОБА_2 в ході судового розгляду не встановлено.

Таким
чином, з урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги
необгрунтованими, а тому відмовляє
позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись
ст.
ст. 2, 160,
161, 163, 167 КАС України, Законом України „Про міліцію". Посадовою
інструкцією проректора по службі - начальнику відділу організації служби
Університету, затвердженою наказом
Національного університету внутрішніх справ 29 серпня 2005 року № 1603, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В
задоволені позову ОСОБА_1 до
Харківського національного університету внутрішніх справ, третя особа: виконуючий обов'язки проректора
по службі Харківського національного університету внутрішніх справ полковник
міліції ОСОБА_2 про визнання незаконними
дій та бездіяльності, стягнення
моральної шкоди - відмовити.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного
адміністративного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня
складення постанови в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього строку протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної
інстанції, або в порядку ч. 5 ст.
186 КАС України.