Справа № 22а-3274/08
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2008-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 3274/08
Головуючий суддя у 1-ій
інстанції- Руденко М.А.
Доповідач Семененко Я.В.
(справа №
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Семененка Я. В.

суддів -
Баранник Н.П., Юхименка О.В.

при секретарі - Галоян О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на постанову Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2007 року у справі №
2-а-506/07 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного військового комісаріату,
співвідповідач - Головне управління пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області про перерахунок пенсії, стягнення частини
невиплаченої пенсії та відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У листопаді 2007 року ОСОБА_1
звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом,
в якому просив ухвалити рішення, визнавши дії Дніпропетровського обласного
військового комісаріату незаконними, стягнути на його користь 13 078 грн. 25 коп. в рахунок
заборгованості по несвоєчасно недорахованій та несплаченій пенсії та 5000 грн.
на відшкодування завданої йому моральної шкоди.

У квітні 2007 року позивач доповнив
свої позовні вимоги, просив стягнути з відповідача компенсацію втрати частини
доходу у зв'язку з порушенням строку їх виплати в розмірі 5 920 грн. 50 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що він є пенсіонером Збройних Сил України та з 1994 року
отримує пенсію по вислузі років, нараховану йому Дніпропетровським обласним
військовим комісаріатом на підставі Закону України від 09.04.1992 року «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового
складу органів внутрішніх справ ...» за № 2262. На протязі всього терміну
виплати пенсії її розмір був нижче прожиткового мінімуму, який встановлено
законодавством, що є порушенням Конституції України. Просив стягнути з
Дніпропетровського обласного військового комісаріату на його корить 13 179
грн.46 коп. стягнення заборгованості по своєчасному не нарахованій та
несплаченій пенсії, 5 920 грн. 50 коп. компенсації втрати частини доходів в
зв'язку з порушенням строків їх виплати, а також 5000 грн. в рахунок
компенсації спричиненої йому моральної шкоди.

Ухвалою Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська до участі у справі в якості співвідповідача
притягнуто Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській
області.

Постановою Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2007 року у позові ОСОБА_1
до Дніпропетровського обласного військового комісаріату, співвідповідач -
Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про
перерахунок пенсії, стягнення частини невиплаченої пенсії та моральної шкоди
відмовлено.

Не погодившись з постановою
суду,ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду
першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та
обгрунтованність постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених
вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст..200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає апеляцій1ну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
проходив військову службу у військовій частині 96 402 Центрального району
протиповітряного захисту України. Відповідно до наказу командуючого військами
проти повітряної оборони України по особистому складу за № 044-ПМ від 21 грудня
1993 року позивач був звільнений за ст.. 46 п. «б» - за віком. З січня 1994
року позивач отримує пенсію за вислугу років, яку призначено відповідно до
вимог Закону України від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх
справ ...» за № 2262. Розмір призначеної пенсії поступово перераховувався та
збільшувався відповідно до вимог чинного законодавства.

Вирішуючи
спірні правовідносини між сторонами суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи, суть спірних правовідносин та дав їм належну правову оцінку.

Так,
відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції правильно
зазначив, що відповідно до ст..46 Конституції України пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Механізм реалізації вказаної норми Конституції
України викладено в Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», який набрав чинності з 01.01.2004р. Так, ст..6 Закону
передбачено, якщо сукупність виплат, зазначених у частині першій вищезазначеній
статті, разом з пенсійними виплатами із системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування та іншими доходами не досягають розміру
прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних громадян, такі
громадяни мають право на отримання державної соціальної допомоги в порядку,
розмірах та за рахунок коштів, визначених законом.

Судом
першої інстанції зроблено правильний виносок про те, що не нижче прожиткового
мінімуму мають бути пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, які є
основним джерелом існування, а оскільки позивач з часу призначення пенсії та по
теперішній час є працездатною особою, працює на посаді судді і відповідно
отримує заробітну плату, то його пенсію за вислугу років не можливо вважати
основним джерелом існування, а відтак позивач не має право на перерахунок його
пенсії з підстав, які ним зазначені.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що судове
рішення першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують обгрунтованість
висновків суду першої інстанції, а стосуються особистого тлумачення позивачем
окремих норм матеріального права.

На підставі
викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198,
ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська
від 27 листопада 2007 року у справі
№ 2-а-506/07 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набриає законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

(Повний текст ухвали виготовлено
03.11.2008р.)

Головуючий Я.В.
Семененко

Судді Н.П.
Баранник

О.В.
Юхименко