Справа № 22а-2246/08
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2008-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
суддя у 1-ій інстанції -
Мельник В.В. (справа
№2а-214/2007)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30
жовтня 2008 року
м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
- Поплавського В.Ю.(доповідача),

суддів
- Кожана М.П., Сафронової С.В.,

при секретарі
- Кочковій А.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу
Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ МНС України в
Кіровоградській області

на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда
від 26 червня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління
МНС України в Кіровоградській області, Аварійно-рятувального загону
спеціального призначення ГУ МНС України в Кіровоградській області про
відшкодування невиплачених грошових сум, -

в с т а н о в и л а :

В
березні 2007 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління МНС
України в Кіровоградській області про стягнення на його користь грошової
винагороди у розмірі 9529 грн. та судових витрат. Зазначав, що в період з 31
грудня 2005 року по 12 жовтня 2006 року проходив військову службу в
аварійно-рятувальному загоні спеціального призначення ГУ МНС України в
Кіровоградській області та в складі групи розмінування виконував завдання по
розшуку, підійманню, розмінуванню вибухонебезпечних предметів (надалі по тексту
- ВНП), транспортуванню та знешкодженню нерозряджених боєприпасів на території
Кіровоградської, Миколаївської та Черкаської областей. За цей період служби
йому була нарахована грошова винагорода в сумі 9529 грн., проте фактично ця
сума не була виплачена.

Ухвалою
суду від 25 травня 2007 року до участі у справі в якості співвідповідача було
притягнуто Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення ГУ МНС України в
Кіровоградській області (надалі по тексту - АРЗСП).

Постановою
Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 червня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково: стягнуто з АРЗСП на його користь
5020,50 грн. та стягнуто з АРЗСП 51 грн. судового збору на користь держави.

Не
погодившись з рішенням суду Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення
ГУ МНС України в Кіровоградській області подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду та прийняти нову про відмову в задоволенні
позовних вимог. Посилався на незаконність та необґрунтованість рішення,
винесення його з порушенням норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з
03.04.1997 року проходив військову службу в 1-му територіальному рятувальному
загоні. Згідно довідки №270 від 25.05.2007р. позивач з 31 грудня 2005 року по
12 жовтня 2006 року проходив службу в АРЗСП.

Під час
проходження військової служби позивач у складі групи розмінування виконував завдання по розшуку, підніманню,
розмінуванню та знешкодженню ВНП.

Постановою
КМУ від 6 квітня 1998 р. №452 «Про упорядкування додаткових видів грошового
забезпечення військовослужбовців», в редакції на час спірних правовідносин,
передбачений такий додатковий вид грошового забезпечення військовослужбовців як
винагорода за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових
предметів в розмірі від 3 до 40 відсотків мінімального посадового окладу
командира взводу.

За
розшук, піднімання, розмінування, транспортування та знешкодження авіабомб,
мін, снарядів та інших вибухових предметів, виплачується винагорода у розмірах,
передбачених пунктом 1 «Інструкції про порядок та умови виплати
військовослужбовцям Цивільної оборони України винагороди за розшук, піднімання,
розмінування та знешкодження вибухових предметів» затвердженої наказом МНС
України 18.09.2000 р. №243 (надалі по тексту - Інструкція).

Згідно
пункту 2 зазначеної інструкції винагорода виплачується за кожне знешкодження
боєприпасів кожному військовослужбовцю групи розмінування. При цьому за розшук
і знешкодження вибухових предметів на місці винагорода має бути не більше 20
відсотків від мінімального посадового окладу командира взводу; за розшук,
піднімання, розмінування вибухонебезпечних предметів, транспортування і
знешкодження нерозрядних вибухових предметів - не більше 40 відсотків від
мінімального посадового окладу командира взводу.

Тобто, в
зазначеній інструкції чітко зазначений максимальний розмір винагороди: не
більше ніж 20 або 40 відсотків від мінімального посадового окладу командира
взводу, а не за кожну одиницю знешкоджених ВНП окремо, як цього вимагає
позивач.

З
матеріалів справи вбачається, що відповідач нараховував позивачу винагороду за
виконану роботу відповідно до норм Інструкції, але виплата не була здійснена у
зв'язку з відсутністю відповідного фінансування. Крім того, розрахунок було
проведено за кожну знешкоджену одиницю, що не відповідає вищезазначеному
порядку.

Колегія
суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов'язання АРЗСП
виплатити позивачу винагороду за розшук, піднімання, розмінування,
транспортування та знешкодження авіабомб, мін, снарядів та інших вибухових
предметів.

Проте,
при розрахунку розміру винагороди суд першої інстанції неправильно застосував
положення Інструкції, що призвело до неправильного визначення розміру
винагороди.

З огляду
на протиправність дій відповідача та позовні вимоги позивача, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повинен був запропонувати позивачу викласти
свої вимоги у відповідності до вимог ч.3 ст. 105 КАС України, а у разі відмови
позивача від уточнень суд виходячи із принципу диспозитивності, та для повного
захисту прав позивача, про захист яких він просить, повинен був
вийти за межі викладених у прохальній частині позову вимог і, користуючись
своїми повноваженнями, визначеними у ч.2
ст. 162 КАС України, суд повинен був постановити рішення по справі не тільки з
визначенням способу відновлення прав позивача, а і визначитися також стосовно
протиправності дій чи бездіяльності
відповідача.

Виходячи з визначених у ч.1 ст. 2 КАС України завдань
адміністративного судочинства та відповідно до принципу офіційності, згідно з
ч.2 ст. 11 КАС України, а також зважаючи на підстави та зміст звернення
позивача до суду - колегія суддів вважає можливим для повного захисту прав
позивача, вийти за межі апеляційної скарги та в межах адміністративного позову
визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача.

Разом з
тим, колегія судів не має можливості самостійно визначити розмір додаткового
виду грошового забезпечення за проведені роботи по розмінуванню для позивача,
оскільки відповідач на вимоги суду такого розрахунку не надав.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи та були порушені норми матеріального та
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому
постанову суду слід скасувати, а позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за
необхідне визнати протиправною бездіяльність Аварійно-рятувального загону
спеціального призначення Головного управління Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій в Кіровоградській області щодо не сплати позивачу
винагороди за розшук, піднімання, розмінування, транспортування та знешкодження
авіабомб, мін, снарядів та інших вибухових предметів. Зобов'язати
Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління
Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій в Кіровоградській області
нарахувати та сплатити позивачу винагороду за розшук, піднімання, розмінування,
транспортування та знешкодження авіабомб, мін, снарядів та інших вибухових
предметів у відповідності до «Інструкції про порядок та умови виплати
військовослужбовцям Цивільної оборони України винагороди за розшук, піднімання,
розмінування та знешкодження вибухових предметів" затвердженої наказом МНС
України від 18.09.2000 р. №243.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач за роботу по
розмінуванню отримує щомісячну надбавку за особливі умови служби в розмірі 50%
від окладу, а крім того, він не є військовослужбовцем, тому неможливо додатково
застосовувати вищезазначену Інструкцію, спростовуються вищенаведеними доказами.

Інструкція про порядок та умови виплати
військовослужбовцям Цивільної оборони України винагороди за розшук, піднімання,
розмінування та знешкодження вибухових предметів" була затверджена наказом
Міністерства надзвичайних ситуацій України від 18.09.2000 р. №243, тому її
застосування є обов'язковим.

Крім того, колегія суддів вважає, що надбавка за особливі
умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих
завдань в розмірі 50% від окладу не охоплює собою такий додатковий вид
грошового забезпечення працівників МНС, як винагорода за розшук, піднімання,
розмінування та знешкодження вибухових предметів, бо це є самостійним та
особливо небезпечним ризиком життю працівника МНС у порівнянні до інших
можливих життєвих випадків, коли ці працівники виконують завдання по ліквідації
наслідків надзвичайних ситуацій.

Також,
колегія судів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував положення
ст. 94 КАС України стягнувши судовий збір з АРЗСП, оскільки відповідно до
частини першої цієї статті, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи службова особа). Таким чином, судові витрати
по цій справі необхідно віднести за рахунок державного бюджету.

Керуючись п.3,4 ч.1 ст. 202 КАС України, колегія суддів,
-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу
Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ МНС України в
Кіровоградській області - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від
26 червня 2007 року - скасувати.

Визнати протиправною бездіяльність Аварійно-рятувального
загону спеціального призначення Головного управління Міністерства України з
питань надзвичайних ситуацій в Кіровоградській області щодо не сплати позивачу
ОСОБА_1 винагороди за розшук, піднімання, розмінування, транспортування та
знешкодження авіабомб, мін, снарядів та інших вибухових предметів.

Зобов'язати Аварійно-рятувальний загін спеціального
призначення Головного управління Міністерства України з питань надзвичайних
ситуацій в Кіровоградській області сплатити ОСОБА_1 винагороду за розшук,
піднімання, розмінування, транспортування та знешкодження авіабомб, мін,
снарядів та інших вибухових предметів у відповідності до «Інструкції про
порядок та умови виплати військовослужбовцям Цивільної оборони України
винагороди за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових
предметів" затвердженої наказом МНС України від 18.09.2000 р. №243.

Судові
витрати по цій справі - віднести за рахунок державного бюджету.

Постанова суду може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту
проголошення.

Головуючий:
В.Ю.
Поплавський

Судді:
М.П. Кожан

С.В.
Сафронова