Справа № 22-а-2096/08
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2008-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №-22-а-2096/08 Головуючий у 1 інстанції Карнаух А.С.
Суддя
доповідач Ситников О.Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2008
року. м. Київ.

Київський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Ситникова
О.Ф.,

Суддів: Бєлової
Л.В., Василенко
Я.М.,

при секретарі: Кожокар
М.Ю.,

розглянувши
в судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової
частини А-1815 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області
від 31 травня 2007
року у справі за позовом ОСОБА_1до Військової частини А-1815 про стягнення
грошової компенсації замість належних предметів речового майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Військової частини А-1815 про стягнення грошової
компенсації замість належних предметів речового майна.

Постановою
Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.05.2007 року позовні
вимоги - задоволено.

Не погоджуючись
з прийнятою постановою відповідач - в.ч. А-1815 звернулася з апеляційною скаргою,
в якій зазначає, що вказана постанова суду не відповідає вимогам матеріального
та процесуального права, судом не повністю з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, тому вона підлягає скасуванню з постановленням нового
рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Письмових
заперечень на апеляційну скаргу відповідача до суду апеляційної інстанції у
встановлений судом строк від інших осіб не надійшло.

Заслухавши
у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення з'явившихся учасників процесу,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до
вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої
інстанції встановлено, що згідно витягу з наказу командира військової частини
А-1815 від 11.12.2006 року за № 287, позивач був звільнений з військової служби
в запас з правом носіння військової форми одягу та з 11.12.2006 року виключений
із списків особового складу військової частини А-1815.

Відповідно до
копії довідки начальника речової служби та начальника фінансово-економічної
служби в.ч. А-1815 за №18/1 від 26.12.2006 року, позивачу належить до видачі
речове майно на суму 2179,78 грн. за період з 01.02.2000 року по час звільнення
позивача.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1., суд першої інстанції правильно посилався на вимоги ст.
9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей» від 20.12.1991 року (із змінами та доповненнями), відповідно
до якої, продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за
нормами і в термін, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що
згідно пунктом 27 Положення «Про порядок речового забезпечення військовослужбовців
Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України № 1444 від 28.10.2004 року передбачено,
що військовослужбовці, звільнені у запас або у відставку з правом носіння
військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не
отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день
підписання наказу про звільнення.

Враховуючи
обставини встановлені по справі та посилаючись на вказані нормативні акти, суд
першої інстанції правильно зробив висновки, що позивач вправі вимагати від
відповідача грошову компенсацію за не отримане речове майно, а тому зазначена
компенсація в розмірі 2179,78 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь
ОСОБА_1.

З такими
висновками суду першої інстанції можна погодитись та додатково зазначити, що відповідно до частини 5 Рішення
Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року щодо відповідності
Конституції України (конституційності) положень пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23,
29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» вбачається, що проаналізувавши положення Конституції
України, Кодексу (мається на увазі Бюджетний Кодекс України), практику
зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України,
Конституційний Суд України дійшов висновку, що зупинення законом про Державний
бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і
гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого
(додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України,
не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті б, частині другій статті 8,
частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам
першій, другій, третій статті 95 Конституції України.

Таким чином,
Верховна Рада України не повноважна при прийнятті закону про Державний бюджет
України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів
України, зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати
визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Крім того,
згідно з п. 19 постанови № 8 Пленуму Верховного суду України від 13 червня 2007
року «Про незалежність судової влади», з метою забезпечення однакового та
правильного застосування судами законодавства, що встановлює гарантії
незалежності судової влади, Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що відповідно до
статей 8 та 22 Конституції
України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові
акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а
також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією
України і чинними законами прав і свобод.

Отже виходячи з
вищевикладеного вбачається, що доводи апеляційної скарги відповідача не
спростовують висновків суду першої інстанції, постанова суду відповідає вимогам
матеріального та процесуального законодавства, а тому підстави для скасування
або зміни постанови суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Військової частини А-1815 залишити без задоволення, а
постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 травня
2007 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного Суду України протягом
одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий:
/підпис/

Судді: /підписи/
ЗГІДНО
З

ОРИГІНАЛОМ

Суддя: О.Ф. Ситников.