Справа № 22-а-9810/08
Суддя: Колеснік Г.А.
Дата ухвалення: 2008-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у І інстанції - суддя Єрмакова
Ю.В. Доповідач
Кіровський міський суд Луганської
Справа № 2-а-167/08
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 вересня 2008 року
Справа 22-а-9810/08

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Колеснік Г.А.,

суддів: Ястребової Л.В., Ляшенка Д.В.,

при секретарі: Агейченковій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому
Кіровської міської ради Луганської області - про стягнення недоотриманої
разової грошової допомоги до 5 травня за 2002-2007 роки,

за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення
виконкому Кіровської міської ради Луганської області на постанову Кіровського
міського суду Луганської області від 30 липня 2008 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом про стягнення з Управління праці та соціального
захисту населення виконкому Кіровської міської ради Луганської області щорічної
грошової допомоги до 5 травня, виходячи з норм Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2002-2007 роки.

Постановою
Кіровського міського суду Луганської області від 30 липня 2008 року позовні
вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Стягнуто з Управління на користь позивача
недоплачену допомогу до 5 травня за 2004 та 2007 роки в сумі 3059, 15 грн. В
задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Управління праці
та соціального захисту населення подало
апеляційну скаргу на
рішення суду першої інстанції, в якій просить скасувати постанову
Кіровського міського суду Луганської області від 30 липня 2008 року та ухвалити
нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання за викликом не
з'явилися.

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду перевіривши матеріали
справи, вивчивши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга
Управління праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської міської ради
Луганської області підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої
інстанції зміні, з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1
є інвалідом війни 3 групи, і у відповідності до ч.5 ст. 15 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», має право на отримання
щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі 7 мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», мінімальна пенсія за віком станом на
01.04.2007 рік встановлена в розмірі 406 грн.

Відповідно до ст. 17, 19 Закону України «Про державні
соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», основні соціальні державні гарантії, які є основним
джерелом існування, не могуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, розмір якого встановлений законом;
мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється лише Законами України та є виключно обов'язковим для всіх державних органів влади,
органів місцевого самоврядування, та інших.

Фактично
позивач отримав від Управління щорічну допомогу до 5 травня у 2007 році у
розмірі 300 грн. При цьому відповідач керувався положенням ст.29 Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік».

Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. за № 6-рп ст. 29 Закону України
«Про державний бюджет України на 2007 рік»,
якою встановлювався розмір щорічної разової допомоги до 05 травня у розмірах менших,
ніж передбачено Законом, визнано такою, що не відповідає Конституції України.

Відповідно
до ст. 152 ч.2 Конституції України
Закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані
неконституційними, втрачають силу з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Але частиною 3 цієї статті передбачено, що матеріальна або моральна шкода, спричинена
фізичним або юридичним особам актами або діями, визнаними неконституційними,
відшкодовується в установленому законом
порядку.

Враховуючи,
що у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»
позивачу сплачена грошова допомога у розмірі меншому, ніж передбачено Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо
стягнення з Управління на користь позивача недоплаченої суми
щорічної допомоги до 05 травня, як інваліду війни
3 групи за 2007 рік у розмірі 2542 грн., виходячи з розрахунку: 406 грн. х 7 -
300 грн. = 2542 грн.

Проте,
висновки суду першої інстанції щодо стягнення з управління на користь позивача
щорічної допомоги до 05 травня за 2004 рік, колегія суддів вважає помилковими з
огляду на наступне.

В
апеляційній скарзі відповідач наполягав на застосуванні судом наслідків
пропуску строку звернення до суду, передбачених ст.ст. 99, 100 КАС України.

З позовом до суду позивач звернувся у 2008
році, в той час як вимоги цієї особи стосуються виплати недоплаченої, на думку
позивача, щорічної допомоги до 05 травня за 2004 рік.

У відповідності до ч. 2 ст. 99 КАС України
для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Виплата допомоги на оздоровлення є
щорічною, тому про порушення свого права, якщо позивач вважав своє право
порушеним, він міг дізнатися при виплаті допомоги за відповідний період.
Незнання законодавства не є поважною причиною пропуску такого строку. Будь-яких
поважних причин для поновлення строку звернення до суду позивачем не наведено.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін. Тому пропуск такого строку є підставою для відмови в задоволені позову.

Враховуючи, що відповідач наполягає на
застосуванні положень ст. 100 КАС України, а позивач не зазначив суду ніяких
поважних причин пропуску строку звернення до суду, колегія суддів приходить до
висновку, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду без
поважних причин, а тому вважає необхідним відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позову в частині стягнення з Управління недоплаченої щорічної допомоги до 05
травня за 2004 рік.

Таким
чином, постанову суду першої інстанції необхідно змінити, стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_1 щорічну одноразову грошову допомогу до 05 травня
за 2007 рік у розмірі 2542 грн.

В іншій частині постанову
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 201 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської міської
ради Луганської області - задовольнити частково.

Постанову
Кіровського міського суду Луганської області від 30 липня 2008 року про
часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення виконкому Кіровської міської ради Луганської області - про
стягнення недоотриманої разової грошової допомоги до 5 травня за 2004 та 2007
роки - змінити, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну
допомогу до 5 травня за 2007 рік у сумі 2542 грн.

В
іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної
сили з моменту проголошення.

Постанова може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту проголошення.

Колегія суддів:
Г.А. Колеснік

/підписи/ Л.В.
Ястребова

Д.В. Ляшенко

З
оригіналом згідно

Суддя:
Г.А. Колеснік