Справа № 22-а-11318/08
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у 1 інстанції -
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

(вступна та резолютивна частина)

05 листопада 2008
року справа
№ 22-а-11318/08

зал судового засідання №
2 у приміщенні суду за адресою: м.
Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Міронової Г.М.

суддів: Горбенко К.П., Яманко В.Г.

при секретарі за участю
представників: позивача

Білоус К.І. ОСОБА_1 - по
довіреності

відповідача розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу на постанову від
у адміністративній справі за позовом до про

не з'явився управління пенсійного фонду України в м.
Стаханові Луганської області
Луганського окружного адміністративного суду 19 липня 2008 року № 2-а-7461/08 ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють в інтересах
ОСОБА_3 управління пенсійного фонду
України в м. Стаханові Луганської
області визнання дій неправомірними, перерахунок пенсії інваліду ЧАЕС,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2008 року позивач ОСОБА_3 звернувся до
Луганського окружного адміністративного суду з позовом, який був уточнений в
ході судового розгляду, до управління Пенсійного Фонду України в місті
Стаханові Луганської області, в якому послався, що він є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, йому встановлено 3 групу інвалідності
внаслідок захворювання, пов'язаного з участю у ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС, він отримує пенсію,
призначену йому у відповідності з Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Згідно зі ст. 54 цього Закону призначений розмір пенсії для
інвалідів 3 групи повинен бути не нижчим 6 мінімальних пенсій за віком. Крім
того, відповідно до ст. 50 Закону України « Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам 3
групи виплачується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком. Оскільки вказані пенсії виплачуються йому
відповідачем у меншому розмірі, він звертався з відповідним позовом до суду.

Постановою
Стаханівському міського суду Луганської області від 31 травня 2007 року
відповідача зобов'язано провести перерахунок належних позивачеві пенсій з
моменту його звернення - з 13.10.2006 року у відповідності з законом, виходячи
з розміру мінімальної пенсії за віком та час звернення. Ця постанова суду
відповідачем виконана, перерахунок пенсій проведено, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком у сумі 366 грн. У подальшому, починаючи з 1 січня
2007 року у відповідності з Законом України «Про державний бюджет України на
2007 рік» розмір мінімальної пенсії за віком збільшувався та з 1 січня 2007
року складав 380 гр., з 1 квітня 2007 року - 406 гр., з 1 жовтня 2007 року -
411 гр., тому з 1 січня 2007 року розмір його основної пенсії мав бути
визначений у сумі 2280 грн., додаткової - 190 грн., з 1 квітня 2007 року розмір
основної пенсії - 2436 грн., додаткової - 203 грн., з 1 жовтня 2007 року розмір
основної пенсії - 2466 грн., додаткової - 205,50 грн. Однак, відповідач з
зазначеного часу відповідних перерахунків розміру спірних пенсій позивачеві не
проводив і відмовляється провести такий перерахунок зараз. Тому позивач просить
визнати ці дії відповідача по ухиленню від проведення зазначеного перерахунку
належних позивачеві пенсій з дня встановлення нового розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність, зобов'язати відповідача
провести позивачеві зазначені перерахунки розміру основної та додаткової пенсій
у вказаних сумах.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду
від 16.07.2008 року уточненний позов ОСОБА_3 до управління Пенсійного Фонду України в місті Стаханові Луганської області
задоволено у повному обсязі.

Не
погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив постанову суду скасувати та постановити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач отримує
пенсію як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (надалі
ЧАЕС), і є інвалідом 3 групи (категорія 1), а тому відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розмір пенсії ОСОБА_3 як інваліда 3 групи повинен
дорівнювати 6 мінімальним пенсіям за віком і йому необхідно сплачувати
щомісячну додаткову пенсію в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Представник відповідача - апелянта у справі - в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином.

Представник позивача в суді апеляційної інстанції заперечував проти
задоволення апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції залишити
без змін.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції -
скасуванню з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму,
встановленого Законом.

ОСОБА_3 належить (віднесений) до першої категорії осіб, які потерпіли
внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом третьої групи.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-4, який відповідно
до його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій.

Абзацом другим преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно
шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 даного Закону
передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються
виключно законами про пенсійне забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг
визначене статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Розділ 8 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - спеціальний закон) передбачає правила
призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1,
2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних
категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну
пенсію.

Приписами зазначеної статті встановлено, що з 1
січня 2007 року максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсій за
особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених
законодавством), призначених (перерахованих) у 2006 - 2007 роках відповідно до
цього Закону, не може перевищувати 12 мінімальних розмірів пенсії за віком,
встановленої абзацом першим частини 1 статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на місяць згідно із
Законом № 489-5 від 19 грудня 2006 року. Такий самий граничний розмір визначений
даною статтею для пенсій, призначених у 2006 році відповідно до Закону №
3235-15 від 20 грудня 2005 року.

Проаналізувавши норми даної статті, колегія судів зазначає, що ними
визначений загальний граничний (максимальний) розмір пенсій, призначених (перерахованих)
за нормами спеціального закону у 2006-2007 роках, а також граничний розмір
пенсій, призначених за спеціальним законом у 2006 році.

Стаття 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам,
віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у відповідних розмірах, зокрема інвалідам третьої групи -
50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата зазначеної пенсії відповідно
до статті 53 даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку,
пенсії чи іншого доходу.

Нормами статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та
умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у
зв'язку з втратою годувальника. Зазначені норми розповсюджуються на позивача як
віднесеного до категорії 1.

Згідно частини третьої ст. 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсія у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи
із заробітку за межами зони відчуження
провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Частина четверта статті 54 цього Закону передбачає, що в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчим по 3 групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком.

Колегія суддів відзначає, що даною нормою визначений для даної категорії
нижчий розмір державних пенсій. Таким чином, якщо нормами статті 49
спеціального закону передбачений максимальний розмір, то частиною 4 статті 54
цього закону нижчий розмір державної пенсії для інвалідів, віднесених виключно
до 1 категорії, та у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його
встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної
гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про
прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України
„Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” від 5 жовтня
2000 року № 2017-ІІІ, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум
використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за
віком, який відповідно до статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону (в редакції
Закону № 2505-4 від 25 березня 2005 і діє з 31 березня 2005 року)
передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто
відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в
законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий
мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери
розповсюдження.

Статтею 62 Закону України „Про Державний бюджет
України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року № 489-5, що набрав чинності
з 1 січня 2007 року, був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка
втратила працездатність з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1
жовтня -395 гривень.

Зазначена
стаття була змінена Законом України від 15 березня 2007 року № 749-5 та існує в
новій редакції з 28 березня 2007 року, якою прожитковий мінімум для особи, яка
втратила працездатність, визначений з 1
січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. При
цьому, зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для
визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого
частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року
застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність,
визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1
відсоток, що складає відповідно 410 грн. 06 коп.; 415 грн. 11 коп.

Таким чином,
для позивача як інваліда 3 групи, особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської
катастрофи, 1 категорії, нижчий розмір державної та додаткової пенсії повинен
розраховуватися, виходячи із наведених розмірів.

Позиція Управління ґрунтується на тому, що судом даний спір вже вирішено і
справа підлягає закриттю, бо спір існує між тими ж сторонами по той самий предмет спору.

Колегія суддів не приймає доводи відповідача, так як з огляду на редакцію
статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» крім індексації пенсії, яка
здійснюється відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів
населення, у разі, якщо величина середньої заробітної плати в Україні за даними
спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади в галузі статистики за минулий рік зросла, то з 1 березня поточного року розмір
пенсії підвищується в порядку, встановленому частиною другою статті 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Тобто,
відповідач повинен був діяти у відповідності до зазначеної норми, а не
виходити з розміру пенсії, обрахованої
судом на час вирішення спору.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зокрема
зазначено у рішенні № 8-рп/2005 від 11
жовтня 2005 року по справі № 1-21/2005, а також у рішенні № 6-рп від 09.07.2007
року), пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю
обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і
сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України
виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових
гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за
спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України
зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому
звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не
допускається.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи і ухвалюючи судове рішення у даній
справі, колегія суддів виходить з того, що конституційні принципи, на яких базується
здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на
пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, З, частиною 2 статті 6, статтею
8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції
України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване,
звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання
прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з положень принципу верховенства права,
закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Враховуючи
зазначене, суд 1-ої інстанції правильно визнав дії Управління Пенсійного фонду
України в м. Стаханові Луганської області щодо ухилення від проведення
перерахунку належних позивачеві з дня встановлення нового розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тобто нового розміру
мінімальної пенсії за віком неправомірними та зобов'язав перерахувати пенсію.

Однак, суд
першої інстанції у ході судового розгляду справи прийшов до хибного висновку,
обрахувавши розмір пенсії, якій підлягає виплаті позивачеві. У відповідності до
статті 81 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється
органами Пенсійного фонду України.

Статтею 58 Закону України „Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України"
затверджений на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1
січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, з 1 липня - 482 гривні, з
1 жовтня - 498 гривень.

Також, п. 28 розділу II Закону
України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" були внесені зміни, у тому числі, до ст.ст.
50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", та встановлено розмір щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема для інвалідів 3 групи -
учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - 180 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим,
Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року у справі за
конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті 65 розділу І, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу II, пункту
З розділу III Закону України „Про
Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих
актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-УІ і 101 народного депутата
України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень
статті 67 розділу І, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу II Закону України „Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України" визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), у тому числі, положення п.
28 розділу II Закону України „Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України".

Таким чином,
позивачеві проводити нарахування пенсії в 2008 році належить з 22.05.2008 року.

Приймаючи викладене до уваги, суд апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції правильно встановлені обставини справи, але ухвалено постанову
з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст виготовлено 10 листопада 2008 року.

Керуючись
статтями 184, 195, 196, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові
Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного суду
від 19 липня 2008 року у справі № 2-а-7461/08 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, які
діють в інтересах ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові
Луганської області про визнання визнання неправомірними дії, перерахунок пенсії
інваліду ЧАЕС - задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2008 року у
справі № 2-а-7461/08 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють в інтересах ОСОБА_3
до Управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області про
визнання визнання неправомірними дії, перерахунок пенсії інваліду ЧАЕС - скасувати.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в м.
Стаханові Луганської області в перерахунку та виплаті ОСОБА_3 з 01 січня по 31
грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року державної пенсії в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
в розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого
відповідними законами розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м Стаханові Луганської
області здійснити ОСОБА_3 перерахунок державної пенсії в розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50
% від мінімальної пенсії за віком з 01 січня по 31 грудня 2007 року та з 22
травня 2008 року, виходячи з встановленого відповідними законами розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі виготовлення повного тексту у
відповідності до ч. З статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України
- з дня виготовлення повного тексту.

Головуючий: Г.М.
Міронова

Судді: К.П.Горбенко

В.Г.Яманко