Справа № 22а-6379/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

у 1 інстанції - Бондаренко Н.О.
Суддя-доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

25
червня 2008 року справа №
22-а-6379/08

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого

Арабей Т.Г.

суддів при секретарі за участю:

Шаптала Н.К., Малашкевич С.А. Літвіновій
Л.О. сторони не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційні скарги

Управління праці та соціального захисту
населення Стахановської міської ради
Луганської області

на постанову

Стахановського міського суду
Луганської області

від

24 квітня 2008 року

у адміністративній справі

№ 2-а-397/08

за позовом

ОСОБА_1

до
третя особа

Управління праці та соціального
захисту населення Стахановської
міської ради Луганської області Головне управління Державного казначейства України в Луганській області

про

визнання бездіяльності незаконною та стягнення недоплаченої щорічної разової допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

28.02.2008р.ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Постановою
Стахановського міського суду Луганської області від 24 квітня 2008 року позов
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Стахановської
міської ради Луганської області, Головного управління Державного казначейства
України в Луганській області про
нарахування та сплату недоплаченої грошової допомоги ветерану - учаснику війни
до 5 травня за 2004-2007 роки було задоволено частково. Стягнуто з відповідача
на користь позивача заборгованість за зазначеним видом грошової допомоги за
2004 та 2007 роки у сумі 2017,03 грн. В частині позову відносно 2005 та 2006
років - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, та
ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь в справі,
до апеляційного суду не прибули.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої
інстанції зміні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 Кодексу адміністративного
судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є
учасником війни, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1, виданого 04 лютого
2003 року (а.с.5).

Правовий
статус учасників війни, визначає Закон України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-12. Розділом
ІІІ цього Закону визначені пільги учасникам війни та гарантії їх соціального
захисту, стаття 14 якого передбачає
пільги учасникам війни та особам, прирівняним до них.

Відповідно
до ч. 5 ст. 14 зазначеного Закону встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам
війни виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій
за віком.

Фінансування
витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, відповідно до статті 17
здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, а виплата
разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16
цього Закону, відповідно до статті 17-1 даного Закону здійснюють органи праці
та соціального захисту населення, внаслідок чого колегія суддів не приймає
посилання скаржника на те, що з Управління здійснюється безпідставне стягнення
грошових коштів.

Відповідно до ст. 22 Конституції
України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до принципу верховенства
права та законності-суд при вирішенні справи керується принципом верховенства
права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави. Крім того, як
роз'яснено постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року
«Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,- судам
необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи
іншого органу (акти Президента, Постанови Верховної ради України, Постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів України), підлягають оцінці на відповідно як
Конституції України так і закону.

Фактично позивач отримав від управління праці
та соціального захисту населення Кіровської міської ради в 2005 р. - 50
грн., в 2006 р.-50 грн. та в 2007 р.-55 грн., при цьому відповідач керувався
положеннями ст. 34 Закону України “Про
державний бюджет України на 2005 рік”,
ст. 30 Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік” та ст.
29 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік».

Рішеннями
Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004 і від 9 липня
2007 року № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають частинам 2 і 3 ст. 22
Конституції України, серед інших, положення статті 44 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2004 рік», і ст. 29 Закону України «Про державний
бюджет України на 2007р.» відповідно в частині зменшення розмірів виплат
учасникам війни в порівнянні з тими, які встановлені Законом про ветеранів.

Таким чином, посилання відповідача, що при нарахуванні
ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 5 травня протягом 2004 року, слід
керуватися ст. 44 Закону України “Про
Державний бюджет на 2004 рік”, а не Законом України “Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 р. є безпідставним.

Враховуючи
зазначене, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої інстанції
щодо стягнення з відповідача на користь позивача щорічної грошової
допомоги до 5 травня за 2004р. у розмірі 854,03 грн., оскільки судом 1
інстанції помилково зазначена сума прожиткового мінімуму за 2004р. - (284,69х3=
854,03), замість мінімальної пенсії за цей же рік, як це встановлено законодавством.

Тому відповідача належить зобов'язати нарахувати позивачу
недоплачену суму щорічної грошової допомоги учаснику бойових дій в розмірі
277,35 грн. (92,45 х 3).

Крім того, неправомірність дій відповідача при
нарахуванні ОСОБА_1 грошової допомоги до 5 травня протягом 2007 року в розмірі
55 гривень, встановлених ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет на 2007
рік”, а не в розмірі 410,06 грн. (410,06
х 3) згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 р. є очевидною. Тому, відповідача
належить зобов'язати нарахувати позивачу недоплачену суму щорічної грошової
допомоги учаснику війни в розмірі 1163 грн. (410,06 х 3-55).

Проте, ст. 34
Закону України “Про державний бюджет України на 2005 рік”, ст. 30 Закону України “Про державний бюджет
України на 2006 рік” до теперішнього часу не визнані неконституційними
Конституційним Судом України. За таких обставин твердження суду першої
інстанції про їх невідповідність Конституції України є передчасними, бо це є
прерогативою саме Конституційного Суду України. Тому не можна стверджувати, що
дії відповідача в цій частини були протиправними.

Апеляційний
розгляд справи здійснений, виходячи з зазначених норм, з урахуванням Рішення
Європейського Суду з прав людини «Кечко проти України», а саме з врахуванням
зауважень Суду, якими визначено, що в межах свободи дій держави визначати, які
надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може
вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні
зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату
певних надбавок і дотримано всі вимоги необхідні для цього, органи державної
влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є
чинними.

Колегія суддів не приймає посилання
скаржника на відсутність порядку сплати щорічної допомоги за 2004, 2007 роки у зв'язку із прийняттям
Конституційним Судом України рішень з огляду на те, що судові рішення
ухвалюються в межах норм діючого законодавства в незалежності від надходження
коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги.

На підставі викладеного, суд апеляційної
інстанції вважає, що судом правильно встановлені обставини справи та ухвалено
судове рішення, але при зазначенні судом суми стягнення невиплаченої допомоги
за 2004р., яку необхідно стягнути з
відповідача, суд не вірно визначив суму стягнення за вказаний рік.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 201, ч. 2
ст. 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Стахановської міської ради Луганської області на постанову
Стаханівського міського суду Луганської області від 24 квітня 2008 року у
справі № 2-а-397/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Стахановської міської ради Луганської
області, третя особа: Головне управління Державного казначейства України в
Луганській області про визнання бездіяльності
незаконною та стягнення недоплаченої щорічної разової допомоги -
задовольнити частково.

Змінити
постанову Стаханівського міського суду Луганської області від 24 квітня 2008
року у справі № 2-а-397/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Стахановської міської ради Луганської
області, третя особа: Головне управління Державного казначейства України в
Луганській області про визнання бездіяльності
незаконною та стягнення недоплаченої щорічної разової допомоги, а саме в
абзаці третьому резолютивної частини постанови вказати: « Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Стахановської міської ради Луганської області на
користь ОСОБА_1 грошову допомогу учаснику війни за 2004 рік в сумі 277,35 грн.,
за 2007 рік в сумі 1175,18 грн., а всього стягнути 1452,53 грн.».

В іншій часті постанову
Стаханівського міського суду Луганської області від 24 квітня 2008 року -
залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.Г.
Арабей

Судді: Н.К.
Шаптала

С.А.
Малашкевич