Справа № 2-а-934/07
Суддя: Погрібний C.O.
Дата ухвалення: 2007-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-934/07
ПОСТАНОВА

Іменем України

«23» липня 2007
року

Малиновський
районний суд м. Одеси в складі як
адміністративний суд:

Головуючого - судді Погрібного C.O.

за
секретаря -
Абергард (Паламарчук) І.В., Дімітрієвої
И.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1до Південної
регіональної митниці про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної
відповідальності, поновлення на
роботі, стягнення заробітку за час
вимушеного прогулу, -

встановив:

Позивач
звернувся до суду із заявою, уточненою у
судовому засіданні, в якій просив
поновити його на роботі в Південній регіональній митниці на посаді інспектора
відділу митного оформлення № 3 митного поста „Одеса-вантажний", визнати нечинним наказ Одеської митниці №
333-к „Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 14.07.2006
року, стягнути з відповідача розрахунок
за час вимушеного прогулу у розмірі 33823, 57 гривень, посилаючись на обґрунтування своїх вимог на
таке. Позивач працював на вказаній посаді в Одеській митниці. На підставі
наказу начальника Одеської митниці № 425 від 13.07.2006 року ухвалено наказ
начальника цієї ж митниці № 333-к від 14 липня 2006 року, яким ОСОБА_1. звільнений з займаної посади на
підставі п. 1 ст. 28 Дисциплінарного
статуту митної служби України за вчинення дисциплінарного правопорушення.
Втім, з такою підставою звільнення
позивач не згідний, оскільки
відповідачем не встановлено завдання діями позивача збитків державі. Товари за
митними деклараціями, про порушення в
оформленні яких зазначається в зазначеному акті, були оформлені позивачем в митному режимі ЇМ
74, цей режим відповідно до ст. 213 Митного кодексу України передбачає
розміщення товарів на митному ліцензійному складі. У режимі митного складу
можуть переміщатись будь-які товари,
окрім заборонених до ввезення. Згідно зі
ст. 212 МК України митний склад - це митний режим, відповідно до якого ввезені з-за меж митної
території України товари зберігаються під митним контролем без справляння
податків і зборів і без застосування до них заходів нетарифного регулювання та
інших обмежень у період зберігання, а
товари, що вивозяться за межі митної
території України, зберігаються під
митним контролем після митного оформлення митними органами до фактичного їх
вивезення за межі митної території України. Тобто, на думку позивача, ним не була порушена процедура митного
оформлення товарів, передбачена у
розділі 3 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів.

Представник
відповідача у судове засідання з'явився,
позов до Південної регіональної митниці не визнав у повному обсязі з
огляду на таке. До позивача було застосовано дисциплінарне стягнення на
підставі акта службового розслідування від 14.07.2006 року № 11/20-04. В
результаті цього розслідування встановлено,
що позивачем митний огляд проводився до внесення відомостей про вантажні
митні декларації до електронної бази митного поста, а завершення митного оформлення та внесення
ВМД до електронної бази поста було здійснено до закінчення митного огляду
товарів. Це є порушенням процедури виконання функцій з митного оформлення та
вказує на фіктивність митного контролю. Також інспектор ОСОБА_1. був направлений
своїм керівником для митного оформлення товару на МЛС „Одеський консервний
завод" після 21 години, тобто у
позаробочий час, що є порушенням ст.
ст. 50, 52 КЗпП України. Також
представник відповідача зазначив, що
Південна регіональна митниця є правонаступником Одеської митниці. За наполяганням
представника відповідача, дії
відповідача не порушували права та охоронювані інтереси позивача, не виходили за межі нормативних актів, відсутній предмет спору. Позивачу направлявся
лист із пропозицією отримати трудову книжку,
але він не з'явився за цим викликом.

2

Заслухавши
пояснення сторони, дослідивши матеріали
адміністративної справи, суд дійшов
наступного.

Позивач
працював у митній службі з 14.11.1995 року. За час роботи має персональне
звання радника митної служби 2 рангу згідно із наказом Державної митної служби
України від 19.06.2003 року №405-к.

Останній
час своєї роботи в митній службі позивач з 14.02.2006 року працював на посаді
інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста „Одеса-вантажний"
Одеської митниці згідно із наказом її начальника від 14 лютого 2006 року за №
135-к.

14.07.2006
року на виконання рішення про проведення службового розслідування, ухваленого начальником Одеської митниці від
13.07.2006 року за № 425, складено
відповідний акт (а.с. 16-17). За
результатами проведення внутрішнього розслідування встановлено порушення
позивачем вимог розділу 3 Порядку здійснення митного контролю й митного
оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженої наказом Державної митної служби
України від 20.04.2005 року № 314, та
фіктивне проведення митного огляду, у
зв'язку з чим позивача інспектора відділу митного оформлення запропоновано
звільнити з Одеської митниці.

Згідно
із цим актом від 14.07.2006 року митний огляд проводився до внесення відомостей
певної вантажної митної декларації до електронної бази митного поста, а завершення митного оформлення та внесення
відомостей ВМД до електронної бази митного поста було здійснено до закінчення
митного огляду товару, що, на думку членів комісії, свідчить про порушення зазначеного Порядку та
фіктивність проведення самого митного контролю. За іншим виявленим комісією
порушенням інспектором ОСОБА_1.
одночасно доглядалися 4 контейнери,
що свідчить про поверхневий митний огляд.

За
результатами службового розслідування,
задокументованого актом від 14.07.2006 року, цього ж дня,
14.07.2006 року, начальником
Одеської митниці постановлено наказ „Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності" № 333-к, згідно
із яким за вчинення дисциплінарного правопорушення, передбаченого п. 11 ст. 28 Дисциплінарного статуту митної служби
України позивача звільнено з митних органів (а.с. 14-15). Підставою для такого звільнення є
порушенням ним вимог розділу 3 Порядку здійснення митного контролю стосовно
процедури митного оформлення та проведення митного огляду фіктивно. Вчинення
ОСОБА_1. такого правопорушення є порушенням вимог законів та
нормативно-правових актів України з питань митної справи, що призвело до заподіяння матеріальних
збитків державі. Втім, підстави
погодитись з такими висновками відповідача та законність і обґрунтованістю
притягнення до такого виду відповідальності в суду відсутні з огляду на таке.

Відповідно
до пп. 1 п. 28 Дисциплінарного статуту митної служби України, затвердженого Законом України від 6 вересня
2005 року № 2805-IV
звільнення посадової особи митної служби може мати місце в разі: 1)
порушення посадовою особою митної служби вимог законів та інших
нормативно-правових актів України з питань митної справи, що призвело до заподіяння матеріальних
збитків державі, територіальній
громаді, юридичним чи фізичним особам.

Разом з
тим, в акті службового
розслідування, будь-яких доданих
документах відсутні посилання на докази збитків, заподіяних діями позивача державі, відсутній їх розрахунок та обґрунтування.
Відповідачем також не представлено суду доказів заподіяння матеріальних збитків
діями позивача державі. Своє рішення про наявність складу дисциплінарного
правопорушення в діях позивача відповідач ґрунтував на припущеннях, а не об'єктивних доказах, оскільки звинувачення ґрунтувались на
вірогідному, а не на доведеному.

Також
суд вважає пропущеними строки для застосування дисциплінарного стягнення
стосовно позивача. Відповідно до ч. 1
ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником
або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування
його у відпустці.

Відповідно
до акту службового розслідування від 14.07.2006 року допущене позивачем
порушення, зокрема, полягало в швидкому внесенні до електронної
бази митного посту відомостей про ВМД на підставі фіктивно проведеного або
поверхового митного огляду. Такі обставини,
враховуючи неприхований характер дій позивача, свідчать про те, що уповноважені посадові особи відповідача
знали або повинні були знати про допущене ним порушення трудової дисципліни та
службових обов'язків. Таким чином, не
вбачаючи підстав вважати, що часом
виявлення проступку є час складання акту від 14.07.2006 року, а є час його вчинення, суд вважає,

3

що відповідач
втратив право застосовувати дисциплінарне стягнення після спливу встановленого
законом строку.

При
цьому в акті службового розслідування та відповідному рішенні відсутні
відомості про отримання від позивача письмових пояснень з приводу допущених ним
порушень та питання притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Судом з
точки зору дотримання прав позивача критично оцінюється посилання відповідача
на направлення ним позивачу листа із повідомленням про необхідність отримання
своєї трудової книжки та проведення остаточного розрахунку. Лист від 21.07.2006
року № 10/28-35/6562, за наполяганням
представника відповідача, направлений
позивачу з повідомленням про його звільнення,
є додатковим свідченням порушення прав та гарантій ОСОБА_1. щодо участі
у процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності та про порушення
процедури звільнення, оскільки свідчить
про неознайомлення з відповідним наказом та підставами його звільнення
(а.с. 18). Також має бути
враховано, що відповідачем не вручено
позивачу копію наказу про його звільнення.

Судом
має бути на підставі принципу дизпозитивності враховано непредставления відповідачем
матеріалів та документів щодо обґрунтування притягнення до дисциплінарної
відповідальності позивача у питанні отримання від нього письмових
пояснень, тому вважає встановленими
факти щодо неотримання від останнього пояснювальної записки.

При цьому
слід виходити з вимоги ст. 149 КЗпП
України, згідно із якою до застосування
дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати
від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Враховуючи, що згідно із витягом з наказу начальника
Одеської митниці від 27 квітня 2005 року за № 41-к позивача призначено на
посаду інспектора відділу митного контролю митного поста „Одеса-порт" цією
посадовою особою, за ст. 147-1 КЗпП дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду) даного працівника, керівник відповідача мав зажадати від
позивача такі письмові пояснення. Отримання письмових пояснень від працівника є
умовою застосування дисциплінарного стягнення та притягнення до
відповідальності за порушення трудового законодавства, як елемент процедури притягнення до такого
виду відповідальності.

Судом
від відповідача також не отримано відомостей про виконання ним вимог ч. 4 ст. 149 КЗпП України, за якою стягнення оголошується в наказі
(розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Істотним
для вирішення справи є той факт, що за
час своєї роботи на цій посаді згідно із матеріалами особової справи та
відомостями трудової книжки до позивача не застосовувались дисциплінарні
стягнення протягом одного року з дня накладення оскаржуваного дисциплінарного
стягнення, оскільки відповідно до ст. 151 КЗпП України якщо протягом року з дня
накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому
дисциплінарному стягненню, то він
вважається таким, що не мав
дисциплінарного стягнення, тому ОСОБА_1. під час
ухвалення оскаржуваного ним рішення не вважався таким, що мав стягнення (а.с. 98). Також при накладенні дисциплінарного
стягнення мали бути враховані наявні у позивача заохочення, зокрема,
нагородження пам'ятним нагрудним знаком „За сумлінну службу в митних
органах" згідно із наказом голови Служби від 19.06.2001 року (а.с. 81,
95).

Такі
висновки свідчать про неналежне обґрунтування відповідачем рішення про
застосування дисциплінарного стягнення,
причини обрання такого виду стягнення,
неврахування ступіні тяжкості вчиненого проступку, обставин такого проступку тощо, що вимагається правилом ч.3 ст. 149 КЗпП України, за якою при обранні виду стягнення власник
або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого
проступку і заподіяну ним шкоду,
обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

Судом
критично оцінюється посилання відповідача на положення ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України про пропущення позивачем строку звернення
до адміністративного суду, оскільки
судом встановлено недотримання відповідачем правил накладення стягнення за
порушення трудової дисципліни,
встановленої у ст. 149 КЗпП
України, яка містить загальні
правила, що підлягають застосуванню до
спірних правовідносин. Це обґрунтовується тим,
що позивач до звернення до суду не отримав доступ до наказу про його
звільнення, не мав можливості дати власні
пояснення з приводу подій, що стали
підставою для цього, із задокументованих
відомостей не знав про причини свого звільнення тощо. Такі обставини
зобов'язують на підставі ч. 2 ст. 100
КАС України визнати причину пропущення строку

4

звернення до суду
поважною, а тому ця адміністративна
справа підлягає розгляду і вирішенню в порядку,
встановленому цим Кодексом, по
суті спору без застосування правила ч. 1 цієї статті Кодексу. За таких обставин
суд не може вважати пропущеними строки звернення до суду з таким позовом, вважає початковим моментом перебігу строку
давності - розумний строк, що передував
зверненню позивача до суду, тому відсутні
правові підстави розглядати питання про поновлення таких строків, з огляду також на те, що чинним процесуальним законом не
передбачено поновлення строків, а лише
захист порушеного права.

Відсутність
в діях позивача складу дисциплінарного проступку, передбаченого пп. 1 п. 28 Дисциплінарного
статуту митної служби України, порушення
процедури та порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності, пропуск строків для застосування такого
стягнення, є безумовною підставою для
визнання оскаржуваного наказу від 14 липня 2006 року протиправним в
частині, що стосується позивача, а також скасування його в цій частині, що має своїм наслідком поновлення позивача на
займані посаді.

Згідно
із ч.ч. 1 та 2 ст. 235 КЗпП України у
разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу
роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку
за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш як
за один рік. Відповідно до абз. З п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної
плати, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100,
у всіх інших випадках (в тому числі в разі обчислення середньої
заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу) збереження
середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється
виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.
Працівникам, які пропрацювали на
підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи
з виплат за фактично відпрацьований час.

Позивача
звільнено 17.07.2007 року наказом від 14 липня 2006 року, в останні два календарні місця, що передували події звільнення заробітна
плата позивача склала за травень 2006 року 2884, 76 гривень, за червень - 3970, 68 гривень, тому середня заробітна плата позивача
становить 3427, 72 гривень (а.с. 130).
Час вимушеного прогулу з 17 липня 2006 року по день ухвалення цього рішення є
рівним строку у повних 11 місяців. Разом з тим,
виходячи з принципу розгляду справи в межах заявлених позовних
вимог, суд має виходити із вимог, що були публічно оголошені у його позовній
заяві, з чого має виходити при
визначенні розміру компенсації за час вимушеного прогулу.

Згідно
зі ст. 408 Митного кодексу України
правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються
Конституцією України, цим Кодексом, а в частині,
що не регулюється ним, - Законом
України "Про державну службу"; за п. 15 ч. 1 ст. З КАС України інша державна служба є
публічною службою, тому справа за
позовом ОСОБА_1. за п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України підлягає розгляду
цим судом у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно
до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень КАС України до початку діяльності
окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у
першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні загальні суди
за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. За абз. 2 цього
пункту після початку діяльності окружного адміністративного суду
адміністративні позови, подані до
відповідних місцевих загальних судів у справах,
що підсудні окружному адміністративному суду, передаються цими судами до окружного
адміністративного суду, якщо провадження
у справі ще не відкрито. Оскільки провадження у цій справі відкрито 30 березня
2007 року, справу розглянуто місцевим
загальним судом за правилами КАС України.

При
визначенні порядку виконання судового рішення враховано, що наказом Державної митної служби України
від 19.09.2006 року „Про створення регіональних митниць та ліквідацію деяких
митниць" (зі змінами та доповненнями) Одеську митницю ліквідовано шляхом
її поділу на Південну регіональну та Приморську митниці (а.с. 20-25).

Згідно
із штатним розписом Південної регіональної митниці на 2007 рік по митному посту
„Одеса - вантажний" відділу митного оформлення № 3 передбачено сім посад
інспектора. Згідно із штатним розписом Одеської митниці по митному посту „Одеса
- вантажний" у відділі митного оформлення № 3 передбачено вісім посад
інспектора (а.с. 124, 128). Таким чином при зазначеній реорганізації суд
виходить з правонаступництва відповідача
за трудовими зобов'язаннями

5

Одеської
митниці перед позивачем, враховує
збереження підрозділу, в якому працював
позивач, а також посади, яку він обіймав.

При
цьому слід виходити з принципу та правила ч.3
ст. 36 КЗпП України, згідно із
яким у разі зміни власника підприємства,
а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору
працівника продовжується.

Цим
адміністративним судом на підставі положень ч.3
ст. 2 КАС України перевірено дотримання відповідачем - суб'єктом владних
повноважень - дотримання положень законів та інших нормативних актів при
вчиненні дій, прийнятті рішень, що стосуються прав, інтересів та свобод позивача, в результаті чого встановлено, що такі рішення (дії) вчинено не на підставі
та не у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
необгрунтовано, без дотримання
принципу рівності перед законом,
непропорційно, без врахування
права особи на участь у процесі прийняття рішення, несвоєчасно. Такі обставини є безумовними
підставами для скасування оскаржуваного рішення та відновлення порушених прав
та інтересів позивача.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36,
139-142, 148-149, 235 Кодексу Законів України про працю, п. п. 28,
35 Дисциплінарного статуту митної служби України, ст. 408 Митного кодексу України, ст.
ст. 1, 2 Закону України „Про
державну службу", ст. ст. 2, 3,
11, 69, 71,
86, 98, 100,
102, 159-203, 163,
п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України, п. 2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995
року № 100, СУД -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1до
Південної регіональної митниці про скасування наказу про притягнення до
дисциплінарної відповідальності,
поновлення на роботі, стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Частково
скасувати наказ Одеської митниці № 333-к „Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності" від 14 липня 2006 року щодо звільнення ОСОБА_1з посади
інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста „Одеса -
вантажний".

Поновити
ОСОБА_1на
посаді інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста „Одеса -
вантажний" в Південній регіональній митниці.

Стягнути
на користь ОСОБА_1з
Південної регіональної митниці компенсацію за час вимушеного прогулу у розмірі
середнього місячного заробітку,
починаючи з моменту звільнення і завершуючи днем постановления цього
рішення, що складає 33823, 57 гривні.

Стягнути
з Південної регіональної митниці в дохід держави суму судового збору у розмірі
338, 24 гривень.

Постанова у
частині поновлення на посаді підлягає негайному виконанню.

У задоволенні
інших позовних вимог - відмовити.

Постанова
суду може бути оскаржена шляхом подання до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі та подання апеляційної
скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, або шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення у порядку ч.
5 ст. 186 КАС України.