Справа № 22-а-11513/08
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя - доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у суду 1 інстанції - Галатіна О.О
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

22 жовтня 2008 року справа
№ 22-а-11513/08

зал судового засідання №
2 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді

Міронової Г.М.

суддів: при секретарі за участю представників від позивача від
відповідача

Горбенко К.П., Яманко В.Г. Білоус К.І. ОСОБА_2, ОСОБА_3 не з'явився;

розглянувши у відкритому
апеляційну скаргу

судовому засіданні Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м.
Маріуполя

на постанову

Донецького окружного адміністративного суду

Від

07 серпня 2008 року

у адміністративній справі

№ 2-а-2910/07 (суддя Галатіна
О.О.)

за позовом

Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя

До

ОСОБА_1

Про

зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2007 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив зобов'язати відповідача задекларувати
іноземний дохід, отриманий в 2006 році у розмірі 9536 доларів США та стягнути з
нього податок з доходів фізичних осіб, згідно ст.
9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Постановою Донецького окружного адміністративного суду
від 07 серпня 2008 року у задоволенні позовних вимог Жовтневої міжрайонної
державної податкової інспекції м. Маріуполя до ОСОБА_1 було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції
послався на те, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування і не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, позивачем не надані. Таким чином позивачем у даній справі не була
доведена обгрунтованість позовних вимог.

Не погодившись з таким судовим рішенням, податковий орган подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
скасувати та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального та процесуального права, зокрема,
приписів Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Представники податкового органу в
судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили
їх задовольнити.

Відповідач до суду не з'явився, був повідомлений належним
чином.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без
задоволення, а постанову суду першої інстанції
залишити без змін, з наступних підстав.

Так, судами першої та
апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем на протязі з 01.08.2006 року
по 07.12.2006 року на розрахунковий рахунок, відкритий в філії Першого
українського національного банку м. Маріуполя НОМЕР_1 було отримано суму коштів у розмірі 9536,00 (дев'ять тисяч
п'ятсот тридцять шість) доларів США, про що свідчить лист № МРL-21/74 від
12.07.2007 року даного банку.

Дійсно, згідно п.п. 9.9.1 п. 9
ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», де
регулюються саме особливості нарахування та сплати окремих видів доходів,
якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є
іноземним, то сума
такого доходу включається
до складу загального річного оподатковуваного
доходу платника податку - їх отримувача, який зобов'язаний подати річну
податкову декларацію.

Проте, як зазначив суд першої інстанції і з чим не може
не погодитись колегія суддів, Законом
України «Про податок з доходів фізичних осіб» № 889-ІV від 22.05.2003 року, що
є спеціальним законом з обчислення та сплати податку з доходів фізичних осіб, так й іншим правовим
актом, не визначена можливість примусового, навіть в результаті рішення суду,
подання платником податку декларації до контролюючого органу.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що
статтею 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»
визначені функції
державних податкових інспекцій в районах,
містах без районного поділу,
районах у містах,
міжрайонних та об'єднаних державних
податкових
інспекцій, які, зокрема:

1)
здійснюють контроль за
своєчасністю, достовірністю,
повнотою нарахування та
сплати податків та зборів (обов'язкових платежів);

2) забезпечують облік
платників податків, інших платежів, правильність обчислення і
своєчасність надходження цих податків, платежів, а також здійснюють реєстрацію фізичних осіб -
платників податків та інших обов'язкових платежів;

3) контролюють своєчасність подання
платниками податків
бухгалтерських звітів і
балансів, податкових декларацій, розрахунків та
інших документів, пов'язаних
з обчисленням

податків, інших платежів, а також перевіряють достовірність цих документів щодо правильності
визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів;

4)
здійснюють у межах
своїх повноважень контроль
за законністю валютних операцій,
додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари
(послуги) у встановленому законом порядку,
за наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів
підприємницької діяльності, ліцензій
на провадження видів господарської діяльності, що підлягають
ліцензуванню відповідно до закону,
з наступною передачею матеріалів про виявлені порушення
органам, що видають ці документи, за
наявністю торгових патентів.

Коло функцій державних податкових
інспекцій є вичерпним і в ньому не зазначено право податкового органу до
спонукання платника податків на подання декларації про доходи.

Відповідно до
вимог ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, податковим органом не було додано належних
доказів щодо доведення обставин, на яких ґрунтуються вказані позовні
вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог, та постанова прийнята з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Повний текст ухвали виготовлений 27
жовтня 2008 року.

Керуючись ст.ст. 184, 196, п. 1 ч. 1
ст. 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Жовтневої
міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя на постанову Донецького
окружного адлміністративного суду від 07 серпня 2008 року у справі №
2-а-291007 за позовом Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м.
Маріуполя до фізичної особи ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду
від 07 серпня 2008 року у справі № 2-а-291007 за позовом Жовтневої міжрайонної
державної податкової інспекції м. Маріуполя до фізичної особи ОСОБА_1 про
зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця з дня
набрання законної сили до суду касаційної інстанції - Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий Г.М.Міронова

Судді В.Г.Яманко

К.П.Горбенко