Справа № 22а-4649/08
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа
№22а-4649/08 головуючий суддя у 1-ій
категорія статобліку-67
інстанції - Попович С.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 серпня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого, судді Сафронової С.В. (доповідача),

суддів Уханенко
С.А.

Баранник Н.П.

при секретарі Соболь Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Олександрійської міської ради на постанову Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 січня 2008 року

по адміністративній справі № 2а-115/07 за позовом ОСОБА_1до Управління праці та соціального
захисту населення Олександрійської міської ради про стягнення
недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2008 року ОСОБА_1. звернувся до Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом про стягнення на його
користь з Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради недоплачену ним суму щорічної допомоги на оздоровлення за період
2000-2005 роки та 2007 рік у розмірі 7841,50 грн., а також судові витрати за
надання правової допомоги у розмірі 400 грн..

Постановою Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 29 січня 2008 року з Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради на користь ОСОБА_1.
стягнуто суму недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за період
2000-2005 років та за 2007 рік в сумі 8176,50 грн. та 400 грн. судових витрат.

Не погоджуючись із вказаною постановою відповідач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неврахування судом
першої інстанції та недостатнє дослідження норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати вказану
постанову суду та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1. Також відповідач просить апеляційну скаргу по
даній справі розглянути у відсутності його представника.

На обґрунтування апеляційної
скарги, відповідач посилається на ч.2 ст.95, ст.113, п.3 ст.116 Конституції
України, ст.п.5 ч.1 ст.4, ст.87, ч.2 ч.5 ст.51 Бюджетного кодексу України Закон України «Про Державний на 2007 рік» та
на положення постанов Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 р. № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» і № 562 від 12.07.2005 року
«Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», відповідно до положень яких застосування норм
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
проводиться у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення
яких є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними
органами державної виконавчої влади, а всі видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначається виключно
Законом про Державний бюджет на відповідний рік. Вказує на те, що управління
праці і соціального захисту населення є розпорядником державних коштів і діє в
межах наданих йому бюджетних асигнувань та не може виходити за межі бюджетних
призначень, визначених Державних бюджетом України.

Позивач в письмових запереченнях
на апеляційну скаргу вказує на законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та просить залишити його в силі,
посилається на судове рішення по аналогічній справі та на рішення
Європейського суду з прав людини по справі «Рубан проти України» № 34503/04 від
06.06.2006 р. На обґрунтування пропуску строку звернення до суду з
адміністративним позовом посилається на положення п.3 ст.268 ЦК України,
відповідно якої позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Просить
розглянути справи у його відсутність та залишити апеляційну скаргу без
задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у
судове засідання сторін або інших
осіб, які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1., суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач
перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення, як
учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії та користується пільгами, встановленими Законом
України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», але відповідачем протягом 2000-2005 рр. та 2007 р.
йому виплачувалася щорічна допомога на оздоровлення в менших розмірах, ніж
встановлено ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки відповідач керувався
не нормами Закону, а постановами Кабінету Міністрів від 26.07.1996 р. № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із змінами і доповненнями та від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду,
оскільки відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення
виплачується учасникам наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат, при цьому частиною 7 цієї ж статті передбачено, що
розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Право позивача на отримання щорічної грошової допомоги на
оздоровлення у розмірі, визначеному ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» випливає також і з принципу пріоритетності закону над
урядовими нормативними актами та положень п.6 ч.1 ст.92 Конституції
України , якою встановлено, що основи
соціального захисту визначаються виключно законами, а єдиним органом законодавчої влади в України згідно
ст.75 Конституції є парламент, який не наділений правом делегувати свої
повноваження іншим державним органам.

Виходячи з принципу пріоритетності закону над урядовими
нормативними актами та положень п.6 ч.1 ст.92 Конституції України , якою встановлено, що основи соціального
захисту визначаються виключно законами, а єдиним органом законодавчої влади в України згідно
ст.75 Конституції є парламент, який не наділений правом делегувати свої
повноваження іншим державним органам, суд першої інстанції не мав права при
нарахуванні позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у період з 2000-2005
р.р. та 2007 р. надавати перевагу урядовим нормативним актам та керуватися ними
при відсутності змін до Закону, яким регулюються дані правовідносини.

Діючим законодавством встановлено, що функції по формуванню
відповідних заяв та документів учасників ліквідації ЧАЕС, а також щодо
нарахування сум допомоги і подання цих даних до Головного управління та
Міністерства Законом безпосередньо покладено на органи управління праці та
соціального захисту населення.

З урахуванням права позивача на виплату
щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік у відповідності до вимог ч.7
ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою встановлено, що розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати, суд першої інстанції правильно
прийняв до розрахунку розмір мінімальної заробітної плати за грудень 2007 р. та
визначив підлягаючу до виплати позивачу допомоги на оздоровлення у розмірі 2200
грн., з врахування вже виплаченої позивачу за 2007 рік суми у розмірі 100 грн.

Разом з тим, задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_1. про стягнення з відповідача сум щорічної одноразової допомоги
на оздоровлення за період 2000-2005 роки та 2007 рік в порядку
адміністративного судочинства, суд першої інстанції не прийняв до уваги та не
надав належної оцінки тому, що позивачем не ставилося перед судом питання про
визнання рішень, дій и бездіяльності відповідача протиправними, з заявлялося
лише про бажаний спосіб захисту судом прав та інтересів, які він вважає
порушеними.

Постановляючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що даний спір є справою
адміністративної юрисдикції. Проте, суд першої інстанції упустив при цього, що
відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових
актів чи правових актів індивідуальної
дії), дій чи бездіяльності.

Наведена норма свідчить про те, що адміністративної
юрисдикції віднесені публічно-правові спори, а саме, ті спори, що пов'язані з
суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, які відповідачем
неналежно виконуються, чим порушуються права позивача.

Особа,
яка вважає, що
порушено її права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин, відповідно до ст.104 КАС України має право на звернення до адміністративного суду з позовом. Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України обов'язок доказування обставин, на яких грунтуються вимоги
і заперечення проти
них покладається на сторони. Якщо за результатами розгляду справи факту
такого порушення не буде встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене
судом відповідно до
норм матеріального права при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі
повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі, підтверджених тими
доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте, оскаржуване рішення суду першої інстанції не
відповідає вищенаведеним вимогам Закону, оскільки суд не мотивував винність
відповідача в порушенні прав позивача та підстави, за наявності яких саме на
відповідача повинно бути покладено обов'язок по відновлення порушених прав
позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не
заявлялися вимоги та не наводилися докази
щодо протиправності дій чи бездіяльності відповідач та порушення його прав, а з
рішення суду першої інстанції вбачається, що суд не вирішував питання про
протиправність рішень, дій чи бездіяльність відповідача стосовно виплати
позивачу компенсації на оздоровлення у відповідності до вимог ст. 48 «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Виходячи з вищенаведених норм діючого законодавства та
позиції відповідача, який не заперечує проти права позивача на отримання
соціальної допомоги відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», але наполягає на відповідності його дій вимогам чинного
законодавства стосовно часткової виплати позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повинен був запропонувати
позивачу викласти вимоги у відповідності до вимог ч.3 ст.105 КАС України, а у
разі відмови позивача від уточнень суд виходячи із принципу диспозитивності, та
для повного захисту прав позивача, про захист яких він просить, повинен був
вийти за межі викладених у прохальній частині позову вимог і користуючись
своїми повноваженнями, визначеними у ч.2
ст.162 КАС України, суд повинен був постановити рішення по справі не тільки з
визначенням способу відновлення прав позивача, а і визначитися також стосовно
протиправності дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень.

Виходячи з визначених у ч.1 ст.2 КАС України завдань
адміністративного судочинства та відповідно до принципу офіційності, згідно з
ч.2 ст.11 КАС України, колегія суддів вважає можливим для повного захисту прав
позивача, вийти за межі апеляційної скарги та в межах адміністративного позову
визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача в частині часткової
виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з рішенням
суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача з відповідача
суми недоплаченої за 2000-2005 р.р. щорічної допомоги на оздоровлення, оскільки
судом не було враховано пропущення позивачем строку звернення до суду з
адміністративним позовом, на чому наполягав відповідач по справі в судовому
засіданні першої інстанції.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.99 КАС
України , адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України , пропущення строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не сталося
питання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, суд
питання про поновлення процесуального строку звернення до суду не обговорював
та строк позивачу не поновлював, а відповідач в суді першої інстанції наполягав
на застосуванні наслідків пропущення позивачем строку звернення до суду з
адміністративним позовом.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що вимоги
позивача провести виплату грошової допомоги за 2000-2005 роки задоволенню не
підлягають, оскільки заявлені поза межами строку звернення до адміністративного
суду.

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 січня 2008 року підлягає скасуванню в частині, з
ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення недоплаченої суми щорічної грошової допомоги
на оздоровлення за 2000-2005 роки за пропуском строку звернення о суду.

З урахуванням того, що в
резолютивні частині постанови суду першої інстанції суми недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення не були розмежуванні по рокам, колегія суддів вважає
за необхідне зазначити конкретну суму стягнення на користь позивача. Суму
стягнення колегія судів визначає
виходячи з помноженої на п'ять мінімальної
заробітної плати на грудень 2007 р. у розмірі 460 грн., що складає суму 2300
грн. та з відрахуванням сплачених відповідачем 100 грн., а тому на користь
позивача підлягає сплаті сума в розмірі 2200 грн.

Також підлягає зміні постанова
суду першої інстанції і в частині стягнення з відповідача на користь позивача
суми витрат на правову допомогу, оскільки відповідно до змісту Постанови
Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 р. № 590, компенсація витрат на
правову допомогу стороні, на користь якої ухвалено судове рішення яка не є
суб'єктом владних повноважень, не повинна перевищувати 40 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати за кожну годину роботи особи, яка надавала правову
допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу за договором про надання правової допомоги (а.с.8) адвокатом
надавалася допомога при розгляді справи Олександрійським міськрайонним судом,
при попередньому судовому розгляді позову з 25.30 год. до 15.40 год., тобто 10
хвилин (а.с.15) та в судовому засіданні 20.01.2008 р. з 16.20 год. до 16.35
год., тобто 15 хвилин, всього 25 хвилин.
Відповідно до ст.59 Закону України № 107 «Про Державний бюджет України на 2008
рік» розмір мінімальної заробітної плати склав 515,00 грн. Таким чином, 40
відсотків від мінімальної заробітної плати за кожну годину роботи у січні 2008
р. складало суму в розмірі 206 грн., відповідно за 25 хвилин роботи сума
повинна складати 85 грн. 83 коп.

Враховуючи наведені розрахунки та відсутність
доказів про те, що адвокатом надавалася правова допомога більшим часом, колегія
суддів приходить до висновку, що відповідно до ст.90 КАС України з відповідача
на користь позивача за надання правової допомоги підлягає стягненню сума в
розмірі 85 грн.83 коп.

Керуючись ст.198, ст.202, ст.201,
ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Олександрійської міської ради - задовольнити частково.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 29 січня 2008 року
- скасувати в частині стягнення з Управління праці та соціального
захисту населення Олександрійської міської ради на користь ОСОБА_1суми
недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-20005 р.р., відмовивши у
задоволені позову ОСОБА_1. в зазначеній частині.

В іншій частині постанову Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 січня 2008 року - змінити,
доповнивши резолютивну частину постанови наступним

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради щодо нарахування та
сплати позивачу ОСОБА_1щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік у розмірі
встановленому ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Стягнути на користь ОСОБА_1з Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради суму недоплаченої
щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік у розмірі 2200,00 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1з Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради суму за надання
правової допомоги у розмірі 85 грн. 83 коп., в іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити

Постанова Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня виготовлення її тексту у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги разом з копіями скарги відповідно до кількості осіб,
які беруть участь у справі, а також копією оскаржуваних рішень судів першої та
апеляційної інстанцій

У повному обсязі
постанова суду виготовлена 26 серпня 2008 року

Судді