Справа № 22-а-7672/08
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 липня 2008 року
справа
№ 22-а-7672/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Білак С.В.

Сухарька М.Г. при секретарі
судового засідання

Безруковій В.М.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1

від відповідача:

ОСОБА_1- довіреність від 09.01.08р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Торезької міської ради м. Торез

на постанову Торезького міського суду Донецької області

від

29 травня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-40/08 (суддя Арапіна Н.Є.)

за позовом

ОСОБА_1 м. Торез

до

1) Управління
праці та соціального захисту населення Торезької міської ради Донецької
області 2) Головного управління Державного казначейства України в Донецькій
області

про

визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення недоотриманих сум,
моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Торезького міського суду
Донецької області від 29 травня 2008 року по справі № 2-а-40/08 позов ОСОБА_1
м. Торез до Управління праці та соціального захисту населення Торезької міської
ради Донецької області був задоволений частково, внаслідок чого визнані
протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Торезької
міської ради Донецької області при визначенні ОСОБА_1 сум щорічної допомоги на
оздоровлення за 2001-2007рр., зобов'язано Управління праці та соціального
захисту населення Торезької міської ради Донецької області здійснити позивачу
виплату недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2001-2007рр. в сумі
7232,00грн., стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення
Торезької міської ради Донецької області на користь позивача у відшкодування
моральної шкоди в сумі 100грн. В решті
вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі та під час
апеляційного розгляду відповідач, посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні
позову відмовити.

Позивач під час апеляційного розгляду
справи проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що постанова суду
є законною та обґрунтованою, ухвалена судом відповідно до норм матеріального та
процесуального права на підставі повного і всебічного з'ясування обставин в
адміністративній справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, встановила наступне.

Позивач віднесений до 1 категорії осіб,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується
посвідченням серії А № 431972 від 16.03.07р. (арк. справи 9). Позивач є
інвалідом війни, що підтверджується посвідченням серії Б № 325267, якому при повторному огляді
встановлена 3 група інвалідності з 19.03.07р. по 01.04.10р., про що свідчить
довідка обласної МСЕК № 090178.

Відповідачем 21.08.04р., 15.04.03р.,
21.08.04р., 23.06.05р., 23.12.05р., 31.10.06р., 01.08.07р. позивачу була
виплачена допомога на оздоровлення за 2001-2004рр. в сумі 21,50грн., за
2005-2007рр. в сумі 90грн. за кожен рік, розмір якої встановлений постановами
Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.05р., «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 836 від 26.07.1996р.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, створення єдиного порядку визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій, соціального захисту потерпілого населення
визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Порядок надання щорічної допомоги
регулюється статтею 48 зазначеного Закону, якою передбачена виплата інвалідам 3
групи допомоги у розміри чотирьох
мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати на час
виплати допомоги за 2003р. - 205грн., за 2004р. - 290грн., за 2005р. - 332грн.,
за 2006р. - 375грн., за 2007р. - 440грн. Таким чином, розмір допомоги, з
урахуванням виплаченої позивачеві сум, становить: за 2003р. - 798,5грн.,
за 2004р. - 1138,5грн., за 2005р. - 1238,00грн., за 2007р. - 1670грн.

Стосовно нарахування та виплати
позивачеві допомоги на оздоровлення в 2006 році, колегія суддів зазначає, що
дія абзацу другого та третього частини четвертої
статті 48 була зупинена в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік згідно із п. 37 ст. 77
Закону України N 3235-IV від
20.12.2005р. “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього
часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 1
Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані
такими, що не відповідають Конституції України, серед інших, положення пункту
30 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким
була зупинена дія, у том числі статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», внаслідок чого положення статті 48 підлягають застосуванню у 2007 році.

Колегія суддів не приймає посилання
відповідача і вважає безпідставним виплату допомоги позивачу відповідно до
постанов Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від
12.07.05р., «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 836 від 26.07.1996р., оскільки, ніякого обмеження стосовно
зазначеного у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»розміру компенсації ні Верховна
Рада України, ні Кабінет Міністрів України не застосовував.

Доводи
скаржника з посиланням на ті обставини, що виплата допомоги здійснювалась в
межах коштів, які надходили на ці цілі, колегією суддів не прийняті до уваги,
оскільки, судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в
незалежності від надходження коштів з Державного бюджету України на виплату
допомог.

Крім того, суд першої інстанції
допустив помилку щодо зобов'язання Управління праці та соціального
захисту населення Торезької міської ради Донецької області провести перерахунок щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення за 2001-2002рр. Ці вимоги задоволенню не
підлягають, оскільки виплату щорічної допомоги на оздоровлення хоча і здійснюють органи соціального захисту
населення, але починаючи тільки з 29 жовтня 2003 року, відповідно до п. 2
Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій
з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ
від 04.03.2002 року № 256 (із змінами та доповненнями). Таким чином, в цій
частині позивач пред'явив позовні вимоги до неналежного відповідача у справі, і тому в частині стягнення з відповідача
щорічної допомоги на оздоровлення за 2001-2002 роки, колегія суддів вважає за необхідне
відмовити.

Колегія
суддів не погоджує висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення
позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 100грн., виходячи з
наступного.

Відповідно
до ст. 23 ЦК України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року N 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року N 5, розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових
втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема,
враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих
і виробничих стосунках, тощо.

Позивачем
не надано об'єктивних доказів перенесення душевних страждань, істотності
вимушених змін життєвих стосунків, прикладення додаткових зусиль для
організації життя, тощо.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм
матеріального права.

Керуючись статтями 24, 94, 167, 184, 195, 196,
198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Торезької міської ради Донецької області на
постанову Торезького міського суду Донецької області від 29 травня 2008 року по справі № 2-а-40/08 - задовольнити
частково.

Постанову Торезького міського суду Донецької
області від 29 травня 2008
року по справі № 2-а-40/08 скасувати.

Позовні
вимоги ОСОБА_1 м. Торез до Управління
праці та соціального захисту населення Торезької міської ради Донецької області
визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення
недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення в сумі 16358,32грн., моральної шкоди
в сумі 6000,00грн. задовольнити частково.

Визнати
дії управління праці та соціального захисту населення Торезької міської ради
Донецької області при визначенні ОСОБА_1Анатолії Миколайовичу м. Торез сум
щорічної допомоги на оздоровлення за 2003-2005рр., 2007р., протиправними.

Зобов'язати
управління праці та соціального захисту населення Торезької міської ради
Донецької області здійснити ОСОБА_1 м. Торез виплату недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення за 2003-2005рр., 2007р. в сумі 4845,00грн.

В іншій
частині позовних вимог відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови
постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 25 липня
2008 року. Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 29 липня 2008року.

Постанова суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:
Т.Г. Гаврищук

Судді:
С.В. Білак

М.Г. Сухарьок