Справа № 22-а-7449/08
Суддя: Бараненко І.І.
Дата ухвалення: 2008-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2008 року
місто Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Бараненка І.І.,

суддів: Коваля М.П.,

Маслія В.І.,

при секретарі судового засідання - Калініній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Хмільницької міської ради Вінницької області на постанову Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької області від 24 вересня 2007 року в
адміністративній справі №2-а-469/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Хмільницької міської ради Вінницької області про
стягнення недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС,

в с т а н о в и в :

У вересні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, у
якому, посилаючись на порушення відповідачем положень Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», інших норм права, просила визнати дії посадових осіб Управління
праці та соціального захисту населення Хімльницької міської ради по виплаті
грошової допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 вищевказаного закону за
2006-2007р.р. не в повному обсязі неправомірними, зобов'язати відповідача
доплатити суму недоплаченої грошової допомоги у розмірі 4-х мінімальних
розмірів заробітної плати.

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24
вересня 2007 року вказаний позов задоволено.

Мотивуючи своє
рішення, суд першої інстанції зазначив, що відмова відповідача у перерахунку та
доплати щорічної разової допомоги є неправомірною, оскільки відповідно до
Рішення Конституційного Суду України №6рп від 9.07.2007р. норми Закону України
«Про державний бюджет України на 2007 рік», якими встановлені обмеження визнані
неконституційними. Також цим же Рішенням Конституційного Суду України
встановлено, що зупинення Законом України «Про державний бюджет України» дії
інших законів України, встановленні іншого правового регулювання відносин, ніж
передбачено законами України не відповідає
Конституції України.

В апеляційній скарзі відповідач, вказуючи на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати
постанову Хмільницького міськрайонного суду
Вінницької області від 24 вересня 2007 року та
прийняти нову.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини справи та, перевіривши доводи
апеляції наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до
ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що
включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин,
а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я,
створення єдиного порядку визначення
категорій зон радіоактивного забруднених територій, умов проживання і
трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені
та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом першої
інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії ІІІ групи інвалідності та користується
компенсаціями та пільгами згідно Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що
підтверджується копією посвідчення категорії 1, НОМЕР_1, виданого 11.08.2000р.
Вінницькою облдержадміністрацією.

Відповідно до
ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення
виплачується інвалідам III групи у розмірі чотири мінімальні заробітні плати.

Проте статтею 71
Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» з метою приведення
окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено на 2007 рік дію
вищевказаної статті.

Як зазначено в
Рішенні Конституційного Суду України №6рп від 9.07.2007р. у справі за
конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56,
частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14,
23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону
України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" аналіз
законодавчої діяльності Верховної Ради України свідчить про те, що при
прийнятті законів про Державний бюджет України систематично зупиняється дія
інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, які є
складовою конституційного права громадян на соціальний захист і достатній
рівень життя кожного (статті 46, 48 Конституції України).

Зупинення дії
законів є способом тимчасового припинення їх дії в часі та/або за колом осіб і
має здійснюватися відповідно до вимог Конституції України. Ця юридична
процедура знаходиться в органічному зв'язку із скасуванням законів, внесенням
до них змін та доповнень. Отже, у такому випадку законом про Державний бюджет
України припиняється на певний строк правове регулювання відносин у сфері
соціального захисту, зупиняється дія механізму реалізації конституційних
соціально-економічних прав громадян, що призводить до обмеження права на
соціальний захист. Систематичне зупинення законами про Державний бюджет України
дії чинних законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій фактично
скасовує їх дію.

Зупинення дії
положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг,
є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених
Основним Законом України. У ст.64 Конституції України вичерпно визначено такі
випадки, а саме передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану
можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод людини із зазначенням
строку дії цих обмежень, та визначено ряд прав і свобод, які не можуть бути
обмежені за жодних обставин.

Внаслідок
зупинення на певний час дії чинних законів України, якими встановлено пільги,
компенсації чи інші форми соціальних гарантій, відбувається фактичне зниження
життєвого рівня громадян, який не може бути нижчим від встановленого законом
прожиткового мінімуму (частина третя статті 46 Конституції України), та
порушується гарантоване у статті 48 Конституції України право кожного на
достатній життєвий рівень.

Отже, відповідно
до частини третьої статті 22, статті 64 Конституції України право громадян на
соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому
числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або
надзвичайного стану на певний строк.

За таких
обставин, колегія суддів вважає правильним та таким, що відповідає закону
України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» висновок суду першої інстанції, про те, що позивачка
має право на виплату зазначених допомог
у розмірах, встановлених вказаним Законом.

Наявність такого
права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це
право гарантується Конституцією України.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального
і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову суду - без змін.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, Київський апеляційний адміністративний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької міської
ради Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької області від 24 вересня 2007 року в
адміністративній справі №2-а-469/07 - без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана
касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з дня складення цієї ухвали у повному обсязі.

Головуючий
__________________
І.Бараненко

Судді: __________________ М.Коваль

__________________
В.Маслій

ДАНУ УХВАЛУ СКЛАДЕНО У ПОВНОМУ
ОБСЯЗІ 29 ВЕРЕСНЯ 2008 РОКУ