Справа № 22-а-10865/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя Ушаков Т. С
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 листопада 2008 року справа №
22-а-10865/08

зал судового
засідання № 2 у приміщенні суду за адресою:
м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Арабей Т. Г.
Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

не з'явився, надана заява про розгляд справи за відсутності
позивача,

від відповідача:

не з'явився, надана заява про розгляд справи за
відсутності представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу ОСОБА_2 смт.
Новопсковськ

на постанову Луганського окружного адміністративного суду

від

12 червня 2008 року

по адміністративній справі

№ НОМЕР_1 (суддя Ушаков Т. С.)

за позовом

ОСОБА_1, смт. Новопсков

до

ОСОБА_2,
смт. Новопсковськ

про

скасування рішення щодо відмови в призначенні пенсії за
віком на пільгових умовах

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 11
лютого 2008 року звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з
позовною заявою (арк. справи 2) до ОСОБА_2, смт. Новопсковськ (далі по тексту -
ОСОБА_2) про скасування рішення відповідача від 11 жовтня 2007 року про відмову
в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в»
статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як трактористу -
машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської
продукції в колгоспі і інших підприємствах сільського господарства.

Постановою
Луганського окружного адміністративного суду від 12 червня 2008 року (арк.
справи 36) позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені повністю. Суд першої
інстанції скасував рішення ОСОБА_2 від 11 жовтня 2007 року про відмову в
призначенні ОСОБА_1. пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту
«в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як трактористу -
машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської
продукції при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20
років на зазначеній роботі, стягнув з Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 судові витратив в розмірі 8 грн. 50 коп.

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції
як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти
нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Позивач
та відповідач надали через канцелярію суду заяви про розгляд справи за їх
відсутності.

Колегія суддів,
заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила наступне.

В обґрунтування
позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач, на думку позивача,
неправомірно відмовив йому в призначенні пенсії, як трактористу - машиністу,
безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції при
загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на
зазначеній роботі.

Колегія суддів з
цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до
пункту «в» частини 1 статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”
передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно
від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у
виробництві сільськогосподарської
продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства
- чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25
років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно пункту 20
Постанови Кабінету Міністрів України №
637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній», у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні
відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу
років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального
трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або
організацій, однак цей порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на
випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до
вимог статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом,
що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного
трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із
записами трудової книжки (арк. справи 4-5) позивач з 23 липня 1968 року по 22
жовтня 1969 року та з 6 грудня 1971 року по 1 березня 1982 року працював
трактористом -машиністом в Новопськовському відгодівельному радгоспі, з 4
березня 1982 року по 2 січня 1985 року працював трактористом в ВАТ
«Новопськовський агрохім», з 11 вересня 1991 року по 10 листопада 1999 року -
трактористом - машиністом 5 розряду підсобного сільського господарства, з 11
листопада 1999 року по 12 вересня 2002 року - трактористом підсобного
господарства АПФ «Донбасагрогаз». В період з 4 листопада 1969 року по 22 липня
1971 року позивач проходив військову службу в Збройних силах Радянської армії,
про що також свідчить запис в трудовій книжці.

Позивач
звернувся до відповідача 18 червня 2007 року з заявою про підтвердження стажу
роботи (арк. справи 85). Рішенням комісії приОСОБА_2 від 23 липня 2007 року №
05113 (арк. справи 83) було підтверджено право позивача на зарахування до
пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за
нормами пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»
періодів роботи: з 6 грудня 1971 року по 31 грудня 1974 року та з 1 січня 1976
року по 1 березня 1982 року в КСП «Новопсковське», час роботи у 1968, 1969,
1975 роках до пільгового стажу зараховано не було на підставі підтвердження
нарахування заробітної плати за цей період.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивач 16 липня 2007 року звернувся до відповідача з заявою
про призначення пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу - машиністу
(арк. справи 77, 92). Рішенням від 11 жовтня 2007 року (арк. справи 11-12, 67)
відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно пункту «в» статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення». Рішенням від 29 січня 2008 року (арк. справи
14-15) відповідачем були внесені зміни в абзац 10 мотивувальної частини рішення
від 11 жовтня 2007 року про відмову в призначення пенсії на пільгових умовах
ОСОБА_1., про те, що відповідно до наданих первинних документів пільговий стаж
роботи трактористом ОСОБА_1 становить 18 років 8 місяців та 25 днів.

Відповідач в
апеляційній скарзі посилався на те, що довідка, яка була надана позивачем, є
недостовірною, оскільки підставою її видачі є накази за період 1982-1985 роки,
оскільки книги наказів за 1982-1985 роки відсутні, а відомості про заробітну
плату вказують на те, що позивач працював трактористом але безпосередньо
зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції повний польовий сезон
не підтверджено, у зв'язку з не наданням до архівної установи ВАТ
«Новопсковський АГРОХІМ» первинної документації за відповідний період.

Проте, суд не
приймає заперечення відповідача в цій частині, оскільки в трудовій книжці
наявний запис (арк. справи 4-5) про роботу позивача з 4 березня 1982 року по 2
січня 1985 року трактористом в ВАТ «Новопськовський агрохім», що також
підтверджено довідкою (арк. справи 89), відомостями про отримання заробітної
плати за цей період.

Таким чином,
враховуючи, що позивачу на момент звернення до відповідача виповнилося 55 років
та він має загальний стаж більше 34 років та пільговий стаж роботи
трактористом-машиністом більше 21 року, колегія суддів погоджує висновок суду
першої інстанції про наявність підстав для скасування спірного рішення
відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пільгової пенсії як
трактористу-машиністу, безпосередньо зайнятому у виробництві
сільськогосподарської продукції, при загальному стажі роботи не менше 25 років,
з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Судом першої
інстанції при розгляді даної справи був порушений двохмісячний строк розгляду
адміністративної справи, встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного
судочинства України, проте дане порушення не призвело до невірного розгляду
справи по суті.

Крім того, суддею першої інстанції
неправильно вирішене питання щодо стягнення судових витрат. Судом першої
інстанції поставлено про стягнення з Державного бюджету України на користь
позивача судових витрат в сумі 8 грн. 50 коп.

Частиною
3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо
адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судовий
збір відповідно до підпункту “б” пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів
України „Про державне мито” та підпункту
2 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства складає 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян , тобто 3 грн.
40 коп. Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволений повністю на
користь позивача з Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 3 грн. 40 коп. Оскільки судовий збір складає 3 грн. 40 коп., а
позивачем при поданні позовної заяви було сплачено 8 грн. 50 коп. (арк. справи
23), колегія суддів роз'яснює позивачу, що він має право згідно частини 2
статті 89 Кодексу адміністративного судочинства України звернутися до суду
першої інстанції з клопотання про повернення зайво сплаченого судового збору в
розмірі 5 грн. 10 коп.

Виходячи з
вищевикладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції
прийняв постанову по суті вірно, проте з порушенням норм процесуального права
при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, що відповідно до статті 201 Кодексу
адміністративного судочинства України обумовлює зміну постанови суду першої
інстанції.

Керуючись
статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 201, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2, смт. Новопсковськ на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 12 червня 2008 року по адміністративній справі №
НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Постанову
Луганського окружного адміністративного суду від 12 червня 2008 року по
адміністративній справі № НОМЕР_1 змінити.

Викласти абзац 3
резолютивної частини постанови Луганського окружного адміністративного суду від
12 червня 2008 року по адміністративній справі № НОМЕР_1 в наступній редакції:

«Стягнути з
Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3 грн. 40 коп. судового збору».

В іншій частині
постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 червня 2008 року
по адміністративній справі № НОМЕР_1 залишити без змін.

На підставі
частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України відкласти з
дня закінчення судового розгляду справи на строк п'ять днів складання судового
рішення у повному обсязі.

Вступна та
резолютивна частини постанови складені, підписані колегією суддів у нарадчій
кімнаті та проголошені в судовому засіданні 12 листопада 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня складення в повному обсязі.

Постанова складена в повному обсязі та підписана колегією суддів 17
листопада 2008 року.

Головуючий: /підпис/ В.Г.Яманко

Судді
/підпис/ Т.Г.Арабей

/підпис/ К.П.Горбенко