Справа № 22а-515/08
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2008-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22 а 515/08 р. Головуючий у першій інстанції Навроцький А.П.
11 вересня 2008 року Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
головуючого судді: Маслія В.І. ,
суддів: Бараненка І.І., Саприкіної
при секретарі: Овчинніковій Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2в інтересах
ОСОБА_1на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26
березня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1до відділу державної служби
охорони при УМВС України у Вінницької області про визнання протиправною
бездіяльність та стягнення невиплачених коштів допомоги на оздоровлення, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу державної служби охорони при УМВС
України у Вінницької області про визнання протиправною бездіяльність та
стягнення невиплачених коштів допомоги на оздоровлення.
Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 березня 2007 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.
Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до
суду.
Не погоджуючись з постановою судуОСОБА_2 інтересах ОСОБА_1подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати постанову суду та постановити нову, якою
задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що суд неповно
дослідив обставини справи дав їм неправильну
оцінку, ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам матеріального і
процесуального права.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши
матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних
Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом про
зобов”язання відповідача виплатити матеріальну допомогу в розмірі місячного
грошового забезпечення на рік та матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі
посадового окладу за період служби, а саме
з 4 листопада 1993 року по 27 вересня 2001 року.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що він з 4 листопада 1993 року по
27 вересня 2001 року перебував на службі
в органах внутрішніх справ (ВДСО при Козятинському РВ УМВС України у Вінницькій
Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ „Про державну службу” державним службовцям
надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів з виплатою допомоги
на оздоровлення у розмірі посадового окладу.
Згідно п. 2 Указу Президента України № 926 від 4 жовтня 1996 року особам
рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ з 1 грудня 1996 року
мала виплачуватись матеріальна допомога в розмірі місячного грошового
забезпечення на рік.
На його заяву від 17.11.2006 року відповідач письмово його повідомив про
те, що за період його роботи у ВДСО при
Козятинському РВ УМВС України у Вінницькій області матеріальна допомога йому не
нараховувалась. А тому ОСОБА_1. вважає, що відповідач порушив його право на
отримання матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на
рік та допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.
Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебував на службі у
відділі охорони при Козятинському РВ УМВС України у Вінницький області з 4
листопада 1993 року на посаді
міліціонера і був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ в запас
Збройних Сил України за власним бажанням 27 вересня 2001 року.
Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач звернувшись до суду з
позовом в грудні 2006 року про захист свого порушеного права, порушив всі
можливі строки для звернення до суду, оскільки з часу його звільнення пройшло
більш ніж як п”ять років.
Суд дав належну оцінку обставинам справи, вірно виходив з того, що ОСОБА_1
доказів поважності причин пропуску строку для звернення до суду з таким позовом
не надав, а відповідач наполягав на застосуванні пропуску строку, як на
підставу для відмову у задоволенні позову, ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують, а тому
апеляційну скаргу потрібно відхилити, а постанову Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 26 березня 2007 року залишити без зміни.
Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України колегія суддів,
Апеляційну скаргу ОСОБА_2в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 березня
Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена протягом одного
місяця в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Судді