Справа № 2а-88/08
Суддя: Стратейчук Л.З.
Дата ухвалення: 2008-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2а-88/08
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2008
року Центрально - Міський
районний суд м. Макіївки Донецької області в складі :

головуючого
судді Стратейчук Л.З.

при секретарі Торолашвілі
О.Г.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Макіївки справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Центрально-Міської районної адміністрації
Макіївської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення щорічної одноразової допомоги учасникам бойових дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, який є ветераном війни і інвалідом війни 1 групи, просить стягнути з відповідача недоплачену
частину щорічної грошової
допомоги, що підлягає виплаті до 5 травня,
за 2005-2007 роки, вказуючи, що
та відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” має право на одноразову щорічну
допомогу в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Проте,
відповідач щорічну грошову
допомогу виплатив не в повному обсязі, за 2005-2006 роки виплатив по 400 грн, за 2007 рік - 450
грн. Дії відповідача просив визнати
неправомірними та стягнути на свою користь недоплачену суму встановленої законом грошової допомоги.

В судовому засіданні
позивач позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив їх задовольнити і
стягнути з відповідача на свою користь недоплачену частину щорічної допомоги,
що виплачується до 5 травня, що за
його підрахунками становить 9760
грн.

Представник відповідача - Управління праці та соціального
захисту населення Тверженкова І.А.., яка діяла за довіреністю, позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що на підставі ст. 17 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими для виконання місцевими органами
виконавчої влади та іншими, позивачу виплачена щорічна допомога до Дня перемоги
за 2005-2006 роки у розмірі 400 грн за кожний рік, за 2007 рік - 450 грн. Ці виплати проводяться
поштовими відділеннями за списками у строк з 22 квітня по 05 травня відповідного року. Фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією
цього закону здійснюється за рахунок державного бюджету. Відповідно до ч. 2 ст.
95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України
визначається будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків. Ст. 34
Закону України « Про державний бюджет України на 2005-2006 роки» передбачена
виплата щорічної одноразової допомоги відповідно до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій інвалідам 1 групи у
розмірі - 400 грн., на 2007 рік - 450 грн., а тому позивачеві була виплачена
разова грошова допомога, як учаснику бойових дій інваліду 1 групи, у розмірах
встановлених Законами України “Про Державний бюджет України на 2005, 2006, 2007
роки.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника
відповідача та дослідивши матеріали
справи, вважає , що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав .

Позивач є ветераном війни відповідно до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», інвалідом війни 1 групи, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_1, виданим 30.11.2004 року(а.с.3).

Правовий статус ветеранів війни,
визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551, розділом 3 якого
визначені пільги ветеранам та інвалідам війни та гарантії їх соціального
захисту. Стаття 13 зазначеного закону
передбачає пільги інвалідам війни, в тому числі частиною 5 статті 12
зазначеного закону у редакції від
25.12.1998 року № 367-Х1У, що діяла до внесення змін Законом від 28.12.2007
року № 107-У1, встановлено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни 1 групи
виплачується щорічна допомога в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

Фінансування
витрат, пов'язаних з введенням в дію Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до ст. 17 цього
Закону, здійснюється за рахунок
державного та міського бюджетів, а виплата разової грошової допомоги до 5
травня в розмірах, передбачених ст. ст. 12-16 вказаного Закону, відповідно до
ст. 17-1 цього Закону здійснюють органи праці та соціального захисту населення.
Таким чином, на відповідача покладений обов'язок здійснення виплати разової
грошової допомоги саме в розмірах, передбачених Законом України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Згідно ст. 34
Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік» виплата разової допомоги інвалідам війни 1
групи передбачена у розмірі 400 грн, на 2006 рік - ст. 30 Закону України «Про
державний бюджет України на 2006 рік» у розмірі 400 грн.; на 2007 рік - ст. 29 Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік» у розмірі 450 грн.;

Згідно довідок
відповідача виплата разової допомоги до 5 травня за 2005 рік
проведена з 22.04.2005 р. до 05.05.2005 р. в розмірі 400 грн.; за 2006 рік
- з 22.04.2006 р. до 05.05.2006 р. в
розмірі 400 грн.; за 2007 рік - з
22.04.2007 р. до 05.05.2007 р. в розмірі 450 грн (а.с.17). Отримання зазначених сум позивачем
не оспорюється.

Пунктом 1 Рішення Конституційного Суду України №
6-рп/2007 від 09.07.2007 року у справі № 1-29/2007 визнано такими, що не
відповідають Конституції України (неконституційними), деякі положення Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», у тому числі і положення п.
13 ст. 71, яким зупинено на 2007 рік дію частини 5 статей 12, 13, 14 та 15
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в
частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги.

Положення Законів України „Про Державний бюджет України
на 2005 рік”, „Про Державний бюджет України на 2006 рік” щодо розміру разової
допомоги ветеранам війни відповідно до
Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” неконституційними не визнавались, що доводить правомірність
застосування зазначених норм відповідачем при виплаті спірної допомоги за
вищезазначені роки.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму верховного Суду України від 1 листопаду
1996 року № 9 „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя
щодо необхідності оцінки
нормативно-правових актів будь-якого державного чи іншого органу на
предмет їх відповідальності як
Конституції України, так і закону, визначено, що у випадку встановлення судом
невідповідності чи суперечності нормативно-правового акту, який підлягав
застосуванню, законові, суд зобов'язаний застосовувати закон, що регулює ці
правовідносини.

Враховуючи зазначене виплата щорічної разової грошової допомоги учасникам
бойових дій за 2005-2006 роки здійснена
відповідачем у відповідності до діючого законодавства і дії відповідача щодо
цих виплат є правомірними, а виплати
разової допомоги за 2007 рік не
відповідають розміру таких виплат,
встановленому спеціальним законом, а саме - Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», тому дії
відповідача щодо відмови у здійсненні виплат у розмірі, зазначеному вказаним
законом, слід визнати неправомірними.

Враховуючи положення ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, яка діяла на
момент спірної виплати, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової
основи для встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою
конституційні гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України „Про прожитковий мінімум” від 15
липня 1999 року № 966-14, а також Закон України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017, згідно
ст. 1 якого прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального
розміру пенсії за віком.

Суму прожиткового мінімуму на 2007 рік на одну особу, яка
втратила працездатність, в розрахунку на місяць встановлено Законом України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік» у розмірі 406 грн. з 01.04.2007 року
по 30.09.2007 року. При цьому статтею 62 цього Закону встановлено, що для
визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого ч.
1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
з 01 квітня та з 01 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для
осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим ч. 1 цієї статті,
збільшений на один відсоток. Таким чином, мінімальний розмір пенсії за віком
станом на 01.04.2007 рік складав 410,06грн.

Отже, розмір щорічної разової грошової допомоги до 5
травня за 2007 рік, який повинен бути виплачений позивачеві складає :
410,06грн. х 10 = 4100.60 грн. Оскільки позивачеві за 2007 рік було виплачено
разову грошову допомогу в сумі 450 грн,
недоплачена сума такої допомоги за 2007 рік складає: 4100.60
грн. - 450 грн. = 3650.60 грн і підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 8,9,10,11,69-72, 86,
158-163,167,185,186,254,255 Кодексу адміністративного судочинства України,
Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”, Законом України “Про Державний
бюджет України на 2005 рік”, Законом України “Про Державний бюджет на 2006
рік”, Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007р. від 09.07.2007 року ,
суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії посадових
осіб Управління праці та соціального захисту населення Центрально-Міського
району м. Макіївки щодо виплати ОСОБА_1 разової допомоги до Дня Перемоги за 2007 рік.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради за
рахунок державного бюджету на користь ОСОБА_1 недоотриману суми щорічної
разової грошової допомоги, що підлягає виплаті до 5 травня, за 2007 рік у розмірі 3650.60 грн.

В частині позову
про стягнення недоотриманих сум
разової грошової допомоги за 2005-2006 роки у розмірі десяти мінімальних
пенсій - відмовити.

Постанова може
бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі до суду першої інстанції протягом 10 днів з дня її проголошення заяви
про апеляційне оскарження з наступною
подачею апеляційної скарги протягом 20 днів, або без попереднього подання заяви
у строк 10 днів.

Суддя