Справа № 22-а-15899/08
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

(письмове провадження)

18 грудня 2008 року м. Донецьк

справа № 22-а-15899/08

Донецький
апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого
судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Колеснік Г.А., Ястребової
Л.В.

розглянувши апеляційні скарги

1- ОСОБА_1; 2- Управління Пенсійного фонду України в Станично -
Луганському районі Луганської області

на постанову

Луганського окружного адміністративного суду

від

05 вересня 2008 року

по адміністративній справі

№2-а-10749/08

за позовом

ОСОБА_1

до

1-Управління Пенсійного фонду України в Станично - Луганському районі
Луганської області; 2-Головне управління Державного казначейства України в
Луганській області

про

визнання дій та бездіяльності незаконними та зобов'язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2008 року позивач звернувся до суду із позовом до УПФ України в
Станично - Луганському районі Луганської області, ГУДК України в Луганській
області в якому просив визнати дії та бездіяльність посадових осіб УПФ України
в Станично-Луганському районі Луганської області щодо виплати з 01.01.2006 р.
підвищення пенсії дитині війни незаконною, стягнути з відповідача доплати до
пенсії за віком з 01.01.2006 р., зобов'язання зробити перерахунок пенсії дитині
війни та робити його в подальшому, визначити заборгованість та проіндексувати
суми боргу; стягнути матеріальну шкоди у розмірі 10950,16 грн. грн. та моральну
шкоду у розмір 213363 грн. 20 коп. Крім того, позивач просив зобов'язати ГУДК
України в Луганській області забезпечити виконання рішення суду в разі нестачі
грошових коштів та ініціювати звернення Луганського окружного адміністративного
суду до Верховного Суду України про
звернення до Конституційного Суду України що до вирішення питання про
конституційність правових актів, які регулюють спірні правовідносини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1. зазначає, що він має статус дитини
війни і відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з
01.01.2006 року має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за
віком.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду
від 05 вересня 2008 року позов задоволено частково. Судом першої інстанції
задоволено позовні вимоги з 09.07.2007 року до 31 грудня 2007 року та
22.05.2008 року, починаючи з дати прийняття Конституційним Судом України рішень
про неконституційність Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік
- 2008 рік. В задоволені решти позовних
вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1. та УПФ України
в Станично - Луганському районі Луганської області подали апеляційні скарги, в
яких просили постанову суду скасувати та постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та УПФ в свою чергу просило в
задоволенні позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги
необґрунтованими, а судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін, з
наступних підстав.

ОСОБА_1. відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», відноситься до соціальної групи «діти війни», що підтверджується
відповідним посвідченням.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» в редакції яка діяла на момент звернення позивача, дітям війни
пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на
30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про державний бюджет України на 2007
року» від 19.12.2006 року, який набрав чинності з 01.01.2007 року, ст. 111 було
встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується
замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» виплачується
особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для
учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 6- рп від
09.07.2007 року положення ст. 111 Закону України «Про державний бюджет України
на 2007 року» визнано неконституційним.

Пунктом 41 розділу II Закону України „Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України"
внесені зміни до Закону України "Про соціальний захист дітей війни"
та ст. 6 цього Закону викладена у наступній редакції: "Дітям війни (крім
тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників війни", тобто 10% від прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року положення
п. 41 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 року»
визнано неконституційним.

На час розгляду цієї справи судом розмір мінімальної
пенсії за віком визначений лише ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб що втратили
працездатність.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15
липня 1999 року, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів
мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19
грудня 2006 року, був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка
втратила працездатність з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1
жовтня - 395 гривень.

Зазначена стаття була змінена Законом України від 15 березня 2007 року «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» та існує в новій редакції з 28 березня
2007 року, якою прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність,
визначений з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411
гривень. При цьому, зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено
встановити, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно
до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується
прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом
п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає
відповідно 410 грн. 06 коп.; 415 грн. 11 коп.

Згідно ст. 58 Закону України " Про Державний бюджет України на 2008
рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" прожитковий
мінімум складає: з 01.01.2008 року - 470 грн., з 01.04.2008 року - 481грн., з 01.07.2008 року - 482 грн., з
01.10.2008 року - 498 грн.

Враховуючи положення ст. 6 Закону України “Про соціальний захист інвалідів
війни”, керуючись таким принципом адміністративного судочинства як верховенство
права, з метою забезпечення передбаченого Конституцією України права на належне
соціальне забезпечення, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої
інстанції щодо необхідності задоволення позовних вимог позивача саме з
09.07.2007 року до 31 грудня 2007 року та 22.05.2008 року, починаючи з дати
прийняття Конституційним Судом України рішень про неконституційність Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік - 2008 рік».

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб , прав та
інтересів юридичних осіб.

Так як судом не встановлено
порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача шляхом відмови у
нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії у разі зміни розміру мінімальної
пенсії за віком, з огляду на те, що на
час звернення до суду ще не виникло вказаних підстав для захисту прав, свобод
та інтересів у суді, колегія суддів не вважає обґрунтованими вимоги ОСОБА_1. в частині зобов'язання відповідача
здійснювати перерахунок пенсії, як дитині війни в подальшому, у разі зміни
розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Що стосується вимог позивача про індексацію та
нарахування 3 % простроченої суми, колегія суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, про те що спірні правовідносини регулюються спеціальним
законом і не відносяться до тих, що регулюються правовідносинами зобов'язального
права.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення
з відповідача моральної шкоди, оскільки відповідач є бюджетною організацією,
соціальні виплати, в тому числі дитині війни, здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету, крім того, позивачем не доведено вини відповідачів у
заподіянні моральної шкоди.

Приймаючи до уваги викладене, колегія судів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалено судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, підстав для
задоволення апеляційних скарг та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись
статтями 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду України в Станично
- Луганському районі Луганської області на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 05 вересня 2008 року у справі №2-а-10749/08 за
позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Станично - Луганському
районі Луганської області, Головного управління Державного казначейства України
в Луганській області «про визнання дій та бездіяльності незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії» - залишити без задоволення, а постанову суду
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: