Справа № 22а-6786/08
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №
Головуючий суддя у 1-ої
інстанції - Єлісєєва Т.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

28 жовтня
2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого, судді Сафронової
С.В. (доповідача),

суддів Поплавського В.Ю.

Кожан М.П.

при секретарі Кочковій А.В.

за
участі: представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі м.Дніпропетровська на постанову Бабушкінського районного
суду м.Дніпропетровська від 28 травня 2008 року

у адміністративній
справі 2а-305/08 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України
в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська про визнання рішень
незаконними, -

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі
Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також не врахуванням судом обставин, що мають значення
для справи, просить скасувати постанову Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 28 травня 2008 року, якою визнано незаконною бездіяльність
УПФУ в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська та зобов'язано органи
пенсійного фонду перерахувати і виплатити позивачці підвищення до пенсії у
відповідності до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».
Одночасно, відповідачем в апеляційній скарзі ставиться питання про прийняття
нової постанови про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_2

Апеляційна скарга мотивована відсутністю до
01.01.2008 р. механізму реалізації положень ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей війни» та не
визначеністю на законодавчому рівні розміру мінімальної пенсії за віком, який
застосовується для обчислення підвищення пенсії особам зі статусом «дитини
війни», що на думку відповідача свідчить про відсутність підстав для визначення
органами УПФ самостійно цього розміру та відповідно вини відповідача в
порушенні прав позивачки.

В судовому засіданні представник відповідача
вимоги апеляційної скарги підтримала та наполягала на їх задоволені з наведених
в скарзі обставин. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подавши до суду
заяву про розгляд справи у її відсутності, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС
України надає суду можливість розглянути справу у її відсутність, оскільки
участь позивачки у справи не визнавалася судом обов'язковою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка
перебуває на обліку в УПФ України в Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська та має правовий статус «дитини війни», що відповідно надає їй
право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених
Законом України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-IV від 18.11.2004 р. (далі - Закон № 2195-IV від 18.11.2004 р.)

Право позивачки на оскарження рішень, дій та
бездіяльності відповідача, який відповідно до п.7 ст.3 КАС України є суб'єктом
владним повноважень уповноваженою державою на надання визначених Законом № 2195-IV від 18.11.2004 р. пільг, безпосередньо
передбачено ст.10 вказаного Закону та визначено ст.4, ст.6, п.1 ч.1 ст.17 КАС
України.

Предметом спору у даній справі є бездіяльність відповідача щодо
реалізації права позивачки на отримання державної соціальної підтримки у
відповідності до вимог ст.6 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р., якою визначено, що дітям
війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що УПФ
України в Бабушкінському районі м
Дніпропетровська не здійснювало будь-яких дій, пов'язаних з перерахунком пенсії
позивачки відповідно до вищенаведених положень Закону та виплат позивачці
надбавки до пенсії не проводило, що свідчить про бездіяльність відповідача
стосовно надання Клімовій О.М. соціальної
підтримки.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 судом першої інстанції правильно прийнято до уваги Рішення
Конституційного Суду України № 6-рп від 9 липня 2007 року, яким визнано
неконституційними п.12 ст.71 та ст.111 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», що
призупиняли дію ст.6 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновками суду щодо законодавчо визначеного обов'язку
відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 та виплати їй пенсії у розмірі, встановленому ст.6 Закону №
2195-IV від 18.11.2004 р., і проявленні відповідачем
бездіяльності у цьому питанні.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги та слугувати
підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки особливий
статус «дітей війни» та обумовлена цим необхідність їх адекватного соціального
захисту на законодавчому рівні визначає, що встановлені цим Законом державні
соціальні гарантії дітям війни, не можуть бути обмежені або скасовані іншими
нормативно-правовими актами (ч.2 ст.3 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р).

Оскільки функції з призначення, виплати
пенсій, надбавок, підвищень та доплат діючим законодавством покладено на органи
Пенсійного фонду України, тому відповідач по справі заперечуючи проти адміністративного
позову, у відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України повинен був доказати
правомірність своєї бездіяльності стосовно позивачки.

Проте відповідачем не було надано будь-яких доказів щодо правомірності
його бездіяльності, також як і не наведено підстав не застосування у виниклих
правовідносинах належним чином положень ст.7 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р., якою визначено, що фінансове
забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом,
здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

З огляду на встановлені судом першої інстанції
фактичні обставини справи та обрану правову позицію, колегія суддів приходить до висновку
про відсутність порушень норм матеріального та процесуального права при
прийнятті судом першої інстанції постанови. Інших визначених у ст.201 та ст.202
КАС України підстав для зміни або для скасування судового рішення, колегія
суддів також не вбачає, тому в задоволені апеляційної скарги треба відмовити, а
постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська залишити в
силі.

Керуючись п.1 ч.1
ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів -

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі м. Дніпропетровська - залишити без задоволення, постанову
Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2008
року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського адміністративного апеляційного
суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено до 03 листопада 2008 року

Судді
Сафронова С.В.

Поплавський В.Ю.

Кожан М.П.