Справа № 22-а-6855/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у І інстанції - Попкова О.Г.
Суддя-доповідач -
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 серпня 2008
року Справа
№ 22-а-6855/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді:
Василенко Л.А.,

суддів: Ханова Р.Ф.,

Старосуда М.І.,

при
секретареві Денисенко К.С.,

за участю
представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула
апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Стаханові Луганської
області на постанову Стахановського міського суду Луганської області від 28
січня 2008 року у справі № 2-а-38/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України в м. Стаханові Луганської області, третя особа:
Головне управління Державного казначейства України в Луганській області про
визнання неправомірними дій Управління Пенсійного Фонду України в м. Стаханові
у зв'язку з відмовою в призначенні пенсії, і

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Стахановського міського суду Луганської області від 28 січня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1
до Управління Пенсійного Фонду України в м. Стаханові Луганської області, третя
особа: Головне управління Державного казначейства України в Луганській області
про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного Фонду України в м.
Стаханові у зв'язку з відмовою в призначенні пенсії задоволені в повному
обсязі: визнані неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в м.
Стаханові Луганської області щодо відмови позивачеві у перерахунку та виплаті
пенсії по втраті годувальника у відповідності до Закону України Закону України
«Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», відповідача зобов'язано призначити ОСОБА_1 пенсію у
зв'язку з втратою годувальника в розмірі 2030,0 грн. щомісячно з дня звернення
з заявою - 20.06.2007р., зобов'язано відповідача призначити позивачеві
щомісячну компенсацію по втраті годувальника у розмірі 203,0 грн. з дня
звернення з заявою з 20.06.2008р.

Відповідач не погодився з таким рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду скасувати в зв'язку з порушенням норм матеріального
права, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представники позивача вважали апеляційну скаргу
необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, просили залишити
постанову суду першої інстанції без змін.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не прибули, про час.
дату та місце апеляційного розгляду сповіщені належним чином. Від відповідача
надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_4 дружиною якого була позивач, належав до першої категорії осіб,
постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вона отримувала пенсію по
втраті годувальника, яка була призначена
і нарахована її чоловікові на підставі Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби і деяких інших осіб», що не
оспорювало ся сторонами. Позивач звернулася до відповідача з заявою про перехід
з одного виду пенсії на іншій та призначення пенсії в розмірі, встановленому
ст..52 і ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з вимогами якого
розмір пенсії по втраті годувальника позивачеві повинний складати 203грн. і 2030,00 грн. відповідно, проте
пенсія і в липні і в серпні 2008 р. нарахована в сумі 337,11грн., що не
відповідає нормам спеціального закону та ч.1 ст.28 Закону №1058.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, пояснення представників
позивача, вивчила доводи апеляційної скарги, матеріали справи і вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що чоловік позивачки - ОСОБА_4 був
віднесений до першої категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, йому була встановлена 1 група інвалідності, що підтверджено
посвідченнями НОМЕР_1, НОМЕР_2(а. с. 7) та довідкою НОМЕР_3 (а. с. 9), позивач
має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей померлих
ветеранів війни, що підтверджено посвідченням НОМЕР_4 (а. с 8), є дружиною
померлого ліквідатора першої категорії, смерть якого пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, що підтверджено посвідченням НОМЕР_5(а. с. 9). 20.06.2007р.
позивач звернулася до відповідача з заявою про перехід з одного виду пенсії на
інший, а саме, просила призначити їй пенсію згідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі Закон №796), що підтверджується матеріалами пенсійної справа
(а.с.21,22). Згідно довідки №2717 від
15.08.2007р. позивач отримує пенсію по втраті годувальника, померлого внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі 337,71 грн. (а. с 11).

Згідно ч.1 ст.37 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі:
на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого
годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків
пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними
частками

На підставі ст.52 Закону №796 щомісячна компенсація в разі втрати
годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на
його утриманні, в розмірі 505 мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії,
передбаченої законодавством України. Право на щомісячну компенсацію в разі
втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи мають непрацездатні
члени сім'ї годувальника, які були на його утриманні.

Згідно ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою
годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за
бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в
1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно
з законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для
обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може
перевищувати 3,0 тис. карбованців. Обчислення і призначення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку
з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за
межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". В
усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності -
10 мінімальних пенсій за віком. Посилання відповідача на частину 5 статті 54 Закону
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, якою визначено, що порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку
з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається
Кабінетом Міністрів України, внаслідок чого відповідач керувався розміром 19
гривень 91 копійка, визначеним Кабінетом Міністрів України, зокрема постановою
№ 1 від 3 січня 2002 року „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за
рахунок державного бюджету”, (а з 1 вересня 2004 року - 22 грн. 30 коп.),
колегія судів не приймає, оскільки ототожнювати порядок і розмір в силу різного
правового навантаження цих визначень неможливо.

Наведена частина статті викладена із змінами згідно із Законами
України № 2532-12 від 1 липня 1992 року,
та № 3285-12 від 17 червня 1993 року (в редакції Закону № 230/96 від 6 червня
1996 року), тоді як частина третя, яка визначає обчислення і призначення пенсії
по інвалідності змінена Законом № 3108-15 від 17 листопада 2005 року (набрав
чинності 13 грудня 2005 року) і регулює безпосередньо правила обчислення пенсій
за нормами статті 54 спеціального закону.

Правовою підставою позовних вимог є частина 3 статті 67 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” якою
зазначено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, у тому числі віднесеним до
категорії 1. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його
встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної
гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України „Про
прожитковий мінімум” від 15 липня 1999 року № 966-14. Частиною 3 статті 4
даного Закону (в редакції Закону № 2505-4 від 25 березня 2005 року, що діє з 31
березня 2005 року) передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також
окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп
населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних
виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Статтею 62 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” від 19
грудня 2006 року № 489-5, що набрав чинності з 1 січня 2007 року („Урядовий
кур'єр” від 23 грудня 2006 року), був затверджений прожитковий мінімум на одну особу,
яка втратила працездатність з 1 січня 2007 року - 380 гривень, з 1 квітня 2007
року - 387 грн., з 1 жовтня 2007 року - 395 грн.

Зазначена стаття була змінена Законом України від 15 березня 2007 року №
749-5 та існує в новій редакції з 28 березня 2007 року („Урядовий кур'єр” та
„Голос України” від 28 березня 2007 року), якою прожитковий мінімум для особи,
яка втратила працездатність, визначений з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня -
406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. При цьому, зазначена стаття доповнена
абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру
пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1
жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили
працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті,
збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно
410 грн. 06 коп.; 415 грн. 11 коп.

Обґрунтування відповідачем своєї позиції посиланням на застосування у межах
спірних відносин постанов Кабінету Міністрів України, спростовується також
приписами пункту першого та шостого статті 92 Конституції України, статті 71
спеціального закону, відповідно до якого дія його положень не може призупинятися
іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону, а також
абзацом другим преамбули, частиною 3 статті 4, пунктом 2 частини першої статті
8 та пунктами 13, 16 Прикінцевих положень загального Закону якими передбачено
що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно
законами про пенсійне забезпечення, і те, що до приведення законодавства
України у відповідність із Законом (Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування), закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в
частині, що не суперечить цьому Закону.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і
нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених конституцією України та
законами України основних соціальних гарантій визначені Законом України «Про
державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000
року № 2017-3. Статтею 17 даного Закону до основних державних соціальних
гарантій включаються мінімальний розмір пенсії за віком. Частиною другою
зазначеної статті передбачено, що основні державні соціальні гарантії, які є
основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму,
встановленого законом. Стаття 19 зазначає, що виключно законами України
визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, (про що зокрема
зазначено у рішенні № 8-рп/2005 від 11 жовтня по справі № 1-21/2005) пов'язану
з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного
права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію,
згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії
громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку
держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за
спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що
пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження
змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін
до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Здійснюючи апеляційне розгляд справи у даній справі колегія суддів виходить
з того, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод
людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення,
передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23,
частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного
забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення
державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з
положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції
України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України

Таким чином у межах спірних відносин має місце порушення компетенції
відповідача, як органа владних повноважень, а саме в нарахуванні пенсії не у
тих розмірах, які визначені законом
України №796 та без врахування положень ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо необхідності застосування норм спеціального
закону у межах спірних відносин і вважає, що судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, але постанова підлягає зміні, бо при визначенні
дати, з якої необхідно здійснити перерахунок пенсії суд не застосував ч. 4 ст.
45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а
саме, не врахував, що перерахунок призначеної пенсії проводиться у разі
виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа. Із матеріалів справи
слідує, що позивач з такою заявою звернувся 20.06.2007р., отже відповідач повинен
здійснити перерахунок пенсії з 01.07.2007 року. Також необхідно змінити
резолютивну частину постанови суду першої інстанції щодо визначення розміру
пенсії, оскільки судом в даних спірних правовідносинах розмір пенсії не
визначається.

Судова колегія не приймає доводів апелянта щодо порушення предметної
підсудності судом першої інстанції, оскільки провадження у справі відкрито 03.09.2007р., а Луганський окружний
адміністративний суд розпочав свою діяльність 10.09.2007р.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що судом
першої інстанції допущено помилку при застосуванні норми матеріального права і
тому постанова суду першої інстанції підлягає зміну.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Стаханові
Луганської області задовольнити частково.

Постанову Стахановського міського суду Луганської області від 28 січня 2008
року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м.
Стаханові Луганської області, третя особа: Головне управління Державного
казначейства України в Луганській області про визнання неправомірними дій
Управління Пенсійного Фонду України в м. Стаханові у зв'язку з відмовою в
призначенні пенсії змінити, а саме, викласти третій і четвертий абзаци
резолютивної частини постанови в наступній редакції.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м.Стаханові здійснити
перерахунок пенсії у зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_1 згідно ст.ст. 52,
54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з мінімального розміру пенсії
завіком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з
01.07.2007р.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий

Судді: