Справа № 22-а-4/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий по 1-й інстанції:
Справа № 22-а-4/08 Господарський суд Волинської області
ряд.ст.зв. № 36
№ 9/103/13-2А
Доповідач: Олендер І.Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

21 квітня 2008 року
м. Львів

Колегія
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду

в
складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Заверухи
О.Б., Шавеля Р.М.,

при
секретарі
Соколовській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові
апеляційну скаргу представника позивача суб'єкту підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1- ОСОБА_2 на постанову Господарського суду Волинської
області від 15 березня 2007 року по справі № 9/103/13-2А за адміністративним
позовом суб'єкту підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1до Луцької
об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області про визнання
нечинним податкового повідомлення-рішення № від 29 жовтня 2003 року
про визначення суми податкового зобов'язання за платежем податок на додану
вартість в сумі 215 084,70 гривень, -

в с т а н о в и л а :

15
березня 2007 року Господарським судом Волинської області було прийнято
постанову по справі № 9/103/13-2А за адміністративним позовом суб'єкту
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції Волинської області про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення № від 29 жовтня 2003 року про
визначення суми податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість
в сумі 215 084,70 гривень, якою в задоволені позову було відмовлено.

Прийняту постанову суд першої
інстанції мотивував тим, що відповідач мав правові підстави для прийняття
оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки позивачкою було
допущено порушення вимог податкового законодавства, а саме занижено податок на
додану вартість. Крім того оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 29.10.2003 р. №/0 податковим органом було
вручено позивачу з дотриманням вимог ст.6 Закону України “Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
№2181-111 та п.4.9 Порядку направлення
органами державної податкової служби України податкових повідомлень платником
податків, затвердженого наказом
ДПА України 21.06.2001 р. №253 (в редакції наказу ДПА України від
27.05.2003 р. №47), зареєстрованого в
Міністерстві Юстиції України 11.06.2003
р. за №467/7788. Вказане свідчить
про те, що позивач пропустила
встановлений ст.99 КАС України строк звернення з адміністративним позовом до
суду без поважних причин, підстав для поновлення такого не має, а відповідач в
свою чергу наполягає на відмові у задоволенні адміністративного позову з цих
підстав.

Вказану
постанову в апеляційному порядку оскаржив представник позивачки ОСОБА_2. який в
поданій апеляційній скарзі покликається на те, що судом допущено неправильне
застосування матеріального та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Як на
доводи в своїй апеляційній скарзі представник апелянта покликається на те, що позивачкою пропущено строк подачі
адміністративного позову до суду, передбачений ст.99 КАС України з поважних
причин, і такий слід поновити, оскільки позивачка пропустила такий з поважних
причин. Також судом не взято до уваги, що акт перевірки та дії щодо вручення
позивачці податкового повідомлення-рішення суперечать чинному законодавству,
тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення. В зв'язку з цим просить постанову скасувати
та прийняти нову про задоволення позовних вимог.

Представники
апелянта - суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1. в
судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та просять таку
задовольнити.

Представник
відповідача Луцької ОДПІ Волинської області в судове засідання не явився, хоча
належним чином повідомлений про час, дату та місце апеляційного розгляду, тому
на підставі ч.4 ст.196 КАС України такий проведено у його відсутності.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення представників апелянта - позивачки СПД ФО
ОСОБА_1. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить
до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Розглядаючи
спір та приймаючи постанову про відмову в задоволені позову суд першої
інстанції підставно і обґрунтовано виходив із вимог ст.ст.99,100 КАС України,
та з врахуванням встановлених вище вказаними нормами строків звернення до суду
з адміністративним позовом, дійшов висновку що позивачка пропустила такий строк
без поважних причин, підстави поновлення такого відсутні, та з врахуванням
клопотання відповідача, правильно відмовив в задоволенні заявленого
адміністративного позову.

Такі висновки
суду є правильними та ґрунтуються на об'єктивній оцінці встановлених судом
фактичних обставин справи.

При
цьому суд першої інстанції правильно на підставі наявних доказів встановив, що ДПА у Волинській
області проведено позапланову
документальну перевірку
дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість
приватного підприємця ОСОБА_1. за період з 01.03.2003 р. по 01.08.2003 р., про
що складено акт перевірки від 30.09.2003 р. №86 (а.с.10-17) і такою встановлено
порушення: 1) п.2,6,7,8,9,10,11,12
Порядку ведення книги обліку придбання
товарів (робіт, послуг), затвердженого
наказом ДПА України від 30.05.1997 р. №165, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 23.06.1997 р. за №233/2037 із змінами та доповненнями та
п.2,6,7,8,10,11,12,13 Порядку ведення книги обліку продажу товарів (робіт,
послуг), затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 р. №165 та
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.1997 р. за №233/2037
записи в звітні податкові періоди в книзі обліку продажу товарів (робіт,
послуг) та в книзі обліку придбання товарів (робіт, послуг) відсутні; 2) підп. 3.1.1 п.3.1 ст.З, п.7.2.1 п.7.2 ст.7,
підп.7.3.1 п.7.3 ст.7, підп.7.4.1 п.7.4 ст.7, підп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 р. №168/97-ВР із
змінами та доповненнями, п.9 Порядку ведення книги обліку придбання товарів
(робіт, послуг), затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.1997 р. за №233/2037 і
доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього
липень 2003 р. на суму 153 629,0 грн., в тому числі по періодах: березень - 28
464,0 грн.; квітень - 40 786,0 грн.; травень - 19280,0 грн.; червень - 20 575,0
грн.; липень - 44 524, 0 грн.

На підставі акту документальної перевірки №86 від 30.09.2003 р. заступником
керівника ДПІ у м. Луцьку прийнято податкове повідомлення-рішення від
29.10.2003 року №/0, яким
позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем - податок на
додатну вартість у сумі 150 698,0 грн. - основний платіж, 64 386, 70 грн.
- штрафні (фінансові) санкції (а.с.37).

Суд першої інстанції правильно встановив та зробив відповідні висновки, що
з відмовного матеріалу №136 вбачається, що акт перевірки та оспорюване
податкове повідомлення-рішення від 29.10.2003 р. №/0 направлялись
підприємцю ОСОБА_1. за АДРЕСА_1 повідомленням про вручення 31.10.2003 р. за
№13677/26-210, але повернуто органами поштового зв'язку 03.12.2003 р. без вручення
через відсутність адресата (а.с.115-116), про що складено акт від 16.12.2003 р.
(а.с.117) та підтверджено листами Луцького поштамту від 13.1С №03-11/337 та від
22.10.2003 р. №03-11/376 (а.с. 120-121).

ДПА у Волинській області листом від 16.12.003 р. №16555/26-208 на
начальнику ДШ у м. Луцьку лист для розміщення матеріалів на дошку оголошень з
додатком рішення-повідомлення від 29.10.2003 р. (а.с. 118).

Згідно реєстру переданих з канцелярії податкових вимог по закінченні
10-денного терміну розміщення їх на дошці оголошень від 26.12.2003 p., підписаного зав. канцелярією ОСОБА_3.,
старшим державним податковим ревізором-інспектором управління дослідчих
перевірок ДПА у Волинській області О.П. Надюк та начальником управління
дослідчих перевірок ДПА у Волинській області А.Ф. Рудчук податкове повідомлення
№/0 було розміщено на дошці оголошень
податкового органу (а.с. 119).

При цьому суд першої інстанції правильно врахував, що відповідно до пп.
6.2.4 п.6.2 ст.6 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-111 податкова
вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено
особисто такій фізичній особі або її законному представникові або надіслано
листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомо місця її
знаходження із повідомленням про вручення.
В такому самому
порядку надсилаються податкові повідомлення. У разі, коли
податковий орган або пошта не може вручити платнику податків податкове
повідомлення або податкові вимоги у зв'язку з незнаходженням посадових осіб, їх
відмовою прийняти податкове повідомлення або податкову вимогу, незнаходженням
фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків, податковий
орган розміщує податкове повідомлення або податкові вимоги на дошці податкових
оголошень, встановленій на вільному для огляду місці біля входу до приміщення
податкового органу. При цьому день розміщення такої податкової вимоги
вважається днем її вручення.

Відповідно до п.4.9 Порядку направлення
органами державної податкової служби України податкових повідомлень платником
податків, затвердженого наказом
ДПА України 21.06.2001 р. №253 (в редакції наказу ДПА України від
27.05.2003 р. №47), зареєстрованого в
Міністерстві Юстиції України 11.06.2003
р. за №467/7788 якщо податковий орган або пошта не може
вручити платнику податків податкове повідомлення у зв'язку
з незнаходженням посадових
осіб, їх відмовою
прийняти податкове
повідомлення, незнаходженням фактичного
місця розташування (місцезнаходження) платника податків,
то працівник структурного
підрозділу, у якому
складено таке податкове
повідомлення, на підставі інформації від структурного підрозділу, до функцій
якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна
особа, визначена керівником податкового
органу для виконання
таких функцій, у
день надходження до податкового органу такої інформації оформляє
відповідний акт, у якому вказує причину, яка призвела до неможливості вручення
податкового повідомлення. Зазначений акт долучається до справи платника
податків. У той самий день структурний підрозділ, до функцій якого входить
реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа,
визначена керівником податкового органу для виконання таких функцій, розміщує
податкове повідомлення на
дошці податкових оголошень (повідомлень), установленій на
вільному для огляду місці біля входу до приміщення податкового органу. При
цьому день розміщення такого податкового повідомлення на дошці податкових
оголошень (повідомлень), зафіксований в
акті про причини неможливості його вручення платнику
податків, вважається днем його вручення.

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення від 29.10.2003 р.
№/0 податковим органом було вручено позивачу з дотриманням вимог ст.6
Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-111та п.4.9 Порядку
направлення органами державної
податкової служби України податкових
повідомлень платником податків,
затвердженого наказом ДПА України 21.06.2001 р. №253 (в редакції
наказу ДПА України від 27.05.2003 р. №47), зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 11.06.2003
р. за №467/7788.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що
зазначені вище обставини, щодо вручення позивачці оспорюваного податкового
повідомлення-рішення стверджуються згаданим відмовним матеріалом №136 том 1
(а.с.240-242), де знаходиться оригінали листів ДПА у Волинській області від
31.10. 2003 р. №13677/26-210 та від 22.12.2003 р. №16931/26-218 Який оглядався
судом першої інстанції, та з'ясовані при розгляді іншої справи №02/86-92 за
позовом ДПА у Волинській області до СПД ОСОБА_1. та ТзОВ “Аксона”, м. Київ про
визнання угоди недійсною по акту № 86 від 30.09.2003 p., який був предметом дослідження у цій справі, де приймав участь інший
представник позивачки ОСОБА_4. по її дорученню, де позивачка заявляла ряд
клопотань і зверталася зі скаргою до Львівського апеляційного господарського
суду на рішення від 03.03.2005 у справі №02/86-92.

Крім того, за результатами даної перевірки була винесена постанова про
порушення кримінальної справи від 30.12.2003 p., проводились
слідчі дії, зустрічні перевірки допити ОСОБА_1., саме за скаргою
СПД ОСОБА_1. Луцьким міськрайонним судом
Волинської області прийнята постанова від 01.04.2004 p., якою скасована постанова про порушення
кримінальної справи (а.с.92).

Вказане вище на думку колегії суддів апеляційної інстанції прямо свідчить про
те, що позивачка була ознайомлена
і з актом перевірки і з податковим повідомленням-рішенням.

Згідно ч.1,ч.2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в
межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС України або
іншими законами, і для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була
дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Можливість відновлення процесуального строку пов'язується з обов'язковою
наявністю поважної причини пропуску
строку. Позивачем не подано доказів щодо наявності поважних причин пропуску
строків позовної давності. Виходячи із змісту ст.99 КАС України поважними
причинами визнаються лише ті, які є об'єктивно непереборними, не залежать від
волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення сторонами процесуальних дій.

Наведені представниками позивачки доводи, що позивачці стало відомо, про
існування податкового повідомлення-рішення від 29.10.2003 р. №/ з
постанови ДВС від 11.08.2006 р., судом першої інстанції правильно відкинуті з
огляду на встановлені обставини пов'язані з повідомленням такої про акт
перевірки та саме податкове повідомлення-рішення, і з огляду на те, що вказана
постанова прийнята на виконання
виконавчого листа №05/78-1 та в ній відсутні посилання на вищезазначене податкове
повідомлення-рішення Луцької ОДПІ.

Крім того, оспорюване податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ було
предметом дослідження у справі №05/78-54 за позовом прокурора м. Луцька в
інтересах держави в особі Луцької ОДПІ до відповідача підприємця ОСОБА_1 про стягнення 217
397,53 грн. податкового боргу за рахунок
активів платника. Зокрема, у постанові
господарського суду Волинської області від 29.05.2006 р. зазначене, що податковий борг з ПДВ у сумі
215 084,70 грн. (150 698,0 грн. основний борг та 64 386,70 грн. штрафні
санкції) виник внаслідок несплати
податкового зобов'язання визначеного податковим повідомленням-рішенням від 29.10.2003 р.
№/0 згідно акту перевірки №86 від 30.09.2003 p., дана заборгованість не сплачена, визнана відповідачем (СПД ОСОБА_1.) і
тому підлягає до стягнення за рахунок
активів підприємця ОСОБА_1. Дана
постанова набрала законної сили
29.11.2006 р. з прийняттям ухвали Львівського апеляційного господарського від
29.11.2006 p., якою постанова
місцевого суду від 29.05.2006 р. по справі №05/78-54А залишена без змін, а
апеляційна скарга СПД ( ОСОБА_1. від
06.09.2006 р. без задоволення. З постанови Львівського апеляційного господарського суду від 29.11.2006 р. вбачається,
що за СПД ОСОБА_1. рахується узгоджена
сума заборгованості по сплаті податків, яка становить 217 397,53 грн. Вказана
сума складається із сум податкових зобов'язань, вказаних відповідачем (СПД
ОСОБА_1.) у деклараціях та визначених податковим органом у
податковому повідомленні-рішенні.

Зазначеним спростовуються доводи представників позивача, що сума
податкового зобов'язання з ПДВ є неузгодженою.

При цьому слід
взяти до уваги, що згідно з вимогами ст.72 КАС України обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Відповідно до
ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких
встановлено ці обставини.

Ч.1 та ч.2 ст. 100 КАС України
встановлює, наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду
відповідно до яких пропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на
цьому наполягає одна із сторін та що лише у випадку якщо суд визнає причину
пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа
розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Колегія суддів
вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що покликання
позивачки та її представників на те, що така взнала про порушення її прав та
інтересів з постанови
ДВС від 11.08.2006 р., спростовуються зазначеними вище доказами, та що підстав
визнавати причину пропущення строку поважною не має.

Як вбачається зі
змісту заперечень представника відповідача, сторона, в даному випадку
відповідач наполягав на застосуванні наслідків пропуску звернення до суду з
адміністративним позовом та просив відмовити у задоволенні позовних вимог
позивача саме з цих підстав.

Враховуючи вище
наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно, відповідно
до вимог КАС України, застосував в даному випадку наслідки пропущення позивачкою строків звернення до адміністративного суду
та правомірно відмовив їй в задоволенні позову.

Таким чином
враховуючи вище наведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та
ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, відповідає вимогам ст.ст.2,10,11,71,72,138,143,159,161-163 КАС
України, доводи апеляційної скарги її не спростовують, тому підстав для
скасування постанови суду першої інстанції не має.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу представника позивача суб'єкту підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1- ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Господарського суду Волинської області від 15 березня
2007 року по справі № 9/103/13-2А за адміністративним позовом суб'єкту
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції Волинської області про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення № від 29 жовтня 2003 року про
визначення суми податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість
в сумі 215 084,70 гривень, - без змін.

Ухвала набирає
законної сили негайно після проголошення.

На ухвалу апеляційного
суду може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця після проголошення, а у
разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
: І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

Р.М.Шавель