Справа № 22а-526/08
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
cправа № 22а-526/07
головуючий суддя у 1-ій
категорія статобліку - 38
інстанції - Яма Д.М.
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2008 року
місто
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого, судді Сафронової С.В. (доповідача)

суддів Поплавського В.Ю.

Уханенко С.А.

при секретарі Соболь Т.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хортицького районного
суду м. Запоріжжя від 13 липня 2007 року

у адміністративній справі № 2а-62/07
за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Хортицької районної адміністрації
Запорізької міської ради, Запорізького обласного наркологічного диспансеру,
ОСОБА_2 та третьої особи - Запорізьке міське управління УМВС України в
Запорізькій області про визнання дій незаконними та відшкодування
моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2007 року ОСОБА_1 звернувся в Хортицький районний суд м.
Запоріжжя з адміністративним позовом
до відділу освіти Хортицької
районної адміністрації Запорізької
міської ради, Запорізького обласного наркологічного диспансеру, ОСОБА_2
та третьої особи Запорізького міського управління УМВС України в Запорізькій
області про визнання незаконним та анулювання взяття його на профілактичний
облік Запорізького обласного наркологічного диспансеру, визнання незаконними
дій посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 щодо зняття його з уроків та
зобов'язання проходження наркологічного огляду, а також про стягнення моральної
шкоди на його користь з Запорізького обласного наркологічного диспансеру в сумі
5000,00 грн. та з відділу освіти Хортицької районної адміністрації Запорізької
міської ради в сумі 2000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що під
час його навчання в ІНФОРМАЦІЯ_1 у листопаді 2004 року за ініціативою
заступника директора школи ОСОБА_2 його, як неповнолітнього незаконно було
оглянуто лікарем-наркологом без присутності батьків та педагога. Наведені
обставини за твердженням позивача призвели до розповсюдження неправдивої
інформації та викликало негативне ставлення до нього в школі, що завдало йому
душевні страждання та моральну шкоду, і вимусило перевестися для навчання до
іншої школи. За результатом огляду лікарем-наркологом його було поставлено на профілактичний облік,
як особу, яка вживає наркотичні засоби, що у лютому 2006 р. позбавило його
можливості отримати необхідний для вступу до Запорізького юридичного інституту
МВС України на денну форму навчання сертифікат про проходження профілактичного
наркологічного огляду, а запізнє отримання сертифікату у квітні 2006 р. вимусило його вступити до
вказаного навчального закладу на заочну форму навчання на контрактній основі.
Звернення до адміністративного суду позивач мотивує тим, що за його попереднім
зверненням з цивільним позовом судом було відмовлено у відкритті провадження.

Постановою Хортицького районного суду від 13
липня 2007 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до відділу освіти
Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради і Запорізького
обласного наркологічного диспансеру, та закрито провадження у справі на
підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України в частині позову до ОСОБА_2

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду, визнати
незаконним та анулювати взяття на профілактичний облік в Запорізькому обласному наркодиспансері,
визнати незаконними дії ОСОБА_2та стягнути з відповідачів моральну шкоду.

Відповідач Комунальна установа «Обласний клінічний наркологічний
диспансер» Запорізької обласної ради скористувавшись своїм правом подав
заперечення на апеляційну скаргу, у якій посилається на законність судового
рішення, вважає дії завуча школи ОСОБА_2законними. Просить суд апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, постанову Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 13.07.07 р.
залишити без змін.

Відділ освіти Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради
не погодившись з апеляційною скаргою позивача подав заперечення, просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з підстав законності
та обґрунтованості рішення суду.

Судом
встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач у 2006 році отримав середню освіту, після
чого почав готувати документи до вступу у вищий навчальний заклад Запорізький
юридичний інститут МВС України на денну
форму навчання. Звернувшись до Запорізького обласного наркологічного диспансеру
за вищевказаним сертифікатом, йому було відмовлено у видачі такого, оскільки
з'ясувалося, що ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку. Звернувшись до прокуратури Хортицького району
м. Запоріжжя та до прокуратури м. Запоріжжя та Запорізької області позивача було знято з обліку та видано
сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду. Однак
сертифікат було видано лише 05.04.06 р., тобто після спливу терміну для подачі
документів до відділу по роботі з персоналом ЗМУ УМВС України в Запорізькій
області.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1, у
приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за пропозицією заступника директора школи
ОСОБА_216.11.04 р. пройшов медичний огляд у лікаря-нарколога Запорізького ОНД
ОСОБА_3 і за результатами цього огляду позивач був поставлений на профілактичний
облік, та протягом 2005-2006 р.р. відвідував з батьками диспансер. На звернення
позивача 05.04.2006 р. йому було видано сертифікат про проходження
профілактичного огляду, де зазначено, що протипоказань для вступу до вузу не
має, і позивач вступив до бажаного ВУЗу.

За наведених обставин суд
першої інстанції прийшов до висновку про помилковість тверджень позивача щодо порушення Інструкції про
профілактичний наркологічний огляд, затвердженої наказом Міністерства охорони
здоров'я України № 339 від 28.11.1997 р., оскільки даний нормативний документ
не має відношення до спірних правовідносин, а також про безпідставність
аргументів позивача стосовно перешкоджання йому вищенаведеними діями
відповідачів в отриманні сертифікату про проходження профілактичного наркологічного
огляду та своєчасного надання цього документу до відділу роботи з персоналом
ЗМУ УМВС або ж до приймальної комісії навчального закладу, в якій він бажав
поступити.

Відмовляючи у задоволені
позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що дана справа є
адміністративною

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам по
справі та не відповідає вимогам чинного матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, суд помилково визначив характер та зміст спірних
правовідносин, оскільки залишив без належної правової оцінки дії відповідачів
саме у тих правовідносинах, у яких виник спір та не з'ясував статус
відповідачів, здійснювані ними функції,
завдання їх діяльності та об'єм повноважень, а також коло су­спільних
відносин, на які поширюються ці
повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового вирішення.

Визначення поняття «справа адміністративної
юрисдикції» наведено у п.1 ч.1 ст.3 КАС України, під якою розуміється переданий
на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції
може бути переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір,
який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно
їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один
суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших)
суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи
такого владного суб'єкта.

Як вбачається з матеріалів справи позивач та відповідач ОСОБА_2 у
спірних правовідносинах відповідно до положень ст.19 Закону України «Про
загальну середню освіту» № 651-ХІV від 13.05.1999 р. мали статус рівних
учасників навчально-виховального процесу в загальноосвітньому закладі, їх права
та обов'язки визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, якими
не передбачається повноваження заступника директора навчального закладу вчиняти владно-управлінські дії стосовно учнів,
що породжують, змінюють або припиня­ють конкретні правовідносини.

Відповідно до визначених у ст.ст.36,37,38 Закону України «Про загальну
середню освіту» № 651-ХІV від 13.05.1999 р. повноважень відділу освіти районної
адміністрації та загальноосвітнього навального закладу також не входять владні управ­лінські функції
стосовно учнів у навчально-виховальному процесі.

Судом першої інстанції встановлено, що спірні
правовідносини виникли між учасниками навчально-виховального процесу в
загальноосвітньому закладі з приводу проведенням медичного огляду учня та
постановлення його на облік, у зв'язку з чим у цього учня через певний час
виникли утруднення в отриманні за першим зверненням сертифікату про проходження
профілактичного наркологічного огляду.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до
ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Предметом спору в даній справі є право позивача на безпечні та
нешкідливі умови і режим навчання, захист від примусового медичного огляду та
обліку, захист честі та гідності, а відновлення порушеного права зі сторони
відповідачів шляхом відшкодування моральної шкоди. Вказані правовідносини
врегульовані нормативними актами про освіту та про охорону здоров'я. Тобто між
сторонами існує спір про право, що в свою чергу виключає її розгляд у порядку
адміністративного судочинства.

Відсутність в даних спірних правовідносинах
ознаків публічно-правового спору свідчить також і статус відповідачів у справі,
які не є суб'єктами владних повноважень в розумінні адміністративного
судочинства

Так,
поняття «суб'єкта владних повноважень» визначено у статті 3 КАС України, це є
органи державної влади, орган місцевого самоврядування. їхні посадові чи
службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій
на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже,
необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим
суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні
здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

У випадку, якщо суб'єкт владних повноважень у
спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо
іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами
КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен
вирішуватись адміністративним судом.

Компетенція
адміністративних судів визначена статтею 17 КАС України
, в частині 1 якої зазначено, що адміністративні
суди розглядають спори фізичних чи
юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З огляду на наведене, колегія суддів звертає увагу на визначене Законом
України «Про загальну середню освіту» № 651-ХІV від 13.05.1999 р. завдання загальноосвітнього навчального
закладу, призваного забезпечувати реалізацію прав громадян на загальну середню
освіту (ст.8 Закону)

Згідно ст.35 Закону України «Про освіту» № 1060-ХІІ від 23.05.1991 р.
завданням загальноосвітніх шкіл є всебічний розвиток дитини як особистості, її
нахилів, здібностей, талантів, засвоєння визначеного суспільними,
національно-культурними потребами обсягу знань та інше.

Таким чином, виходячи із
вищенаведеного, а також з огляду на розуміння КАС управлінської діяль­ності, як предмета адміністративного су­дочинства,
колегія суддів приходить до висновку, що дана
справа не є публічно-правовим спором і не підпадає під визначення справи
адміністративної юрисдикції
(адміністративна справа), наведене у п.1 ч.1 ст.3 КАС України і
компетенція адміністративних судів,
встановлена на цей спір не поширюється, оскільки вимоги позивача не
стосуються захисту його
прав, свобод та
інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів
державної влади, зазначених відповідачами.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Враховуючи положення ч.1 ст.203
КАС України ухвалене у справі
судом першої інстанції судове рішення
підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 157, 198, 203, 205, 206 Кодекса адміністративного судочинства України
колегія суддів

у х в а л и л а:

У
задоволені апеляційної скарги ОСОБА_1 -
відмовити, постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2007
року - скасувати, провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до
відділу освіти Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради,
Запорізького обласного наркологічного диспансеру, ОСОБА_2 та третьої особи
Запорізьке міське управління УМВС України в Запорізькій області - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення повного
тексту ухвали.

Судді
Сафронова С.В.

Поплавський
В.Ю.

Уханенко С.А.