Справа № 22а-6148/08
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД_
справа № 22а - 6148/08 (07) Головуючий
суддя у 1-ій
категорія статобліку - 48 інстанції
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 жовтня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого,
судді Сафронової С.В. (доповідача),

суддів Нагорної Л.М.

Кожан М.П

при
секретарі Кочковій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради Кіровоградської області на постанову Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2008 року

у адміністративній справі № 2а-215/08 за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради Кіровоградської області про стягнення
недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, -

в с т а
н о в и л а:

У
лютому 2008 року позивач звернувся до суду першої
інстанції з адміністративними позовами до Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської
області та змінивши свої вимоги в судовому засіданні
просив суд стягнути з відповідача по справі на його користь суму недоплаченої
разової щорічної грошової допомоги за 2007 рік у розмірі 1770,30 грн. та судові
витрати на правову допомогу у розмірі 403,40 грн. В обґрунтування позову
ОСОБА_1 вказує на те, що має статус учасника бойових дій і користуються всіма
правами та пільгами, передбаченими діючим законодавством для цієї категорії
осіб, а тому відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ йому щорічно до 05 травня повинна
виплачуватись одноразова грошова допомога в розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком. Фактично за 2007 рік призначена грошова допомога, всупереч вимогам
Конституції України, Закону України № 3551-ХІІ
проводилася не в повному обсязі.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської
області від 15 квітня 2008 року позов було задоволено
частково. З відповідача було стягнуто недоплачену суму разової грошової
допомоги, яка виплачується до 5-го травня, за 2007 рік на користь ОСОБА_1 у розмірі 1770,30 грн., 150 грн. витрат на
отримання юридичної допомоги та 3,40 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої
інстанції, як таку, що винесена з порушенням норм матеріального права і
прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду
частково скасувати виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій на підставі посвідчення НОМЕР_1 (а.с.
4) і користується пільгами, встановленими Законом України N 3551-XII. В доповненні до позову та в
судовому засіданні позивач вказує на те, що йому за 2007 рік було сплачено
щорічну одноразової грошової допомоги, у розмірі 280 грн.

Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції правильно застосовував висновки рішення
Конституційного суду України від 09 липня 2007 року, яким визнано, що не
відповідає Конституції України, таке положення Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію частини 5 ст. 12-15
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в
частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги.

На
підставі вищезазначеного рішення Конституційного суд України розміри виплат,
встановлені ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік», втратили чинність.

З 9
липня 2007 року став знову діяти ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», тому згідно ч. 4 ст.17-1 цього закону, особи які не
отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею
та отримати її до 30 вересня 2007 року”.

Також,
в рішенні Конституційного суду України від 09 липня 2007 року зазначено, що
воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані неконституційними. Тобто ці висновки є
загальнообов'язковими для всіх судів України.

На час
прийняття судом першої інстанції судового рішення ці висновки діяли у часі, тому
колегія суддів вважає, що судом вони були застосовані правильно.

Крім
того відповідно до ст. 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5
травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно
із ч. 1 ст. 28 Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а
у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею
62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» затверджений на
2007 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня -
380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. При цьому,
установлено, що для визначення
мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини
першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня та з 1
жовтня 2007 року
застосовується прожитковий
мінімум для осіб,
які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим
частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток.

Отже,
судом першої інстанції правильно було визначено розмір разової щорічної
допомоги.

Разом з
тим, колегія суддів вважає, що судом невірно було вирішено питання про
відшкодування позивачу судових витрат по справі.

Відповідно
до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені
нею документально підтверджені
судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був
орган місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Постановою
КМУ №590 від 27 квітня 2006 року «Граничні розміри компенсації витрат,
пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ» визначено, що
компенсація в адміністративних справах витрат, пов'язаних з правовою допомогою
стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних
повноважень: якщо компенсація відповідно до закону сплачується за рахунок
держави не перевищує суму, що обчислюється
виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день.

Враховуючи
розмір мінімальної заробітної плати 525 грн. за повний робочий день, сума
відшкодування становить 26,25 грн. (525 х 5%).

Як
видно з матеріалів справи, відповідно до договору про надання правової допомоги
від 05 березня 2008 року (а.с.9) позивач оплатив адвокату ОСОБА_2 за захист
прав та інтересів позивача в судовому засіданні 400 грн.

Згідно
протоколу судового засідання від 25.03 2008 року (а.с.14) та журналу судового
засідання від 15.04.2008 року (а.с.19-20) тривалість розгляду справи під час
розгляду справи склала 1 годину 40 хвилин.

Таким
чином, компенсаційні витрати складають 26,25 грн. : 8 год. * 1,66 год. = 5,45
грн.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає за необхідне змінити постанову суду першої інстанції в частині
стягнення витрат позивача на правову допомогу та стягнути замість 150 грн.
- 5,45 грн. з державного бюджету на
користь позивача.

Крім того колегія суддів вважає що
постанову суду першої інстанції в частині стягнення з позивача 3,40 грн.
судового збору необхідно скасувати, оскільки відповідно до ст. 22 Закону
України № 3551-ХІІ ветерани війни та особи, на
яких поширюється чинність цього Закону, звільняються від плати за оформлення
документів, юридичні консультації, а також від судових витрат, пов'язаних з
розглядом питань щодо їх соціального захисту.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують
висновку суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування
постанови.

Керуючись ст.198,
ст.201, ст.205, ст.207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради Кіровоградської області - частково задовольнити.

Постанову
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 квітня
2008 року в частині стягнення з відповідача 150 грн. витрат на правову допомогу
змінити, стягнувши на користь позивача з державного бюджету України витрати на
правому допомогу в розмірі 5,45 грн., відмовивши в іншій частині цих вимог.

В
частині стягнення з ОСОБА_1 3,40 грн. судового збору - скасувати.

В іншій
частині постанову суду - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з моменту складення повного тексту постанови

Повний текст постанови складено до 28 жовтня 2008 року

Судді Сафронова
С.В.

Нагорна Л.М.

Кожан М.П.