Справа № 22-а-2512/08
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2008 року колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного
суду

у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів: - Сіренко О.І., Григорова А.М.

при секретареві - Касян В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті
Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2007 року по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Міністерства
фінансів України, Державного казначейства України, 3-тя особа без самостійних
позовних вимог - Територіальне управління Державної судової адміністрації
України в Харківській області про стягнення заборгованості по заробітній платі,
яка виникла внаслідок стягнення прибуткового податку, -

В с т а н о в и л а:

У
серпні 2007 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної судової адміністрації
України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, 3-тя
особа без самостійних позовних вимог - Територіальне управління Державної
судової адміністрації України в Харківській області про стягнення
заборгованості по заробітній платі, яка виникла внаслідок стягнення
прибуткового податку.

Постановою
Харківського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2007 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою
від 19 грудня 2007 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись
на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін,
розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а
постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2007 року
слід залишити без змін, оскільки у відповідність до ст. 200 Кодексу адміністративного
судочинства України, - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального та
процесуального права.

З матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді судді Лозівського міськрайонного суду
Харківської області з 1987 року.

З 1 січня 2004 року набрав
чинності Закон України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22 травня 2003
року № 889-4, яким запроваджений податок з доходів фізичних осіб, який
відповідно до пункту 4 частини 1 статті 14 Закону України «Про систему
оподаткування» від 25 червня 1991 року №1251-12 належить до загальнодержавних
податків і зборів (обов'язкових) платежів.

_________________________________________________________________________________________________________________

Категорія: 28
Головуючий 1 інстанції - Курило
Л.В.

Справа № 22-а-2512/08
Суддя доповідач -
Мельнікова Л.В.

Відповідно до вимог
зазначеного Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» ТУ ДСА в
Харківської області утриманий та перерахований до Державного бюджету України, а
позивачем, як платником податку сплачений податок з доходів фізичних осіб.

Пунктом 22.2 статті 22
зазначеного Закону передбачено, у разі, якщо норми інших законів чи інших
законодавчих актів, що містять правила оподаткування доходів (прибутків)
фізичних осіб, суперечать нормам цього Закону, пріоритет мають норми цього
Закону.

Норм, які б звільняли суддів
від сплати податку з доходів фізичних осіб або передбачали компенсацію втрат
доходів від сплати прибуткового податку нормами наведеного Закону, нормами
інших законів з питань оподаткування не передбачено.

Пунктом 22.12.1 пункту 22.12
статті 22 зазначеного Закону, у зв'язку з набранням чинності цим Законом,
рекомендовано Президенту України скасувати укази Президента України, які
стосуються оподаткування доходів фізичних осіб (прибуткового податку з доходів
громадян).

Указом Президента України
від 25 грудня 2003 року № 1497/2003 визнані такими, що втратили чинність з 1
січня 2004 року, у тому числі абзац четвертий статті 1 Указу Президента України
від 10 липня 1995 року № 584 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту
суддів», який встановлював, що заробітна плата суддів не обкладається
прибутковим податком за місцем основної роботи.

Враховуючи наведене, колегія
суддів вважає, що відповідачем обґрунтовано утримано, а позивачем правомірно
сплачений податок з доходів фізичних осіб у відповідних звітних періодах 2004 -
2007 років, як плата фізичної особи за послуги, які надаються їй територіальною
громадою, на території якої така фізична особа має податкову адресу або
розташовано особу, що утримує цей податок згідно з цим Законом (абзац 1.13
статті 1).

Відповідно до частини першої
статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах
її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Конституційні засади правосуддя
закріплені розділом 8 Конституції України. Правові засади організації судової
влади та здійснення правосуддя в Україні, систему судів загальної юрисдикції,
основні вимоги щодо формування корпусу професійних суддів, систему та порядок
здійснення суддівського самоврядування, а також встановлення загального порядку
забезпечення діяльності судів та регулювання інших питань судоустрою
визначається Законом України «Про судоустрій України».

Закон України «Про статус
суддів» визначає статус суддів з метою забезпечення належних умов для
здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів України, охорони прав і
свобод громадян.

Стаття 11 Закону України
«Про статус суддів» передбачає забезпечення незалежності суддів, яка, серед
іншого, забезпечується матеріальним і соціальним забезпеченням суддів
відповідно до їх статусу. Матеріальне і побутове забезпечення суддів визначене
статтею 44 зазначеного Закону, частина перша якої передбачає склад заробітної
плати.

Жодна з наведених норм не
визначає компенсацію від втрати заробітної плати, пов'язаної із справлянням
податку за Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб». Частина 8 статті 14 Закону
України «Про судоустрій України» передбачає, що при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової
захищеності суддів.

Частина 3 статті 11 Закону
України «Про статус суддів» передбачає, що гарантії незалежності судді,
включаючи заходи його правового захисту, матеріального і соціального
забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не
можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами. Оскільки нормами
зазначених законів як компенсація від втрати заробітку, так і виплата
заробітної плати без стягнення податку з доходів фізичних осіб не передбачена,
підстави вважати порушеними у межах спірних відносин дані норми відсутні.

Стаття 48 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2004 рік» від 27 листопада 2003 року № 1344-4 передбачає в 2004 році повну
компенсацію витрат, пов'язаних із справлянням податку з доходів фізичних осіб
відповідно до Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», із
грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержуваних
військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу (в тому числі
відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) органів
внутрішніх справ, органів та установ виконання покарань, податкової міліції у
зв'язку з виконанням обов'язків несення служби, здійснюється за рахунок
бюджетних призначень на оплату праці загального та спеціального фондів
державного бюджету на утримання Міністерства оборони України, інших військових
формувань та правоохоронних органів, створених відповідно до законів України, а
також органів виконавчої влади та цивільних установ, до яких відряджені в
установленому порядку військовослужбовці та особи рядового і начальницького
складу в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

З метою покриття ризиків
бюджету, пов'язаних з проведенням податкової реформи, та досягнення реальності
і збалансованості державного та місцевого бюджету пунктом 44 статті 80 Закону
України «Про Державний бюджет на 2004 рік» зупинені на 2004 рік статті 64 і 65
Бюджетного кодексу України, статті 16 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» в частині закріплення та застосування нормативів відрахувань
податку з доходів фізичних осіб за бюджетами місцевого самоврядування, який
справляється з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат,
одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу (в
тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ)
процесуальних норм. Міністерство фінансів України відповідно до статті 35
Бюджетного кодексу України при отриманні від головних розпорядників бюджетних
коштів бюджетних запитів проводить аналіз бюджетного запиту з точки зору його
відповідності меті, пріоритетності, а також ефективності використання бюджетних
коштів (стаття 36 Бюджетного кодексу України). На підставі аналізу бюджетних
запитів Міністерство готує проект закону про Державний бюджет України.

З письмових заперечень
Міністерства фінансів України та Державної судової адміністрації України
вбачається, що у 2004-2006 роках взагалі не передбачались суми на виплату
компенсації.

Положення про Державне
казначейство України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21
грудня 2005 року № 1232. Державне казначейство України є урядовим органом
державного управління, що діє у складі Міністерства фінансів України і йому
підпорядковується. Зазначеним положенням встановлені основні завдання, функції
як засіб здійснення повноважень до покладених на нього завдань, та права. У
межах спірних відносин відсутні будь-які неправомірні дії з боку Державного
казначейства України щодо позивачів. Оскільки підстави для стягнення заявлених
сум з Державного бюджету України відсутні, стосовно зазначеного відповідача
слід відмовити у задоволенні позовних вимог.

Положення про Державну
судову адміністрацію України, затверджене Указом Президента України від 3
березня 2003 року №182/2003. Державна, судова адміністрація України є
центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, діяльність якого
спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Серед інших завдань,
покладених на Державну судову адміністрацію України, підпунктом 13 пункту 4
передбачене виконання функцій головного розпорядника бюджетних коштів,
передбачених на фінансове забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції та
діяльності кваліфікаційних комісій суддів усіх рівнів, органів суддівського
самоврядування, інших органів і установ судової системи та ДСА України, а
підпункт 14 даного пункту передбачає здійснення матеріального і соціального
забезпечення суддів, у тому числі суддів у відставні, а також працівників
апаратів судів.

Державна судова
адміністрація України виконує функції головного розпорядника бюджетних коштів,
виходячи з чого вона подає до Міністерства фінансів України бюджетний запит,
тобто розрахунки необхідних витрат судової влади, визначених відповідно до
Закону України „Про статус суддів" та інших нормативно-правових актів для
закладення їх до проекту закону про Державний бюджет України на відповідний
рік. Розподіл коштів за напрямками видатків Державна судова адміністрація
України як головний розпорядник коштів здійснює самостійно.

Зазначений Закон та інші
нормативно-правові акти не передбачають право суддів на заявлену компенсацію,
що обумовлює неможливість включення її сум до бюджетного запиту.

Таким чином, жодний із
відповідачів при здійсненні своїх владних управлінських функцій не порушив
права позивача.

Колегія суддів вважає, що
надання судді за рахунок Держави матеріального і соціального захисту, у тому
числі заробітної плати, що відповідає його високому статусу є гарантією
забезпечення незалежності. В Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи від
13 жовтня 1994 року № (94) 12 (994 323) зазначається, «Незалежність, дієвість
та роль суддів має забезпечити те, щоб статус і винагорода суддів відповідали
гідності їхньої професії та відповідальності, яку вони беруть на себе».
Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з
конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних
умов для здійснення незалежного правосуддя.

Однак вирішувати зазначене
питання з порушенням норм чинного законодавство є неприпустимим.

Враховуючи наведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивач
не має права на відшкодування втрати частини заробітку, пов'язаної із
справлянням податку з доходів фізичних осіб, а тому підстав для задоволення
позову не вбачається.

Інші доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 1, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а
постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2007року
- без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду
набирає законної чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України
протягом місяця.

Головуючий суддя - (підпис) Л.В.
Мельнікова

Судді
(підпис) О.І. Сіренко

(підпис) А.М.
Григоров

Повний текст ухвали
виготовлений та підписаний 13 жовтня 2008 року.

Згідно з
оригіналом

Суддя Л.В.
Мельнікова