Справа № 22-а-8319/08
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у 1 інстанції - Ушаков Т.С.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

12
вересня 2008 року справа
№ 22-а-8319/08

зал
судового засідання № 2 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Міронової Г.М.

суддів: Горбенко К.П., Яманко В.Г.

при секретарі

Білоус К.І.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу за участю представників
від позивача: від відповідача:

судовому засіданні Управління Пенсійного фонду України у Перевальському
районі Луганської області; не з'явився не з'явився

на постанову

Луганського окружного
адміністративного суду

Від

12 червня 2008 року

у адміністративній справі

№ 2-а-8682/08

за позовом

ОСОБА_1

До

Управління Пенсійного фонду
України в Перевальському районі Луганської області;

Про

визнання дій неправомірними та
зобов'язання зробити перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2008 року позивач
звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача
неправомірними та зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в
Перевальському районі Луганської області
провести йому перерахунок
пенсії по інвалідності з
01.01.2006 року.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 12 червня 2008 року позов ОСОБА_1до Управління
Пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання зробити перерахунок пенсії задоволено у повному обсязі.

Не
погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив постанову суду скасувати та постановити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити, посилаючись на ч. 5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою
встановлено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильскої катастрофи визначаються Кабінетом Міністрів України.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач отримує
пенсію як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, має другу
групу інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Сторони, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, були
повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії,
інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від
прожиткового мінімуму, встановленого Законом.

ОСОБА_1 належить (віднесений) до першої категорії осіб, які потерпіли внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1, його
визнано інвалідом другої групи (а.с.6-10).

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-4, який відповідно
до його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій.

Абзацом другим преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно
шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 даного Закону
передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються
виключно законами про пенсійне забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг
визначене статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Розділ 8 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - спеціальний закон) передбачає правила
призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1,
2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних
категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну
пенсію.

Стаття 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам,
віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у відповідних розмірах, зокрема інвалідам другої групи - 75
відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата зазначеної пенсії відповідно до
статті 53 даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії
чи іншого доходу.

Нормами статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та
умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у
зв'язку з втратою годувальника. Зазначені норми розповсюджуються на позивача як
віднесеного до категорії 1.

Згідно частини третьої ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсія у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи
із заробітку за межами зони відчуження
провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Частина четверта статті 54 цього Закону передбачає, що в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчим по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його
встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної
гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про
прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України
„Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” від 5 жовтня
2000 року № 2017-ІІІ, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум
використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за
віком, який відповідно до статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону (в
редакції Закону № 2505-4 від 25 березня 2005 і діє з 31 березня 2005 року) передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу,
а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних
груп населення, щороку затверджується
Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на
відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях
загальнодержавної сфери розповсюдження.

Статтею 58 Закону
України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України" затверджений на 2008 рік прожитковий
мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили
працездатність: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, з 1 липня -
482 гривні, з 1 жовтня - 498 гривень.

Також, п. 28 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" були внесені зміни, у тому числі, до ст.ст. 50, 54 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", та встановлено розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, для інвалідів 2 групи - 20 процентів прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність. Розмір пенсії для інвалідів 2 групи -
учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - 200 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України №
10-рп від 22.05.2008 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду
України щодо відповідності Конституції
України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу І, пунктів 61,
62, 63, 66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону України „Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про внесення
змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року №
107-УІ і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статті 67 розділу І, пунктів 1-4, 6-22, 24-100
розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення
змін до деяких законодавчих актів України" визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є неконституційними), у тому числі, положення
п. 28 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення
змін до деяких законодавчих актів України".

Конституційний
Суд України неодноразово розглядав проблему (про що, зокрема, зазначено у
рішенні № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року по справі № 1-21/2005), пов'язану з
реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження
конституційного права громадян на достатній життєвий
.рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони
України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують
додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема,
належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У
рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації,
гарантії є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень,
тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не
допускається.

Колегія суддів виходить з того, що
конституційні принципи, на яких базується здійснення
прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне
забезпечення, передбачені статтями І, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8,
частиною 2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції
України, набуте у сфері пенсійного забезпечення,
не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного
права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8
Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, з огляду на частину
2 статті 8 КАС України, якою принцип верховенства права застосовується з
урахуванням практики Європейського суду з прав людини, зазначає, що по спорам
даної категорії, де судами було встановлено порушення пункту 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено у рішеннях
суду у справах „Проніна проти України", „Кечко проти України".

Також, згідно ч. 1 ст. 2 Закону
України „Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду"
від 23.02.2006 р., рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковим для
виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Згідно ст. 17 Закону
України „Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду"
суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Однак, приймаючи рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції помилково зобов'язав
Управління Пенсійного фонду України у Перевальському районі Луганської
області провести перерахунок пенсії саме
з 01.11.2006 року.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Перевальському
районі із заявою про перерахунок пенсії
19.02.2008 року і відповідач надав йому
відповідь, що перерахунок призначеної пенсії здійснено у відповідності до змін
діючого законодавства, тобто, у
відповідності до редакції статей 50, 54 спеціального закону, яка діяла з 01.01.2008 року (а.с. 4-5).

У пункті 5 резолютивної частини Рішення Конституційного
Суду України № 10-рп від 22.05.2008
року зазначено, що положення Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін
до деяких законодавчих
актів України" ( 107-17 ), визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, що
узгоджується зі статтею 152 Конституції України, якою встановлено, що Закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх неконституційність.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до частково
неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції
підлягає зміні.

На
підставі викладеного, керуючись статтями 2, 11, 21, 70, 71, 159, 160, 184, 195,
196, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Перевальському
районі Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного
суду від 12 червня 2008 року у справі № 2-а-8682/08 за позовом ОСОБА_1до Управління
Пенсійного фонду України в Перевальському районі Луганської області про
визнання дій неправомірними та зобов'язання зробити перерахунок пенсії -
задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 червня 2008
року у справі № 2-а-8682/08 за позовом ОСОБА_1до Управління Пенсійного фонду
України в Перевальському районі Луганської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання зробити перерахунок пенсії - змінити.

Перерахунок пенсії на підставі пункту
5 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 10-рп від
22.05.2008 року здійснити з 22 травня 2008 року.

В іншій часті постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 12 червня 2008 року - залишити без змін.

Постанова
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Г.М.
Міронова

Судді: К.П.Горбенко

В.Г.Яманко