Справа № 22-а-6915/08
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2008-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

в 1 інстанції - Хрімлі О.Г.
Суддя-доповідач - Старосуд М.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

«22
липня» 2008 року справа № 22-а- 6915/08

зал
судового засідання у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Старосуда М.І.

суддів: Бадахової Т.П.

Ханової Р.Ф.

при
секретарі судового засідання
Чуріковій Я.О.

за участю позивача та представника позивача: ОСОБА_1. та ОСОБА_2.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Управління
Пенсійного фонду України в Київському районі м.
Донецька

на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду

від по адміністративній справі

21 квітня
2008 року № 2а-6241/08 ( суддя Хрімлі О.Г.)

за позовом

Прокурора Київського
району м. Донецька в інтересах ОСОБА_1

до

Управління Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Донецька

про

зобов'язання
вчинити певні дії, - ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Київського району
м. Донецька в інтересах ОСОБА_1. звернувся до суду з позовною заявою до
управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Донецька про зобов'язання вчинити певні дії. Позивач
просить зобов'язати здійснити перерахунок пенсії з подальшим збільшенням
розміру у відповідності до змін законодавства відповідно до розміру
середньомісячної заробітної плати за період з 1991 року по 2007 рік з
урахуванням законів України «Про державний бюджет України» за вказаний період.

Постановою Донецького
окружного адміністративного суду від 21 квітня 2008 року у справі № 2а-6241/08
позовна заява задоволена повністю:
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Київському районі м. Донецька здійснити з 1991 року по 2007 рік
перерахунок пенсії ОСОБА_1 за інвалідністю відповідно до Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з мінімального прожиткового мінімуму, встановленого для
відповідної категорії населення.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати судове
рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовної заяви
відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторони, перевіривши матеріали справи і обговоривши
доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, встановила наступне.

ОСОБА_1 належить (віднесений) до
першої категорії і є особою, яка
потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи,
що підтверджується посвідченням НОМЕР_1, визнаний інвалідом ІІ групи, що
підтверджується довідкою серії ДОН-05 № 004549.

В грудні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про
перерахунок пенсії з посилкою про застосування коефіцієнта підвищення
заробітної плати згідно постанови КМУ №396 від 20 грудня 1991 року та Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до листів
управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька від 11
грудня 2007 року та 26 грудня 2007 року відповідачем було відмовлено в
перерахунку пенсії.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №
1058-4, який відповідно до його преамбули визначає принципи, засади і механізм
функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування,
призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Абзацом другим преамбули цього Закону передбачено, що
зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування
здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4
даного Закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення
визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та
соціальних послуг визначене статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Розділ 8 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - спеціальний закон) передбачає правила
призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1,
2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних
категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну
пенсію.

Приписами зазначеної статті встановлено, що з 1 січня
2007 року максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового
утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової
грошової допомоги та пенсій за особливі заслуги перед Україною та інших доплат
до пенсій, встановлених законодавством), призначених (перерахованих) у 2006 -
2007 роках відповідно до цього Закону, не може перевищувати 12 мінімальних
розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини 1 статті 28
Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, на
місяць згідно із Законом № 489-5 від 19 грудня 2006 року. Такий самий
граничний розмір визначений даною статтею для пенсій призначених у 2006 році
відповідно до Закону № 3235-15 від 20 грудня 2005 року.

Проаналізувавши
норми даної статті колегія судів зазначає, що ними визначений загальний граничний (максимальний) розмір
пенсій, призначених (перерахованих) за нормами спеціального закону у 2006-2007
роках, а також граничний розмір пенсій призначених за спеціальним законом.

Стаття 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам,
віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у відповідних розмірах, зокрема інвалідам 2 групи - 75
відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата зазначеної пенсії відповідно
до статті 53 даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку,
пенсії чи іншого доходу.

Нормами статті 54 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені
підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії
1 та у зв'язку з втратою годувальника. Зазначені норми розповсюджуються на
позивача як віднесеного до категорії 1.

Згідно частини третьої ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсія у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи
із заробітку за межами зони відчуження
провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Частина четверта статті 54 цього Закону передбачає, що в
усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим 8 мінімальних
пенсій за віком.

Колегія судів
зазначає, що даною нормою визначений для даної категорії нижчий розмір державних пенсій. Таким чином, якщо
нормами статті 49 спеціального закону передбачений максимальний розмір, то
частиною 4 статті 54 даного закону нижчий розмір державної пенсії для
інвалідів, віднесених виключно до першої категорії, та у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової
основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації
державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає
Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а
також Законом України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні
гарантії” від 5 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ, згідно статті 1 якого прожитковий
мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру
пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону (в редакції Закону №
2505-4 від 25 березня 2005 року, що діє з 31 березня 2005 року) передбачено, що
прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до
основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується
Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний
рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної
сфери розповсюдження.

Прожитковий мінімум на 2006 рік відповідно до статті 65
Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік” (газета „Урядовий кур'єр” від
30 грудня 2005 року) на одну особу, яка втратила працездатність в розрахунку на
місяць складає: з 1 січня - 350 гривень, з 1 квітня - 359 гривень, з 1 жовтня -
366 гривень.

Статтею 62 Закону України „Про Державний бюджет України
на 2007 рік” від 19 грудня 2006 року № 489-5, що набрав чинності з 1 січня 2007
року, був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила
працездатність з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1 жовтня -
395 гривень.

Зазначена стаття була змінена Законом України від 15
березня 2007 року № 749-5 та існує в новій редакції з 28 березня 2007 року,
якою прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, визначений з 1
січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. При
цьому, зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для
визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого
частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий
мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим
частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410
грн. 06 коп.; 415 грн. 11 коп.

Таким чином, для позивача як інвалідів 2 групи, особи, що
постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, нижчий розмір
державної та додаткової пенсії повинен розраховуватися, виходячи із наведених
розмірів.

Позиція Управління ґрунтується виключно на постановах
Кабінету Міністрів України, огляд яких не підтверджує доводи відповідача
стосовно того, що будь-якою із них визначений мінімальний розмір пенсії за
віком для встановлення нижчого рівня пенсії, у тому числі інвалідам, внаслідок
захворювання від аварії на ЧАЕС.

Конституційний
Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зокрема зазначено у рішенні
№ 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року по справі № 1-21/2005), пов'язану з
реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження
конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював
правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні
категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія
призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України
зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому
звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не
допускається.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи і ухвалюючи судове
рішення у даній справі колегія суддів виходить з того, що конституційні
принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в
Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3,
частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною
2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте
у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою
гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе
зобов'язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як
статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Колегія суддів вважає, що дії Управління щодо виплати
державної пенсій позивачу у розмірах менших від восьми мінімальних пенсій за
віком та додаткової пенсії у розмірах менших від 75 відсотків мінімальної
пенсії за віком є неправомірними, оскільки не відповідають вимогам ст. 50, ч. 4
ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Керуючись Конституцією України,
Законом України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, ст. 195, ст. 196,
п.3 ст. 198, п. 1 ст. 202, ст. 205, ст. 207, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 21 квітня 2008 року у справі № 2а-6241/08 - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 21 квітня 2008 року у справі № 2а-6241/08 за позовом
прокурора Київського району м. Донецька в інтересах ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі
м. Донецька про зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька здійснити з
1991 року по 2007 рік перерахунок пенсії ОСОБА_1 за інвалідністю відповідно до
Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з мінімального прожиткового
мінімуму, встановленого для відповідної категорії населення - скасувати.

Позовні вимоги прокурора Київського
району м. Донецька в інтересах ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі
м. Донецька про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Київському районі
м. Донецька вчинити певні дії, а саме здійснити перерахунок та доплату пенсії
ОСОБА_1 з 01.01.2006 року, згідно ст.50, 54 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова Донецького апеляційного адміністративного суду вступає в законну
силу з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в
разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий
суддя

Судді