Справа № 22а-5134/08
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2008-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 5134/08
Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку-48
Попович С.М. (справа № 2а-135/08)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Поплавського В.Ю.,

суддів -
Уханенка С.А., Сафронової С.В.,

при секретарі -
Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради

на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області
від 14 лютого 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради про стягнення
недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и
л а :

У січні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради
про стягнення недоплачених коштів на
оздоровлення за період 2000-2005, 2007 роки
в сумі 8176,50 грн. Посилався на
те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої
категорії у зв'язку з чим користується всіма правами та пільгами, передбаченими
діючим законодавством для цієї категорії осіб, а тому, відповідно до ст. 48 ЗУ
«Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ, йому передбачені
щорічні виплати на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.
Проте, відповідачем, всупереч вимогам Конституції України та Закону України №796-ХІІ,
було виплачено на користь позивача, значно занижені суми компенсації на
оздоровлення без врахування встановленого на території України розміру
мінімальної заробітної плати.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від
14 лютого 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені повністю, а саме: на його
користь з відповідача стягнуто недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за
2000-2005, 2007 роки в розмірі 8176,50 грн.

Під час розгляду
справи у суді першої інстанції відповідач або його представник заперечень щодо
позову на підставі пропуску строку позовної давності не заявляв.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову районного суду, оскільки вона винесена з
порушенням норм матеріального права та ухвалити нове рішення по справі, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і
обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив, що
відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" учасникам
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати допомоги.

Суд вірно зазначив, що виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над урядовими нормативно-правовими актами, при
вирішенні даного спору необхідно застосовувати саме норми Закону, а не
постанови Кабінету Міністрів.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України
, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону №796-ХІІ
, щорічна допомога учасникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії виплачується у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати (аб.7 ч. 4
ст. 48 Закону № 796-ХIІ ).

Згідно ст. 1 ЗУ "Про встановлення розміру мiнiмальної заробітної плати на 2000
рік" розмір мiнiмальної заробітної плати
встановлено з 1 квітня 2000 року - 90 гривень, з 1 липня 2000 року -
118 гривень на місяць.

Статтею 1 Закону України "Про встановлення
мінімальної заробітної плати на 2002 рік" від 13.12.2001 р. № 2896-III розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2002 року у розмірі 140
гривень на місяць, а з 1 липня 2002 року - 165 гривень на місяць.

Статтею 1 Закону України "Про встановлення
мінімальної заробітної плати на 2003 рік" від 26.12.2002 р. № 372-IV
розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2003 року у розмірі
185 грн. на місяць, з 1 грудня 2003 року - 205 грн.

Відповідно до ст. 89
Закону України "Про Держаний бюджет України на 2004 рік"
розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 вересня 2004 року - 237 гривень на місяць.

Відповідно до ст. 83 Закону України "Про Держаний
бюджет України на 2005'' розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1
січня 2005 року у розмірі 262 гривні на місяць, з 1 квітня 2005 року - 290
гривень на місяць, з 1 липня 2005 року - 310 гривень на місяць, з 1 вересня
2005 року - 332 гривні.

Згідно ст. 76 Закону України "Про Державний бюджет
України на 2007 рік" встановлений з
1 січня 2007 року розмір мінімальної заробітної плати 400
гривень на місяць, з 1 квітня 2007 року - 420 гривень, з 1 липня 2007 року - 440 гривень
та з 1
жовтня 2007 року - 460 гривень.

Зі змісту вимог
законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 2000 -
2005, 2007 роки, законів України про державний бюджет України на 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2007 роки
не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної
плати з метою реалізації норми статті 48 Закону № 796-ІІ, на що вірно в своєму рішенні
вказував суд першої інстанції.

Крім того, встановлений ще в 1996 році постановою КМУ №
836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не
змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України.

Щодо положень Закону України "Про Держаний бюджет
України на 2007 рік", якими було зупинено в 2007 році дію ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», то в цьому випадку суд першої інстанції вірно
застосував висновки рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007
року, яким вищезазначені положення Закону України "Про Держаний бюджет
України на 2007 рік" були визнані неконституційними та нечинними.

За таких обставин
та з урахуванням вимог статті 48 Закону №796-ІІ, Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської
міської ради повинно виплатити позивачці щорічну допомогу на
оздоровлення за 2000 - 2005, 2007 роки.

Суд першої інстанції правильно визначив розмір
недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2000 - 2005, 2007 роки, який
підлягає стягненню на корить позивача.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а постанову районного суду - без змін.

Доводи
апеляційної скарги щодо пропуску строку позовної давності безпідставні,
оскільки під час розгляду справи судом першої інстанції ці доводи були
відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради - залишити без
задоволення.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської
області від 14 лютого 2008 року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця з моменту набрання законної сили.

Головуючий В.Ю. Поплавський

Судді:
С.А. Уханенко

С.В.
Сафронова