Справа № 22а-1418/07
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2007-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2007
року Судова колегія Одеського апеляційного

адміністративного суду у складі:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Бітова А.І. та Милосердного
М.М.,

при секретарі - Усенко С.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 15
червня 2007 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миколаївського обласного військового комісаріату, Головного управління Пенсійного фонду України в
Миколаївській області про захист права на пенсійне забезпечення,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2007
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївського
обласного військового комісаріату та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про
зобов'язання зробити перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням
надбавок:

· з 01 вересня 1999 року - щомісячної надбавки у розмірі
40% посадового окладу, передбаченої Указом Президента України № 847/99 від 14
липня 1999 року «Про додаткові заходи щодо впорядкування грошового
забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України»;

· з 01 січня 2003 року - щомісячної надбавки у розмірі 100%
грошового забезпечення, встановленої Указом Президента
України №173/2002 від 23 лютого 2002 року «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і
начальницького складу органів внутрішніх справ»;

·
з 01 травня 2003 року - щомісячної
надбавки за безперервну службу, передбаченої Указом Президента України №389/2003 від 05 травня 2003 року «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства
внутрішніх справ України, Державного комітету у справах
охорони державного кордону України та Управління державної
охорони України за безперервну службу»;

·
з 01 березня 2001 року - премії у
розмірі 33,3 % грошового забезпечення, передбаченої
Постановою Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року № 829 «Про грошове забезпечення військовослужбовців» та Положенням
«Про порядок виплати грошового забезпечення
військовослужбовцям Збройних Сил України», затвердженим Наказом Міністра
оборони України № 75 від 05 березня 2001 року.

__________________________________________________________________________

Головуючий І інстанції суддя
Алейніков В.А. Справа №22а-1418/2007 р.

Доповідач суддя Золотніков О.С. Категорія № 22

2

Крім того, позивач просив зобов'язати відповідачів провести донарахування і
виплату недоплачених 50 % пенсії за 2005 - й рік.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2007 року
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції при
вирішенні справи порушено матеріальний та процесуальний закон. На думку
апелянта, відмова у задоволенні позову
суперечить положенням Конституції України та іншим законодавчим актам з питань пенсійного забезпечення військовослужбовців.
Крім того, як вказується в апеляційній скарзі, при
розгляді справи суд не зупинив провадження у справі до розгляду іншої справи, яка розглядалася в порядку конституційного
судочинства, чим порушив вимоги п. З ст. 156 КАС
України. У зв'язку з викладеним ставиться питання про скасування постанови суду
першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника позивача в підтримку апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її
задоволення.

Судом встановлено, що підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби в
запас за віком з 21 грудня 1996 року з призначенням йому пенсії військовослужбовця, яку обчислено з усіх видів
грошового забезпечення, які він отримував під час служби.

З 01 січня 2005 року позивачу виплачувалося 50 %, а з 01 січня 2006 року -
100 % пенсії, перерахованої на підставі Закону України
«Про внесення змін до статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 15 червня 2004 року.

Відповідно до положень ст. 43 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262 -XII «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» (в
редакції до 15.06.2004 року, яка діяла до 01.01.2005 року) при обчислені пенсій особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової служби за контрактом враховуються відповідні
оклади за посадою, військовим чи спеціальним званням, процентна надбавка за вислугу років, надбавки за вчене звання і
вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби в
порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393
«Про порядок обчислення вислуги років, призначення та
виплати пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей» передбачено, що пенсії особам зазначеної категорії військовослужбовців обчислюються із суми грошового забезпечення,
що виплачується їм на день звільнення з військової служби.

На підставі викладеного суд першої інстанції при вирішенні справи обґрунтовано
виходив з того, що запроваджені Указом Президента України № 847/99 від 14 липня
1999 року, Указом Президента України та № 173/2002 від
23 лютого 2002 року, Указом Президента України № 389/2003 від
05 травня 2003 року надбавки військовослужбовцям не є підвищенням грошового забезпечення, з якого позивачу нарахована пенсія, а
належать до додаткових видів грошового
забезпечення, яких позивач під час його служби в Збройних Силах України не отримував, а тому ці надбавки не могли бути враховані при
пенсійному забезпеченні ОСОБА_1. При цьому зазначеними указами не передбачено перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям
у зв'язку із запровадженням цих надбавок.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 6 квітня 1998 року № 452 «Про упорядкування додаткових видів
грошового забезпечення військовослужбовців», якою

3

затверджені додаткові види грошового
забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, премія, що виплачується
військовослужбовцям, не віднесена до додаткових видів грошового
забезпечення.

Зазначене преміювання військовослужбовців було запроваджене на підставі
Указу Президента України від 4 жовтня 1996 року № 923
«Про грошове забезпечення військовослужбовців», та
здійснювалось на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року № 829 «Про грошове забезпечення
військовослужбовців». Проте необхідність врахування розмірів зазначеної премії
при обчисленні пенсії наведеними нормативними актами не передбачено.

У зв'язку з викладеним висновок суду першої інстанції про неможливість
врахування розміру премії при нарахуванні пенсії позивачу є
обґрунтованим.

Відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги позивача, суд апеляційної
інстанції також враховує, що Рішенням
Конституційного Суду України від 14 червня 2007 року № 3-рп/2007 положення
Закону України «Про внесення змін до статті 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 15
червня 2004 року, якими передбачено право пенсіонерів - військовослужбовців та
прирівняних до них осіб на перерахунок пенсій з урахуванням нових щомісячних видів грошового забезпечення та виплату 50
відсотків перерахованої пенсії з 01 січня 2005 року і 100 відсотків
перерахованої пенсії з 01 січня 2006 року визнано такими, що відповідають
Конституції України (є конституційними).

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції положень
п. 3 ст. 156 КАС України не ґрунтуються на процесуальному законі.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно
до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст.
195,196,198,200,205,206,254 КАС України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2007 року
- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду
України протягом одного місяця з дня
набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.