Справа № 22-а-6937/08
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2008-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м.Харків, вул.Володарського, 46 (1 корпус)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 листопада 2008 року

м.Харків

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Шевцової Н.В.,

Суддів Дюкарєвої С.В.,
Макаренко Я.М.

за
участю секретаря Маймуліної
А.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради
на постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 19.08.2008 року по справі №2-а-573/08

за
позовом ОСОБА_1

до Управління праці та
соціального захисту населення Сумської
міської ради

про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання здійснити перерахунок щорічної допомоги та
забезпечити виплату недорахованої щорічної допомоги ,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач)
звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту
населення Сумської міської ради (надалі по тексту відповідач), в якому просила
суд визнати бездіяльність відповідача протиправною, зобов'язати здійснити
перерахунок щорічної допомоги та стягнути на її користь суму не доплаченої щорічної разової грошової
допомоги в сумі 1175, 18 грн.

Постановою Зарічного районного суду
м. Суми від 19.08.2008 року позовні вимоги задоволено . Визнано протиправною бездіяльність
відповідача, щодо не проведення
перерахунку разової грошової
допомоги та виплати недосплаченої суми разової
грошової допомоги позивачці за 2007 рік та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок позивачці перерахунок
разової грошової допомоги та виплати
недосплаченої суми разової грошової допомоги позивачці за 2007 рік

Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської ради
не погодившись з постановою суду першої інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги
посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, а
саме: ст. 95 Конституції України,
ст.ст.12-15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» , п.7 ч.1 ст.2, ст..
21 Бюджетного кодексу України, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивачем надав заперечення на апеляційну скаргу, в
яких посилаючись прийняття оскаржуваної постанови з дотриманням норм
матеріального права, просить суд
апеляційної інстанції апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіривши доводи апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що позивач є учасником війни та має право на пільги, встановлені законодавством
України для учасників війни, що
підтверджується його посвідченням
№878321 (а.с.4).

Відповідно до ст. 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам війни
щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога в розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з Рішення
Конституційного Суду України
у справі за конституційним поданням
46 народних депутатів
України щодо

відповідності Конституції
України (конституційності) положень статей 29, 36, ч.2 ст. 62, ч.1 ст. 66,

______________________________________________________________________________________

Справа
№22-а-6937/08 Головуючий
1 інстанції: Мальована В.В..

Категорія: 49
Доповідач:
Шевцова Н.В.

п.п.7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39,
41, 43, 44, 45, 46 ст. 71, ст.ст. 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від
09.07.2007р., яким визнано неконституційним ст.29 Закону України "Про державний бюджет на 2007
рік", якою у 2007 році встановлені абсолютні розміри виплати щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня. Таким чином, суд дійшов висновку, що
така допомога у 2007 році позивачці повинна бути виплачена у розмірах,
встановлених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду,
виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня
особам, зазначеним у цьому Законі, виплачується разова грошова допомога у
кратному розмірі до мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 17 Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, фінансування
витрат, пов'язаних з
введенням в дію
цього Закону, здійснюється за
рахунок коштів державного
та місцевого бюджетів .

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет
на 2007 рік», зупинено дію частин п'ятих
статей 12, 13, 14 та 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, які визначали кратність виплат щорічної допомоги до 5
травня залежно від розміру мінімальної пенсії за віком.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 року у справі за поданням 46 народних депутатів
України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень
статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23,
29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні
гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є
неконституційним) ст. 29 Закону України
«Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ч.5 ст.ст.12-15 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішення Конституційного Суду
України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного
закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звертався до
відповідача по справі, із заявою про перерахунок здійсненої її
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня за 2007 рік, у відповідності до ст.13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

На своє звернення позивачка отримала відповідь, в якій відповідач відмовив
у здійсненні перерахунку зазначеної допомоги, посилаючись, що всі виплати
позивачу було здійснено у відповідності до ст. 29 Закону України «Про державний
бюджет на 2007 рік», а тому підстави для її перерахунку відсутні.

Колегія суддів, вважає такі дії відповідача не законними та неправомірними,
оскільки з моменту прийняття Конституційним Судом України рішення щодо
неконституційності положення ст.29
Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік”, ця норма Закону втратила
чинність, а тому на момент звернення позивача із заявою до відповідача про
перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік були
чинними частини п'ятих статей 12, 13, 14 та 15 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, які підлягали застосуванню
до спірних правовідносин.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права через неврахування законодавче
неврегульованість питання щодо механізму виплати разової грошової допомоги до 5
травня , відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, колегія суддів, вважає хибними, з таких підстав.

Стаття 46 Конституції України гарантує громадянам право на соціальний
захист.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи
людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Згідно ч.ч.3 та 4 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України
звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів
неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює
спірні правовідносини.

Таким чином, враховуючи ст.ст. 46, 64 Конституції України, ч.ч.3, 4 ст.8
КАС України та положення ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни
та гарантії Ії соціального захисту», яка
була чинною на час виникнення між сторонами спірних правовідносин та встановлювала позивачеві право на
соціальний захист щодо отримання щорічної допомоги у розмірі кратному до мінімальної
пенсії за віком, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано
дійшов висновку щодо задоволення позову про стягнення недоплаченої щорічної
допомоги до 5 травня за 2007 рік у розмірі встановленому зазначеним законом та
не мав права відмовляти позивачу у задоволенні позову з підстав не визначення в
законодавстві України розміру мінімальної пенсії за віком, який підлягає застосуванню при розрахунку
разової щорічної допомоги до 5 травня відповідно до Закону України «Про статус
ветеранів війни та гарантії Ії соціального захисту».

Згідно ст. 62 Закону України «Про державний
бюджет на 2007 рік» встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії
за віком відповідно до абзацу першого ст..28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 квітня та з 01 жовтня
2007 застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність,
визначений абзацом п'ятим частини першої ст. 62 Закону України «Про державний
бюджет на 2007 рік», збільшений на 1%.

За
чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком визначається
лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» іншого
нормативно - правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював іншій розмір, немає.

З
огляду на викладене правильними є висновок суду
щодо невзяття до уваги положень частини
третьої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з якої випливає. Що мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій,призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального
розміру за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання
щорічної допомоги у розмірі визначеної Закону України „ Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту ”.

Безпідставними також є посилання
відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати щорічної допомоги у таких розмірах,
оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як
на причину невиконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у
розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч.1 ст.17-1 зазначеного
закону такі виплати здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Отже, задовольняючи позовні вимоги
щодо стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за
2007 рік, суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права, а саме ст.62 Закону України «Про
державний бюджет на 2007 рік», в частині визначення розміру мінімальної пенсії
за віком, та правильно здійснив
розрахунок щорічної допомоги до 5 травня.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Сумської міської ради - залишити без
задоволення, а постанову Зарічного районного суду м. Суми
від 19.08.2008 року по справі №2-а-573/08 - без змін.

Ухвала набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця з дня складання ухвали у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено 17.11.2008 року.

Головуючий
(підпис) Н.В.
Шевцова

Судді: (підпис) Я.М.Макаренко

(підпис) С.В.
Дюкарєва

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного
суду Н.В. Шевцова