Справа № 22-а-9021/08
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2008-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
1-ї інст.Бондар В.В.
статзвіту №47 Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області, № 2-а-44/08 Справа
№ 22-а-9021/08
Доповідач: Заверуха О.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Заверухи О.Б.,

суддів: Олендера І.Я., Пліша М.А.,

при секретарі Бацик О.Р.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства фінансів
України, Державного казначейства України на постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2008 року по
адміністративній справі № 2а-44/08 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
головного управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської
ради, управління праці та соціального захисту населення Хмельницької обласної
державної адміністрації, головного управління Державного казначейства України в
Хмельницькій області, головного фінансового управління Хмельницької обласної
державної адміністрації, Міністерства фінансів України, Державного казначейства
України, Міністерства праці та соціальної політики України про стягнення
коштів, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом до головного управління праці та соціального захисту
населення Хмельницької міської ради, управління праці та соціального захисту
населення Хмельницької обласної державної адміністрації, головного управління
Державного казначейства України в Хмельницькій області, головного фінансового
управління Хмельницької обласної державної адміністрації, Міністерства фінансів
України, Державного казначейства України, Міністерства праці та соціальної
політики України про стягнення коштів відповідно до
ст.14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" зазначивши, що відповідно до вищезазначеної норми, щорічно до 5
травня їй повинна надаватися разова грошова допомога в розмірі 3-х
мінімальних пенсій за віком як учаснику війни, але
виплати їй проводяться не в повному обсязі.

Постановою Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 09 квітня 2008 року позов задоволено частково,
постановлено зобов»язати Міністерство фінансів України, Державне казначейство
України, Міністерство праці та соціальної політики України перерахувати
управлінню праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради для
виплати грошової допомоги, зобов»язати управління праці та соціального захисту
населення Хмельницької міської ради виплатити на користь позивача суму
недоплаченої разової щорічної допомоги за 2007 рік.

Зазначена постанова мотивована тим, що відповідно
до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" позивач має право на отримання щорічно до 5 травня разової
грошової допомоги у визначеному розмірі, вимоги є законними, а тому судом
першої інстанції відновлено його порушене право в межах стягнення різниці
недосплаченої допомоги за 2007 рік. Так як дані виплати повинні бути виплачені
позивачу управлінням праці та соціального захисту населення, то Міністерству
фінансів України, Міністерству праці та соціальної політики України, Державному
казначейству України слід профінансувати дане управління для здійснення
відповідних виплат позивачу.

Не погоджуючись з прийнятою постановою,
Міністерство фінансів України, Державне казначейство України подали апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просять
скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В апеляційній скарзі Державне
казначейство України вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що
передбачені Законами про Державний бюджет на відповідні роки кошти
Міністерством праці та соціальної політики України, що є головним розпорядником
коштів, отримано повністю, апелянт як юридична особа самостійно відповідає за
своїми зобов»язаннями, прав та охоронюваних законом інтересів позивача не
порушувало, тому, правових підстав вирішувати питання щодо взаємовідносин між
позивачем та Державним казначейством немає. Міністерство фінансів України в
апеляційній скарзі вказує на те, що обставини, які мають значення для справи не
доведені, судом першої інстанції не з»ясовані, а тому не відповідають
обставинам справи, вважає оскаржувану постанову такою, що постановлена з
неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм
процесуального права.

Сторони в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце
апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів,
у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС
України, вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши
доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню
з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що вона має право щорічно до 5 травня
отримувати грошову допомогу відповідно до вимог ст. 14 Закону України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не
відповідають Конституції України положення ст. 29 Закону України “Про Державний
бюджет на 2007 рік”, якими обмежувався розмір щорічної разової допомоги,
передбаченої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, у тому числі й учасникам війни. Розмір отриманої
позивачем у 2007 році разової грошової допомоги до 5 травня не відповідає
вимогам зазначеного Закону. В частині виплати недоплаченої грошової допомоги
позивачу за період 2004-2006 рр. суд відмовив, оскільки позивачем пропущений
річний строк звернення до суду з позовом, доказів поважності пропуску такого
строку суду не надано.

Колегія суддів погоджується з висновками
суду першої інстанції про стягнення в користь позивача заборгованості з виплати
щорічної допомоги за 2007 рік, що, на думку колегії суддів, відповідають нормам
матеріального права і фактичним обставинам справи.

В той же час, колегія суддів відзначає,
що відповідно до ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» суб»єктами виплати разової щорічної допомоги,
передбаченої цим Законом, є управління праці та соціального захисту населення,
а тому, саме вони зобов»язані проводити виплату недоплачених сум грошової
допомоги.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що саме на управління праці та соціального
захисту населення покладено обов»язок проводити виплату одноразової щорічної
грошової допомоги.

На думку колегії суддів, відмовляючи в
задоволенні вимог позивача виплати недоплаченої разової щорічної допомоги за
період 2005-2006 роки, суд першої інстанції безпідставно не врахував, що Закони
України про Державний бюджет на відповідні роки набрали чинності, на предмет
неконституційності не розглядались, відповідно до Конституції України не
суперечать іншому законодавству та підлягають застосуванню. Вирішуючи позовні
вимоги позивача щодо аналогічних спірних виплат за 2004 рік, суд першої
інстанції, на думку колегії суддів, безпідставно не врахував тієї обставини, що
рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року не визнано
неконституційною ст.80 Закону України «Про державний бюджет на 2004 рік», тим
самим підтвердивши конституційне право Верховної ради України, приймаючи Закони
про Державний бюджет в цілях збалансованості бюджету призупиняти дію деяких
законів як в цілому, так і окремих його положень на поточний бюджетний рік.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити про те, що
відсутність бюджетного фінансування на виплату передбачених Законом України
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічної грошової
допомоги не може бути причиною невиконання відповідним суб'єктом владних
повноважень покладених на нього зобов'язань, оскільки реалізація особою права,
що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах
національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних
асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі “Кечко проти
України”).

Оскільки правові положення, які передбачають виплату разової щорічної
допомоги учасникам війни до Дня Перемоги є чинними, а
позивач належить до вказаної групи осіб і має право на її отримання, органи
державної влади не можуть свідомо зменшувати розмір такої допомоги.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198,
202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги Міністерства фінансів України, Державного казначейства
України задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 09 квітня 2008 року скасувати та постановити
нову, якою позов ОСОБА_1 до головного управління праці та соціального захисту
населення Хмельницької міської ради, управління праці та соціального захисту
населення Хмельницької обласної державної адміністрації, головного управління
Державного казначейства України в Хмельницькій області, головного фінансового
управління Хмельницької обласної державної адміністрації, Міністерства фінансів
України, Державного казначейства України, Міністерства праці та соціальної
політики України про стягнення коштів задоволити частково.

Визнати дії управління праці та
соціального захисту населення Хмельницької міської ради щодо неповної виплати
ОСОБА_1 як учаснику війни разової грошової допомоги до 5-го травня за 2007 рік
неправомірними.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення Хмельницької міської ради нарахувати та виплатити
ОСОБА_1 як учаснику війни недоплачену разову щорічну грошову допомогу до 5-го
травня за 2007 рік в сумі 1175 грн. 18
коп.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду
касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання постановою законної
сили, а у разі складення постанови в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160
КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий: О.Б.
Заверуха

Судді: І.Я.
Олендер

М.А.
Пліш