Справа № 22-а-8125/08
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2008-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

в 1 інстанції - Безкровна О.Л.
Суддя-доповідач - Старосуд М.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
липня 2008 року справа № 22а-8125/08
м. Донецьк, бул. Шевченка, 26
апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді Старосуда М.І.,
суддів Ханової Р.Ф., Ястребової Л.В.
судового засідання Агейченковій К.О.
за участю представника:
від відповідача Дорошевої Г.І.
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної в м.
постанову Ленінського районного суду м. Донецька
від 06 червня 2008 року
справі № 2-а-47/08
адміністративним позовом ОСОБА_1
відповідача Управління праці та соціального захисту населення
Ленінської районної в м. Донецьку ради
про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2001 - 2007 роки, -
ОСОБА_1 звернувся до Ленінського
районного суду м. Донецька з позовною заявою до Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної в м. Донецьку ради про стягнення недоотриманих
сум на оздоровлення за 2001 - 2007 роки згідно ст. 48 Закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
Ленінського районного суду м. Донецька від 06 червня 2008 року у справі №
2-а-47/08 позовна заява задоволена: визнана неправомірна відмова відповідача у
доплаті позивачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2001-2005, 2007
роки, стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Ленінської
районної в м. Донецьку ради на користь ОСОБА_1 недоотриману суму щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за 2001, 2002, 2003, 2004, 2005 та 2007 роки
подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати судове рішення та
прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовної заяви відмовити.
апеляційних скарг обґрунтовують невірним застосуванням судом першої інстанції
норм матеріального права.
матеріали справи, колегія суддів встановила.
- учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії,
що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 (а.с. 7), визнаний інвалідом ІІ групи,
що підтверджується довідкою від
08.11.2005 року МСЕК серії ДОН-05 № 158474 (а.с.10), до цього часу він був
інвалідом ІІІ групи.
на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Ленінської
районної в м. Донецьку ради як особа, яка є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській атомній електростанції, категорія 1, у зв'язку з чим
користується правами та пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачена щорічна допомога на
оздоровлення, зокрема, інвалідам ІІ групи - п'ять мінімальних заробітних
плат та інвалідам ІІІ групи - чотири мінімальні заробітні плати, при цьому
розмір мінімальної заробітної плати встановлюється на момент виплати.
відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення:
рік - в сумі 21 грн. 50 коп.,
рік - в сумі 21 грн. 50 коп.,
рік - в сумі 21 грн. 50 коп.,
рік - в сумі 21 грн. 50 коп.,
рік - в сумі 90 грн.,
рік - в сумі 120 грн.,
рік - в сумі 120 грн.
Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи,
встановлених судом першої інстанції, в апеляційній скарзі вказується на
порушення норм матеріального права.
вважає Управлінні праці та соціального захисту населення Ленінської районної в
м. Донецьку ради, при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення треба
керуватись розміром такої допомоги, який встановлений Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а з 2005 року -
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
суддів вважає такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою, що підлягає
задоволенню частково, з наступних підстав.
до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому
числі, органів державної влади.
Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
до статті 50 Конституції України, кожен має право на безпечне для життя і
здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого
населення, визначені Законом України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
63 Закону передбачено, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок Державного бюджету України.
Відповідно до ст. 48 спеціального Закону, щорічна
допомога на оздоровлення сплачується органами соціального захисту населення за
місцем проживання громадянина.
Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою затверджений
Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій
з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих
органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту
чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок
субвенцій з державного бюджету та на нього покладений обов'язок щодо реалізації
механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення,
зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
суддів вважає необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений Постановою
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та з 2005 року -
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, передбачена щорічна допомога на
оздоровлення особам, зокрема, , інвалідам ІІ групи - п'ять
мінімальних заробітних плат та інвалідам ІІІ групи - чотири мінімальні
Розмір мінімальної заробітної плати визначається на
Тобто, нормами спеціального Закону визначений розмір
щорічної допомоги як величина, кратна розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої Законом на час здійснення виплати.
Всупереч нормам спеціального закону, зазначеними постановами встановлені
конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі, зокрема, для
інвалідів ІІ групи, ІІІ групи - 21 грн. 50 коп., та з 2005р. - в сумі 120 грн.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні
визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно частини 4 статті 9 КАС України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції України, суд застосовує правовий акт,
який має вищу юридичну силу у відповідності до пункту 2 Указу Президента
України “Про Єдиний державний реєстр нормативних актів” від 27.06.1996 року
стосовно преюдиції нормативних актів.
Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного
спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та Закони
України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2003, 2004, 2005, 2007 роки, а не вказані
Таким чином, дії відповідача в частині виплати позивачу щорічної допомоги
на оздоровлення у розмірі 21 грн. 50 коп. за 2003, 2004 роки та у розмірі 90
грн. за 2005, у розмірі 120 грн. за 2007 роки, суд першої інстанції
обґрунтовано визнав неправомірними.
Наряду з викладеним, колегія суддів враховує наступне.
Суд першої інстанції вірно встановив, що за 2001 - 2002 роки позивачу,
також, не доплачені суми на оздоровлення відповідно до вимог спеціального
Закону, але дійшов помилкового висновку про стягнення зазначених коштів за 2001
- 2002 роки саме з цього відповідача, оскільки виплату щорічної допомоги на
оздоровлення хоча і здійснюють органи
соціального захисту населення, але починаючи тільки з 29 жовтня 2003 року,
відповідно до п. 2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення
за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від
04.03.2002 року № 256.
Тобто, в частині стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за 2001 -
2002 роки позивач пред'явив вимоги до неналежного відповідача у справі, тому
колегія суддів вважає за необхідне
відмовити позивачу в стягненні коштів за 2001, 2002 рр. саме з цього
На підставі викладеного, з відповідача за рахунок Державного бюджету
України на користь Кожухова Л.Т. необхідно стягнути суму недоотриманої допомоги
на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки у розмірі 5055 грн.00 коп.:
2003 рік: 205 грн. (мінімальна заробітна плата - березень 2004) х 4 - 21,50
2004 рік: 290 грн. (мінімальна заробітна плата - червень 2005) х 4 - 21,50
грн. = 1138,50 грн.;
2005 рік: 332 грн. (мінімальна
заробітна плата - жовтень 2005) х 4 - 90 грн.
2007 рік: 400 грн. (мінімальна заробітна плата - березень 2007) х 5 - 120
Всього: 798,50 + 1138, 50 + 1238 + 1880 = 5055 грн.00 коп.
Конституцією України, Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, ст. 2, ст. 9, ст. 160, ст. 167, ст. 195, ст. 196, п.3 ст.
198, п. 1 ст. 202, ст. 205, ст. 207, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И ЛА :
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної в
м. Донецьку ради на постанову Ленінського районного суду м. Донецька від 06
червня 2008 року у справі № 2-а-47/08 - задовольнити частково.
Постанову Ленінського районного суду м. Донецька від 06 червня 2008 року у справі №
Управління праці та соціального захисту населення
Ленінської районної в м. Донецьку ради про визнання неправомірною відмову
відповідача у доплаті позивачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення за
2001-2005, 2007 роки, стягнення з Управління праці та соціального захисту
населення Ленінської районної в м. Донецьку ради на користь ОСОБА_1
недоотриманої суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2001, 2002,
2003, 2004, 2005 та 2007 роки в сумі 6144 грн. - скасувати.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Ленінської районної в м. Донецьку ради про визнання неправомірною відмову
відповідача у доплаті позивачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення за
2001-2007 роки, стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2001 - 2007 роки - задовольнити частково.
неправомірною відмову Управління праці та соціального захисту населення
Ленінської районної в м. Донецьку ради у доплаті ОСОБА_1 щорічної грошової
допомоги на оздоровлення за 2003,2004,2005, 2007 роки.
з Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної в м.
Донецьку ради за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1
недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки в
сумі 5055 грн.00 коп.
задоволені іншої частини позовної заяви - відмовити.
Постанова Донецького
апеляційного адміністративного суду вступає в законну силу з моменту
проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: