Справа № 22-а-1289/08
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22-а-1289/08 р.
Головуючий у першій інстанції: Маріщенко Л.О.
Доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16
вересня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Коваль М.П., Маслія В.І.,

при
секретарі:
Бадріашвілі
К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
приватного підприємця ОСОБА_1 на постанову
Господарського суду Житомирської області
від 19.04.2007 року по справі за його позовом до Державної податкової інспекції у м. Житомирі
про скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 як
СПД звернувся до Господарського суду Житомирської області з адмінпозовом до Державної податкової
інспекції у м. Житомирі про скасування податкового повідомлення - рішення.

Постановою Господарського суду Житомирської області від 19.04.2007 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить
апеляційну інстанцію скасувати незаконну на його думку постанову суду першої
інстанції та постановити нову, якою позов задовольнити. В своїй апеляційній
скарзі апелянт посилається незаконність, необ'єктивність
та необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального права, що є
підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Господарський суд Житомирської області в своєму рішенні прийшов до висновку про
відсутність правових підстав для задоволення позову.

Апеляційна інстанція повністю
погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових
осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1
ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з
матеріалів справи, відділом контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних
осіб було
проведено планову документальну перевірку ПП ОСОБА_1 за період
з 01.04.2005р. по 30.06.2006р. згідно плану-графіку проведення документальних
перевірок суб'єктів господарювання на IV квартал 2006
року, за результатами якої складено акт від
27.11.06р. №4154/17 (а.с.4-16).

Перевірка
проведена згідно документів представлених ПП ОСОБА_1для перевірки відповідно опису від 14.11.06 р., в якому зазначено, що інших
документів підтверджуючих фінансово господарську діяльність він немає.

Крім того,
встановлена відсутність книги обліку доходів та витрат, тому валовий доход визначено згідно наявних документів наданих для
перевірки, а саме: банківських виписок, податкових декларацій з ПДВ та
інших первинних документів.

При перевірці
встановлено, що за період з 01.04.2005 р. по 30.06.2006 р. допущено неналежне
ведення обліку доходів та витрат від заняття підприємницькою діяльністю, а саме
підприємцем занижено доходну частину на 88,5 тис.грн. та занижено витратну частину на 34,8 тис. грн. в результаті чого
занижено доход, що підлягає оподаткуванню на 53,7 тис. грн., чим
порушено ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок
з громадян" № 13-92 від 26.12.1992 р. (зі змінами та доповненнями), пп. а
п.19.1

ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних
осіб" № 889-ІУ від 22.05.2003 р. зі змінами та доповненнями в результаті
чого підприємцю необхідно сплатити податок з доходів фізичних осіб від заняття
підприємницькою діяльністю в сумі 6.9 тис. грн.

Порушення
виникло в результаті того, що підприємцем до суми одержаного валового доходу
не в повному обсязі включено кошти, що надійшли на розрахунковий рахунок, що
призвело до заниження доходної частини на 88,5 тис. грн. (перевіркою виписок
банківських операцій, первинних документів (накладні, рахунки) встановлено, що
підтверджуються витрати понесені підприємцем у звітному періоді на загальну
суму 904,3 тис. грн.), та встановлено
заниження витратної частини на 34,8 тис. грн. в зв'язку з тим, що підприємцем
не в повному обсязі включено собівартість придбаних та реалізованих ТМЦ.

Відповідно до
ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про прибутковий податок з громадян" № 13-92 від 26.12.1992р.
(із змінами та доповненнями), оподатковуваним доходом вважається сукупний
чистий доход, тобто різниця між: валовим доходом (виручки у грошовій та
натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо
пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені
документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні
остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою
інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та
Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

В порушення
ст.13 Декрету підприємцем під час перевірки не надано документів підтверджуючих
понесені ним витрати в сумі 35,2 тис. грн. на закупівлю яблук, а також не надано доказів того, що свідчило б про те, що
понесені витрати, безпосередньо пов'язані з одержаним у відповідному
податковому періоді доходом.

Перевірка ПП
ОСОБА_1 проводилась з 10.11.2006р. по 24.11.06р. Акт перевірки складено в
повному обсязі та підписано 27.11.2006р. Заява та закупівельні акти були надані
07.12.06р. після того як було виписано податкове повідомлення рішення та було
визначено суму податкового зобов'язання.

Судова колегія приходить до аналогічного з судом першої інстанції висновку,
що вказані закупівельні акти не відповідають вимогам ст. 9 ЗУ "Про
бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" якими передбачено,
що підставою для бухгалтерського та податкового обліку господарських
операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської
операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Первинні та
зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце'
складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та
обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції: посади
осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її
оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають змогу ідентифікувати
особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім того,
закупівельні акти не є доказом того що вказані в них суми були перераховані
продавцю. Інших документів (накладні, касові ордери, платіжні документи) які б
свідчили про факт сплати у ПП ОСОБА_1 відсутні.

За таких обставин, висновки акту перевірки відповідають дійсним обставинам
справи, тому спірне податкове повідомлення-рішення не підлягає скасуванню.

З наведеного
можна зробити висновок, що суд першої інстанції правомірно відмовив в
задоволенні позову.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Також, відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС України,
в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову. У відповідності до наведених вимог податкова
інспекція як суб'єкт владних повноважень довела правомірність прийнятого нею
рішення, на підставі якого заявлено позов, а отже воно не підлягає
скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду -
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права. У відповідності до наведених вимог чинного законодавства відповідачем
доведено правомірність прийнято спірного рішення ,а тому не вбачається підстав
для скасування рішення суду першої інстанції.

А тому,
апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 на
постанову Господарського суду Житомирської області від 19.04.2007 року по справі за його позовом
до Державної податкової інспекції у м.
Житомирі про скасування податкового повідомлення - рішення, необхідно
залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.
2, 198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні
апеляційної скарги ОСОБА_1 - відмовити.

Постанову
Господарського суду Житомирської області
від 19.04.2007 року - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного
місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді: