Справа № 22а-1056/08
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 22а -1056/08 Головуючий суддя у 1-ій
категорія статобліку - 19
інстанції - Стратій Є.В..
ПОСТАНОВА

Іменем України

“03” липня 200 8 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Сафронової С.В.
(доповідача)

суддів: Поплавського
В.Ю.

Уханенка С.А.

при секретарі Фірсік Д.Ю.

за участі: представника позивача - Міщенка Є.В. та представника Машко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2007 року

у адміністративній справі № 2а-92/07 за
позовом ОСОБА_1до Запорізького обласного військового комісаріату та третьої
особи Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про
стягнення заборгованості по пенсії, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до Головного
управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив
визнати неправомірними дії відповідача щодо невиплати йому заборгованості по
пенсії та неповної виплати йому поточної пенсії у 2005 році, перерахованої
самим же відповідачем та зобов'язати відповідача надалі обраховувати й
виплачувати її виходячи з вимог чинного законодавства. Одночасно, позивачем
заявлено про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по пенсії в
сумі 38049,92 грн. та про повернення раніше сплаченого ним судового збору у
сумі 373,69 грн.

На обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилався на неправомірність дій Запорізького обласного військового
комісаріату, яка полягає в тому, що відповідач перерахувавши йому пенсію на
виконання рішення Жовтневого райсуду м.Запоріжжя від 01.07.2005 р., що складало
29380, 96 грн., при цьому відмовився виплатити вказану суму, у зв'язку з тим,
що в судовому рішенні відсутнє зобов'язання виплатити суму перерахованої
пенсії. Окрім того, вказує на виплату йому відповідачем поточної пенсії у 2005
р. у неповному обсязі, що збільшило суму заборгованості на 8668,96 грн., а тому
загальна сума заборгованості станом на 31.12.2005 р. складає 38049,92 грн.

В січні 2007 року ОСОБА_1. посилаючись на ті ж самі обставини стосовно
неправомірності дій Запорізького обласного військового комісаріату, але
залучивши до участі у справі третьою особою Головне управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області, змінив
раніше заявлені позовні вимоги та остаточно просив визнати неправомірними дії
Запорізького обласного військового комісаріату щодо невиплати йому
заборгованості по пенсії та неповної виплати йому поточної пенсії у 2005 році
та зобов'язати третю особу ГУПФ України в Запорізькій області здійснити виплату
на його користь заборгованість по пенсії в сумі 38049,92 грн. відповідно до
розрахунку відповідача, виконаного згідно з рішенням Жовтневого райсуду
м.Запоріжжя від 01.07.2005 р., а також повернути йому раніше сплачений судовий
збір у сумі 373,69 грн.

Відповідач по справі не визнавши
позов ОСОБА_1. в письмових запереченнях (а.с.23-26) посилався на відсутність
перед позивачем заборгованості з виплати
пенсії, оскільки розрахунок на суму 29380,96 грн. був проведений лише на
виконання рішення Жовтневого райсуду м.Запоріжжя від 01.07.2005 р. та не може
бути підставою для визнання неправомірними дій чи бездіяльності Запорізького
ОВК щодо нездійснення виплати пенсії на цю суму, у зв'язку з тим, що премія в
розмірі 33,3 % не входить до видів грошового забезпечення військовослужбовців з
яких обчислюється пенсія, а встановлені Указами Президента України від
14.07.1999 р. за № 847, від 23.02.2002 р. за № 173 та від 05.05.2003 р. за №
389 надбавки до посадового окладу позивач під час проходження військової служби
ці надбавки не отримував, вони були запроваджені після звільнення позивача.
Стосовно відсутності підстав для стягнення на користь позивача вказаної ним
заборгованості по пенсії за 2005 рік у сумі 8668,96 грн., відповідач
посилається на положення ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців» згідно якої визначений у ч.3 цієї статті порядок
підрахунку пенсії поширюється лише на осіб, які звільнені та звернулися за
призначенням пенсії після 01.01.2005 р., а також вказує на те, що відповідно до
п.2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до ст.43
Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців», перерахунок
пенсії особам, яким призначено пенсії до введення вищезазначених змін
передбачених цим Законом проводиться з 01.01.2005 р. у розмірі 50%
перерахованої пенсії, а з 01.01.2006 р. - 100% перерахованої пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
заперечуючи проти задоволення позову ОСОБА_1. (а.с.36-37) посилається на
відсутність повноважень перераховувати та виплачувати пенсії за минулий час
особам, що мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а
також на необґрунтованість вимог позивача на стягнення на його користь
недоотриманої пенсії з січня по грудень 2005 р., оскільки ст.39 Закону України
«Про державний бюджет України на 2005 рік» було встановлено, що у 2005 р. при
перерахунку раніше призначених пенсій відповідно до Закону № 1769, надбавка за
безперервну військову службу включається до складу грошового забезпечення, з
якого обчислюється пенсія у розмірі 50 відсотків від максимального розміру цієї
надбавки, встановленого відповідним законодавством.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2007 року
адміністративний позов ОСОБА_1. задоволено та визнано неправомірними дії
Запорізького обласного військового комісара щодо невиплати заборгованості по
пенсії та неповної виплати поточної пенсії на протязі всього 2005 року. Також
вказаним рішенням суду першої інстанції з Головного Управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області стягнуто на користь позивача заборгованість по
пенсії в сумі 38049,92 грн., згідно розрахунку Запорізького військового
комісаріату відповідно до рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від
01.07.2005 року.

В апеляційній скарзі Головне Управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області посилаючись на порушення судом норм матеріального права та
на необґрунтованість судового рішення, оскільки судом не враховано відсутність
компетенції органів пенсійного фонду виплачувати заборгованість по пенсії,
виниклу до 01.01.2007 р. та відсутність вини ГУПФ України в Запорізькій області
щодо несплати донарахованої позивачу суми пенсії, просить скасувати постанову
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 06 липня 2007 року та ухвалити рішення про відмову у задоволені вимог
позивача у повному обсязі.

Позивач заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги третьої особи
посилається на те, що ГУПФ України в Запорізькій області несе повну
відповідальності за борги Міністерства Оборони в особі Запорізького ОВК за
несвоєчасно погашену заборгованість по пенсії, та право органів пенсійного
фонду вирішувати претензії до відповідача в установленому Законом порядку,
просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час, день
та місце його проведення був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.4
ст.196 КАС України, колегія суддів визнала за можливе розглядати апеляційну
скаргу по справі у відповідності відповідача на підставі наявних у справі
доказів.

Вислухавши пояснення представників відповідача та позивача, перевіривши
доводи апеляційної скарги та заперечень позивача проти апеляційної скарги та
дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню з наступних підстав.

За загальним правилом процесуальний статус третьої особи (ст.53, ст.54 КАС
України) виключає можливість покладення на неї обов'язку вчиняти будь-які дії
при вирішенні судом спору по суті, оскільки в цьому випадку третя особа
фактично набуває статусу відповідача.

Матеріалами справи встановлено, що ГУПФ України в Запорізькій області не
був учасником спірних правовідносин між позивачем та Запорізьким ОВК у справі,
по якій 01.07.2005 р. постановлено судове рішення, заміна відповідача по цій
постанові суду не проводилася.

По розглянутій в наступний час справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізького
ОВК, ГУПФ України в Запорізькій області
також не є учасником спірних правовідносин, оскільки між органами пенсійного
фонду та позивачем не виникало будь-яких відносин як на час звернення позивача
до суду з позовом так і на день постановлення оскаржуваного рішення.

Проте, при вирішенні адміністративного позову ОСОБА_1. суд з метою усунення
неправомірних дій відповідача, стягнув з третьої особи на користь позивача суму
заборгованості по пенсії, яка була розрахована Запорізьким ОВК на підставі
рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2005 року.

Стаття
104 КАС України наділяє особу, яка
вважає, що порушено її
права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин правом
на звернення до адміністративного суду з позовом.

Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не буде встановлено, у
суду немає правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України обов'язок
доказування обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення проти них
покладається на сторони. При цьому, виходячи з положень ч.2 ст.71 КАС України третя особа
заперечуючи проти адміністративного
позову не зобов'язана доказувати правомірності свого рішення,
дії чи бездіяльності, оскільки цей обовязок
покладається тільки на
відповідача по справі. .

Як вбачається із матеріалів справи позивач не довів належними доказами, що третя особа по справі своїми діями чи бездіяльністю порушила його права
та інтереси.

При розгляді адміністративного позову
ОСОБА_1 судом першої інстанції встановлено, що
Запорізький ОВК фактично не виконав рішення Жовтневого райсуду від
01.07.2005 р., оскільки відповідно до ст.63 та ст.55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших
осіб» не виплатив позивачу
заборгованість по пенсії, а на вимогу підрозділу примусового виконання ДВС
Запорізького обласного управління юстиції надав лише перерахунок пенсії та
заборгованості по пенсії, проведеного на підставі рішення суду від 01.07.2005
р.

Зазначені в попередньому абзаці обставини стали підставою для закриття
виконавчого провадження у зв'язку з виконанням рішення суду, що позивачем по
справі не оскаржувалося, а судом першої інстанції при задоволені позову не було
враховано, що згідно з ч.4 ст.257 КАС України примусове виконання судових рішень
в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом
України «Про виконавче провадження».

Відповідно до Закону України «Про державну виконавчу службу» примусове
виконання рішень в адміністративних справах здійснюють державні виконавці
Департаменту ДВС, ДВС областей, у районах, містах, районах у містах.

Висновки суду щодо обов'язку органів пенсійного фонду виплачувати з
01.01.2007 р. позивачу заборгованості по пенсії, нарахованої відповідачем на
підставі судового рішення є помилковими, оскільки до компетенції третьої особи
відноситься нарахування та виплата пенсії, а не примусове виконання рішення
суду.

Згідно ч.5 ст.257 КАС України процесуальні питання пов'язані з виконанням
судових рішень в адміністративних справах належать до компетенції судді
адміністративного суду, який вирішує їх одноособово.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку про безпідставність рішення суду стосовно неправомірності
дій Запорізького ОВК та щодо покладення на ГУПФ України в Запорізькій області
обов'язку щодо забезпечення виконання судового рішення.

Крім того, всупереч вимог ст.163 КАС України суд першої інстанції не
наведено мотивів, з яких суд
виходив при прийнятті
постанови, і положення закону,
яким він керувався при задоволені позову ОСОБА_1. в частині стягнення з третьої
особи недоплаченої позивачу на протязі 2005 р пенсії у сумі 8668,96 грн., яка
розрахована позивачем та визнана судом
обґрунтованою. замість суб'єкта владних повноважень та яка була визнана.

Проте, якщо особа звернулася із позовом про прийняття судом рішення замість
суб'єкту владних повноважень у випадку, що не передбачений законом, їй слід
відмовити у задоволені такої позовної заяви, інакше суд втрутиться до виключної
компетенції суб'єкту владних повноважень.

Наведені правила судом першої інстанції не прийняті до уваги, також як і не
були прийняті до уваги положення ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців», п.2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про внесення змін до ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців» та ст.39 Закону України «Про державний бюджет України на
2005 рік» відповідно до змісту яких у 2005 р. при перерахунку раніше
призначених пенсій, надбавка за безперервну військову службу включається до
складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія у розмірі 50
відсотків від максимального розміру цієї надбавки.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції керуючись
ч.2 ст.86 КАС України, відповідно якої ніякі докази не мають для суду наперед
встановленої сили, зобов'язаний був оцінити належність та допустимість рішення
Жовтневого райсуду м.Запоріжжя від 01.07.2005 р. у сукупності з іншими доказами
по справі, в тому числі з запереченнями
відповідача, які повністю узгоджуються з положенням чинного на час виникнення
спору законодавства та судовою практикою по даній категорії справ

Враховуючи вищенаведені обставини у суду першої інстанції були відсутні
правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1., а тому постанова суду
підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1. у повному обсязі.

Керуючись
ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області - задовольнити, постанову Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 06.07.2007 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1до Запорізького обласного
військового комісаріату та третьої особи Головного управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області про стягнення заборгованості по пенсії -
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з дня виготовлення постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 08 липня 2008 року.

Судді