Справа № 22-а-12785/08
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2008-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чиркін
Суддя - доповідач -
Старосуд М.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

«20» листопада 2008 року справа
№ 22-а-12785/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого
судді

Старосуда М.І.

суддів: при секретарі

Лях О.П., Василенко Л.А. Кірсановій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області

на постанову

Луганського окружного адміністративного суду

від

13 червня 2008 року

по справі

№ 2-а-8571/08

за позовом

ОСОБА_1

до

управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області

про

визнання бездіяльності управління у підвищенні пенсії
незаконною та зобов'язання провести підвищення до пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою до
управління Пенсійного фонду України в м.
Стаханові Луганської області про визнання бездіяльності управління у підвищенні
пенсії незаконною та зобов'язання провести підвищення до пенсії, як дитині
війни за період з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року у розмірі 914 грн. 77
коп., згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей
війни".

Постановою
Луганського окружного адміністративного суду від 13 червня 2008 року у справі №
2-а-8571/08 позовна заява задоволена частково, внаслідок чого, визнана
незаконною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області з невиплати
підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як
дитині війни, з липня 2007 року; зобов'язано управління Пенсійного фонду
України в м. Стаханові Луганської
області здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни за липень - грудень 2007
року у розмірі 742 грн. 65 коп. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

Відповідачем
подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким в задоволені позовної заяви відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним
застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що Законом України «Про соціальний захист дітей
війни» передбачено, що фінансування по даному закону проводиться із державного
бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України, який затверджує КМУ,
отже з боку управляння порушень не допущено, тому що кошти на виплати, які
вимагає позивач не тільки не перераховані до управляння, а й не закладені у ЗУ
«Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Колегія
суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач, 5 квітня 1941 року народження, має правовий статус
дитини війни, що підтверджується посвідченням № 161921 від 03.05.1995 року
/арк. спр. 4/.

Позивач звертався до управління з заявою про перерахунок
доплати до пенсії як дитині війни, але отримав відмову, оскільки у
законодавчому порядку питання визначення величини мінімальної пенсії за віком
не вирішено.

Відповідно
до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав,
свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно - правових
відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах
щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею
19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За Преамбулою Закону України “Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування ” цей Закон, розроблений відповідно до
Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми
функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування,
призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів
Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок
формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його
коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових
виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим
цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене
керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік
страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати,
забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів
Пенсійного фонду, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних
активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення
адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені
Законом і статутом Пенсійного фонду.

Правовий статус дітей війни, визначає основи їх
соціального захисту та гарантії їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і
державної соціальної підтримки встановлює Закон України “Про соціальний захист
дітей війни ”.

Колегія суддів з приводу спірних правовідносин щодо не
отриманого підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальних пенсії за віком як
дитині війни за 2006 - 2007 роки зазначає наступне.

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року
№ 3235-IV, який набрав чинності з 1 січня 2006 року, встановлено, що з
метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинити
на 2006 рік дію абзацу 7 статті 5 та статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» від 19 січня 2006 року N 3367-IV, який
набрав чинності з 2 квітня 2006 року, пункт 17 статті 77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» було виключено, статтю 110 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006 рік» було викладено в наступній редакції:
«Установити, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону
України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються з 1
січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання
бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України
за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету». При цьому,
Порядок надання пільг, передбачених статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", у 2006 році Кабінетом Міністрів України
розроблено не було.

З огляду на те, що положення статті 110 Закону України
"Про державний бюджет України на 2006 рік" Конституційним Судом
України до дійсного часу не визнані неконституційними, колегія суддів дійшла до
висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав дії відповідача
правомірними щодо відмови у виплаті позивачу, як дитині війни, за 2006 рік
підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та відповідно
правильно відмовив в задоволенні позову в цій частині.

Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік» було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей
війни" з урахуванням статті 111 цього Закону, якою було
встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується
замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей
війни» виплачується особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки,
встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від
9 липня 2007 року у справі N 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян був
визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт
12 статті 71, стаття 111 Закону України "Про Державний бюджет України на
2007 рік" від 19 грудня 2006 року N 489-V, яким була зупинена на 2007 рік
дія статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до
виконання на території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають
преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів
у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані неконституційними.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про визнання
права позивача на виплату підвищення до пенсії за віком як дитині війни в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за липень-грудень 2007 року є вірним.

За приписами абзацу 1 частини 5, частини 3 статті 62
Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" № 489-V від
19 грудня 2006 року (у редакції Закону України від 15 березня 2007 року N
749-У, який набрав чинності 28 березня 2007 року) для визначення мінімального
розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28
Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" для осіб, які втратили працездатність затверджений прожитковий
мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: з 1 січня 2007 року - 380 грн., з
1 квітня 2007 року -410 грн. 06 коп., з 1 жовтня 2007 року - 415 грн. 11 коп.

Таким чином, для позивача розмір підвищення до пенсії
повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника на
відсутність бюджетного фінансування в обсязі передбаченому Законом України
"Про соціальний захист дітей війни" для здійснення соціальних виплат,
з огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого
законодавства в незалежності від причин ненадходження коштів з Державного
бюджету України на виплату допомоги, відповідно до вимог частини 2 статті 3
Конституції України, за якою права і свободи людини та їх гарантії визначають
зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за
свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним
обов'язком держави.

Наряду з викладеним постанова суду першої інстанції
підлягає зміні, з наступних підстав.

За статтею 10 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" № 1788-ХП від 5 листопада 1991 року у редакції Закону
України від 17 січня 2002 року N 2981-II пенсійне забезпечення відповідно до
цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України. Згідно пункту 1
Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України,
від 1 березня 2001 року № 121/2001 Пенсійний фонд України є центральним органом
виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збирання,
акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для
їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату
пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із
законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України,
здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України.
Діяльність Пенсійного фонду України спрямовується та координується Кабінетом Міністрів
України.

Проте, судом самостійно проведено помилковий перерахунок
недоплаченої суми доплати до пенсії за липень-грудень 2007 року, в той час як
відповідно до вищевикладеного, Пенсійний фонд України зобов'язаний на підставі
рішення суду провести перерахунок пенсії. Тому, колегія суддів вважає за
необхідне змінити постанову суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195-196, п.2 ч.1 ст. 198, ст. 201, п.1
ч.1 ст. 205, ст. 207, ст. 211, Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в
м. Стаханові Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13 червня 2008 року у
справі № 2-а-8571/08- задовольнити частково.

Постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 13 червня 2008 року у справі № 2-а-8571/08
- змінити.

Виключити з абзацу 3 резолютивної частини постанови Луганського окружного адміністративного суду від 13
червня 2008 року у справі № 2-а-8571/08 слова «у
розмірі 742, 65 грн.».

В іншій частині постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13 червня 2008 року у
справі № 2-а-8571/08 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді