Справа № 22-а-12442/08
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя Ушаков Т.С.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М..
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19
листопада 2008 року справа №
22-а-12442/08

зал судового засідання № 2
у приміщенні суду за адресою: м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Міронова Г. М.

суддів: при
секретарі судового засідання

Шаптала Н.К., Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1 - особисто

від відповідача:

не з'явився

розглянувши
у відкритому

судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Луганського
окружного адміністративного суду

від 23 червня 2008 року

по адміністративній справі № 2-а-4775/08 (суддя Ушаков Т.С.)

за позовом ОСОБА_1

до Управління
Пенсійного фонду України в

місті
Первомайську Луганської області

про визнання дій неправомірними, зобов'язання призначити

пенсію
на пільгових умовах,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
у січні 2008 року звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з
заявою до Управління Пенсійного фонду України в місті Первомайську Луганської
області (далі по тексту - УПФУ) про визнання дій неправомірними, зобов'язання
призначити пенсію на пільгових умовах.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 23 червня
2008 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в
місті Первомайську Луганської області було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив,
що Управління Пенсійного фонду України в місті Первомайську Луганської області
правомірно відмовило в перерахунку ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах
відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погодившись з таким судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якої
просив скасувати постанову суду першої інстанції, як прийняту з
порушенням норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення,
яким задовольнити його позовні вимоги.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено
наступне:

02 листопада 2004 року ОСОБА_1
звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської
області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 14 Закону
України „Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах як працівнику,
безпосередньо зайнятому повний робочий день на підземних роботах на шахті по
видобутку вугілля не менше 25 років за Списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16
січня 2003 року № 36 і за результатами атестації робочих місць незалежно від
віку.

Рішенням № 43 від 31.01.2005 року
відповідачем у справі було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових
умовах посилаючись на те, що відповідно до ст. 14 Закону України „Про пенсійне
забезпечення" потрібно відпрацювати повний робочий день на шахтах по
видобутку вугілля 25 років. Стаж позивача, який був незарахований управлінням
Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганській області, складає 1 рік 7
місяців 1 день за період з 02.04.2003 р. до 02.11.2004 р., відповідно до змін
статті 14 Закону України „Про пенсійне забезпечення", які поширюються на
працівників безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах на шахтах
по видобутку вугілля, що реструктуризуються або знаходяться в стадії
ліквідації, але не більше двох років. Таким чином, за висновками відповідача
загальний стаж позивача склав 23 роки 4 місяці 29 днів.

У судовому засіданні позивач
наполягав на задоволенні апеляційної скарги, звернув увагу на той факт, що
зміни до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» почали діяти з
01.01.2004 року, тому ця норма на нього не розповсюджується.

Представник відповідача до суду
не з'явився, був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши
доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, постанову суду скасувати з
наступних підстав.

Стаття
159 КАС України передбачає, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи із загальноправових
принципів дії норми у часі, оцінка спірних правовідносин здійснюється згідно
законодавчих норм, які існували станом на час виникнення спірних правовідносин.

Законом України «Про внесення
зміни до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05
червня 2003 року частину першу статті
14 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
було доповнено реченням такого
змісту: "Такий же порядок
пенсійного забезпечення поширюється
і на працівників, безпосередньо
зайнятих повний робочий день на підземних
роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах
по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших
корисних копалин, що реструктуризуються або
знаходяться в стадії
ліквідації, але не більше 2 років".
Також було зазначено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування.

Вищезазначений Закон був
оприлюднений 26 червня 2003 року у Відомостях Верховної Ради України № 38.

Суд першої інстанції,
задовольняючи позов, як на правову підставу послався на те, що оскільки на
момент звернення позивача за призначенням пенсії стаття 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" була вже в новій редакції,
то відповідач правильно визначив період,
який не повинен бути зарахованим до стажу роботи, що дає право позивачу на
отримання пенсії на пільгових умовах.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду першої інстанції помилковим, з огляду на те, що норма почала діяти з
26.06.2003 року і тому її застосування слід розповсюджувати на правовідносини,
які мале місце вже після набрання чинності змін в статтю 14 зазначеного закону.
Колегія суддів вважає, що визначати строк 2 роки можна тільки з 26.06.2004 року, а не до цієї
дати.

На момент звернення позивача із
заявою до Управління (02 листопада 2004 року) регулювання порядку призначення
пенсій з коштів Пенсійного фонду здійснювалося відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №
1058-4. Пунктом 5 статті 45 зазначеного Закону територіальний орган Пенсійного
фонду розглядає документи про призначення пенсій та не пізніше 10 днів з дня їх
надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначені
пенсії.

Відповідно до абзацу 3 частини 2
статті 63 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”,
підпункту 3.2 пункту 3 Положення про управління Пенсійного Фонду України в
районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2, начальник управління
керує діяльністю управління, персонально відповідає за виконання покладених на
управління завдань. Таким чином, від імені територіального органу Пенсійного
фонду приймає рішення його начальник.

Законодавство про пенсійне
страхування, яке діє на сьогоднішній час, не передбачає винесення рішення від
імені органу, який призначає і виплачує пенсії, комісією з призначення пенсій.

Колегія суддів вважає, що комісія
з призначення пенсій може виконувати функцію тільки рекомендаційного характеру
і не має повноважень щодо винесення будь-якого остаточного рішення.

Приймаючи викладене до уваги, суд апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції неправильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову
з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст виготовлено 21 листопада 2008 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167,
184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 червня 2008
року у адміністративній справі № 2-а-4775/08 - задовольнити.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 23 червня 2008 року у адміністративній справі №
2-а-4775/08 за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в місті Первомайську Луганської області про
визнання дій неправомірними, зобов'язання призначити пенсію на пільгових
умовах. - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати рішення Управління Пенсійного Фонду
України в м. Первомайську Луганської області
№ 43 від 31.01.2005 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах у відповідності до статті 14 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» - неправомірним.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в м. Первомайську Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію
на пільгових умовах у відповідності до статті 14 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» згідно поданої ним заяви 02.11.2004 року із урахуванням
до трудового стажу періоду роботи з 02.04.2003 року по 02.11.2004 року, а також
провести всі інші дії, передбачені
пенсійним законодавством.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий:
Г.М.Міронова

Судді:
Н.К.
Шаптала

К.П.Горбенко