Справа № 22-а-5965/08
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2008-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №
Головуючий у І інстанції: Овсюк Є.М.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2008 року м. Київ

Колегія
суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого -
судді Межевича М.В., суддів Бабенка К.А. та Глущенко Я.Б., при секретарі
Кравченко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Вінниці
від 29 серпня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці і
соціального захисту населення в Ленінському районі м. Вінниці №2 (Вишенька),
Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної
державної адміністрації про стягнення грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 29.08.2007 року в задоволенні вищевказаного позову
відмовлено. Рішення суду вмотивовано тим, що позивачу були виплачені суми
грошової допомоги у відповідності до чинного законодавства.

Позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати
постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 29.08.2007 року та прийняти
нову постанову по суті її позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення відповідача, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала
суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження в адміністративній
справі з таких підстав.

Згідно
зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом
встановлено, що позивач Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» визнана учасником війни. Відповідно до п.20 ст. 14
вищезгаданого закону позивачу повинна була надаватися грошова допомога в
розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Розміри
щорічної допомоги відповідної категорії громадян, на яких розповсюджується дія
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
встановлюється Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний
рік, а саме: в 2004 році - не було
виплачено грошової допомоги, в 2005 році - 50 гривень; в 2006 році - 50
гривень. Вказані суми були отримані позивачем.

Рішенням
Конституційного Суду України від 01.12.2004 року ст. 44 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2004 рік, якою не передбачено виплати грошової
допомоги учасникам війни, визнана такою, що не відповідає Конституції України.

Згідно
ст. ст. 12, 13, 14, 15, 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» виплата разової грошової допомоги встановлена
щорічно до 5 травня. Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5
травня мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного
року, в якому здійснюється виплата допомоги. Відповідно до ЦПК України строк
загальної позовної давності становить три роки.

З
врахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції стосовно того, що не підлягають задоволенню вимоги позивача
про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги 2005, 2006 роки,
оскільки суми грошового допомоги були виплачені у відповідності з чинним
законодавством, а за 2004 рік позивач пропустив строк позовної давності, що є
підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

Разом з
тим, апеляційний суд рахує необхідним зауважити, що в даному випадку на період
виникнення спірних правовідносин, які є предметом спору в цій справі, були
наявні нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по
різному встановлюють розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам війни.

Вирішуючи
питання про те, положення якого Закону підлягають застосуванню для вирішення
спірних правовідносин, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно
до ст. 75 Конституції України Верховна рада України є єдиним органом
законодавчої влади в Україні.
Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону,
в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону
України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають
однакову юридичну силу.

Водночас
Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частині рішення від 3 жовтня
1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив:
«Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно-
предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить
пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього.
Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено
самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі
раніше».

Відповідно
до ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України.

Тому,
виходячи з наведених положень Конституції України та рішення Конституційного
Суду України, а також враховуючи, що вищезазначеними Законами України про
Державний бюджет України на 2005 та 2006 роки фактично змінено положення Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який
діяв у часі раніше, пріоритетним в даному випадку є положення статей Законів
України про Державний бюджет України на 2005 та 2006 роки.

Доводи
апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

За
таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні
позову.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,
-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову
Ленінського районного суду м. Вінниці від 29 серпня 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
:

Судді:

КИЇВСЬКИЙ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Справа: №
22-а-5965/08
Головуючий у І інстанції: Овсюк Є.М.

Суддя-доповідач: Межевич М.В.

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна
та резолютивна частина)

30 вересня 2008 року м. Київ

Колегія
суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого -
судді Межевича М.В., суддів Бабенка К.А. та Глущенко Я.Б., при секретарі
Кравченко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Вінниці
від 29 серпня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці і
соціального захисту населення в Ленінському районі м. Вінниці №2 (Вишенька),
Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної
державної адміністрації про стягнення грошової допомоги, -

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,
-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову
Ленінського районного суду м. Вінниці від 29 серпня 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
:

Судді: