Справа № 22а-6907/08
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2008-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 6907/08(11)
Головуючий суддя у 1-ій інстанції -
Попович С.М. (справа № 2а-337/08)
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2008 року
м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
- Нагорної Л.М. (доповідач),

суддів
- Стежко В.А., Суховарова А.В.

при секретарі
- Хоменко О.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради
Кіровоградської області

на постанову
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 травня
2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області про
стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и
л а :

У квітні 2008
року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради Кіровоградської області, в якому просив стягнути
з відповідача несплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік в
розмірі 2180,00 грн. Посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії і є інвалідом другої групи, і,
відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому передбачено виплата
щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.
Проте, відповідач, в супереч положенням вказаного Закону здійснив виплату
допомоги на оздоровлення за 2007 рік у розмірі - 120,00 грн.

Постановою
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 травня
2008 року адміністративний позов ОСОБА_1. було задоволено. З Управління праці
та соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської
області було стягнуто на користь позивача 2180,00 грн. недоплаченої суми
щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік.

Відповідач, не погодившись з винесеним рішення, подав апеляційну скаргу,
в якій просив скасувати постанову міськрайонного суду, оскільки вона винесена з
порушенням норм процесуального та матеріального права, та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. В обґрунтування
своїх вимог посилався на те, що виплати допомоги позивачу проводились відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від №562 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
якою визначено конкретні розміри щорічної допомоги на оздоровлення. Також
відповідач зазначив, що відповідно до ст. 62 Закону № 796-ХІІ, роз'яснення
порядку застосування норм цього закону провадиться у порядку визначеному
Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання
міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади
України, місцевими органами державної виконавчої влади, саме, до числа яких
відноситься і Управління праці та соціального захисту населення.

Позивач
надіслав до суду заперечення на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну
скаргу по даній справі відхилити, а постанову суду залишити без змін, оскільки,
доводи відповідача він вважає такими, що не заслуговують уваги.

Перевіривши
матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає виходячи із наступного.

Судом
встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії, що підтверджується посвідченням Серія
ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку з чим і перебуває на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської
області (а.с.2). Таким чином, право позивача на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
відповідачем не оспорюється.

Згідно з
частиною 2 статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до частини 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ щорічна
допомога учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої
категорії виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. При цьому,
розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (абзац 7
частини 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ ).

Із
змісту ст.1 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ ,
не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру
мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону № 796-ХІІ
.

Доводи
апеляційної скарги стосовно правильності визначення позивачу розміру щорічної
допомоги на оздоровлення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки
встановлений постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 року розмір щорічної допомоги
на оздоровлення не відповідає розміру, встановленому іншими законами України.

Зокрема, статтею 76 Закону України «Про Держаний бюджет
України на 2007» розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня
2007 року - у розмірі 400 грн., з 1 квітня 2007 року - у розмірі 420 грн., з 1
липня 2007 року - у розмірі 440 грн., а з 1 жовтня - у розмірі 460 грн. на
місяць.

Суд
першої інстанції правильно дійшов висновку, що вказані закони, якими керувався
відповідач, не містили обмежень щодо застосування статті 48 Закону № 796-ХІІ
. Оскільки, ні Верховна Рада України, ні Кабінет
Міністрів України в наступному до 2007 року будь-яких рішень із цих питань не
приймали, то, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами,
при вирішенні даного
спору, застосуванню підлягає не Постанова КМУ № 562, а саме стаття 48
Закону № 796-ХІІ та Закони України «Про
Державний бюджет України» на відповідний рік.

За таких
обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач по справі повинен
був виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за зазначений період,
виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст.200 КАС України
, суд апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.19 9,
ст. 200 , 205 ,
206 КАС України , колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради Кіровоградської області - залишити без задоволення.

Постанову
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 травня
2008 року - без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Повний
текст ухвали складено 10 жовтня 2008 року.

Головуючий:
Л.М.Нагорна

Судді
В.А.Стежко

А.В.Суховаров