Справа № 2-а-290/08
Суддя: Шульга В.О.
Дата ухвалення: 2008-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2 - а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21
жовтня 2008 року м.
Ромни

Роменський
міськрайонний суд Сумської області в
складі головуючого судді В.О. Шульги,
при секретарі М.Ю. Устенко розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту населення Роменської
районної державної адміністрації
Сумської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
нарахувати та виплатити грошову
допомогу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до Управління праці
та соціального захисту населення Роменської райдержадміністрації, надалі
УПСЗН, і просить визнати протиправними дії
УПСЗН по застосуванню при виплаті
грошової допомоги за 2007-2008 роки положень законів про бюджет, які обмежують обсяг прав позивача на
разову грошову допомогу, встановлений Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”; зобов'язати УПСЗН
нарахувати та виплатити на його користь суму недоплаченої разової
грошової допомоги як учаснику бойових
дій за 2007 та 2008 роки. В обґрунтування позову вказує, що він
є учасником бойових дій і йому
відповідно ч. 5 ст. 12 Закону України
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, до 5 травня
повинна виплачуватися одноразова грошова допомога в розмірі пיяти мінімальних
пенсій за віком. Але УПСЗН виплатило
йому в 2007 році лише 280 грн., а в 2008 році 310 грн. Розмір мінімальної
пенсії за віком, відповідно Закону
України “Про державний бюджет на 2007 рік”, починаючи з 1 квітня 2007 року
становив 410,06 грн., а відповідно розмір щорічної разової грошової допомоги,
який повинен бути йому виплачений в 2007 році мав становити 2050,3 грн. Розмір
мінімальної пенсії за віком, відповідно Закону України “Про державний бюджет на
2008 рік”, починаючи з 1 квітня 2008 року становить 481 грн., а відповідно
розмір щорічної разової грошової допомоги, який повинен бути йому виплачений в
2008 році мав становити 2405 грн.

В
судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просив їх задоволити. Суду пояснив, що позивач має право на виплату
одноразової грошової допомоги до 5 травня. Відповідач виплатив йому допомогу за
2007 рік в розмірі 280 грн., а не в
розмірі 2050,3 грн. та за 2008 рік в розмірі 310 грн. а не 2405 грн.

В судове засідання представник відповідача не прибув,
хоча повідомлений належним чином про місце і час розгляду справи. До суду
надійшла заява УПСЗН про перенесення
розгляду справи в зв'язку з відпусткою представника.

Вислухавши
думку представника позивача, суд не визнає причини неявки представника
відповідача в судове засідання поважними, так як відповідач є юридичною особою
і мав змогу забезпечити участь у справі іншого представника. В зв'язку з
вказаним, відповідно ч. 4 ст. 128 КАС України,
суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій і має право на пільги
встановлені законодавством України для
ветеранів війни - учасників бойових дій, а відповідно на нього поширюється дія
Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”, в тому числі статті 12.
Дані обставини підтверджені
посвідченням виданим в травні 1996
року, і не заперечуються
відповідачем.

ОСОБА_1. в 2007
році було виплачено щорічну одноразову грошову допомогу в розмірі 280 грн., а в 2008 році в розмірі 310
грн. Дана обставина не заперечується відповідачем і в суду немає
сумнівів щодо її достовірності.

В зв'язку з
вказаним суд приходить висновку, що між
сторонами склалися спірні правовідносини щодо визначення розміру щорічної
разової грошової допомоги та її виплати. При вирішенні спору суд виходить з
положень ст.ст.2, 12, 171
Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”, Конституції України, Рішень Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року та від 22 травня 2008 року.

Статтею 2 Закону України
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
передбачено, що права та пільги для
ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і
законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх
рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади і органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим
Законом, є недійсними.

Згідно ч. 5 ст. 12
Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”, в редакції, що діяла в 2007 році, на час виникнення спірних
правовідносин щодо виплати допомоги за 2007 рік, щорічно до 5 травня учасникам
бойових дій виплачується разова грошова
допомога у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком. Дана частина статті 12 Закону була змінена, проте зміни визнані
неконституційними, в зв'язку з чим суд застосовує таку редакцію і до правовідносин, щодо
виплати допомоги, які виникли в 2008 році.

Згідно
ч. 1 ст. 171 Закону України
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічну виплату разової грошової допомоги до
5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють
органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або
через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача)
пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за
місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Згідно
статті 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу, а
норми Конституції є нормами прямої дії.

Частиною
3 статті 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
1 листопада 1996 року № 9 “Про
застосування Конституції України при здійсненні правосуддя” Конституція України
має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді
конкретних справ мають оцінювати зміст будь якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки
зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках
застосовувати Конституцію як акт прямої
дії. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі коли закон, який був чинний до введення в дію Конституції чи прийнятий
після цього, суперечить їй.

Відповідно ст. 62 Закону України “Про державний бюджет на 2007 рік”, в редакції від 15 березня 2007
року, відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, розмір мінімальної пенсії
за віком з 1 квітня 2007 року становить
410,06 грн.

У відповідності
ст. 58 Закону України “Про
державний бюджет на 2008 рік” розмір
мінімальної пенсії за віком з 1 квітня 2008 року становить 481 грн.

Відповідно
до частини 5 резолютивної частини Рішення Конституційного суду від 9 липня 2007
року - Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне
значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,
що визнані неконституційними.

Відповідно до пункту 5 резолютивної частини Рішення
Конституційного суду від 22 травня 2008 року - Рішення Конституційного Суду
України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції
при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок
дії положень Закону України “Про державний бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів України”, визнаних
неконституційними.

Проаналізувавши
рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007, яким визнано неконституційними
положення статті 29 та п. 13 ст. 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”,
рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, частину 3 статті 22
Конституції України, та враховуючи те, що право на отримання разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” не залежить від наявності фінансування з бюджету, а має
безумовний характер, суд прийшов до висновку, що дії УПСЗН підлягають визнанню
протиправними і управління праці та
соціального захисту населення Роменської районної державної адміністрації слід
зобов'язати нарахувати та виплатити
ОСОБА_1 суму недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику
бойових дій за 2007 та 2008 роки.

На
думку суду, строк звернення до суду позивачем не пропущений і підстав для
застосування ст. 100 КАС України суд не вбачає, так як сторони на її застосуванні не наполягали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8, ч.3
ст. 22, ст. 64 Конституції України, ст.
ст. 2, 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту ”, ст.ст. 10, 11, 12, 71, 158, 159, 160,
161,162, 163, 167, 186 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення
Роменської районної державної адміністрації Сумської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання нарахувати та виплатити грошову допомогу задоволити.

Визнати протиправними дії управління праці та соціального
захисту населення Роменської районної
державної адміністрації Сумської
області по застосуванню при виплаті
грошової допомоги за 2007-2008 роки положень законів про бюджет, які обмежують обсяг прав позивача на
разову грошову допомогу, встановлений Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”.

Зобов'язати
управління праці та соціального захисту населення Роменської районної
державної адміністрації Сумської області
нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1суму
недоплаченої разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2007 та 2008
рік.

Постанову
суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного
суду через Роменський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом
20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС
України.

Суддя... підпис.

Копія
вірна:

Суддя Роменського
міськрайонного суду

Сумської області
В.О. Шульга