Справа № 22-а-1619/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

по 1-й інстанції: Соломка Л.І.
Справа № 22-а-1619/08
суд Волинської області
ряд.ст.зв. №
№
Доповідач: Олендер І.Я.
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

23
квітня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Заверухи
О.Б., Шавеля Р.М.,

при секретарі Соколовській
А.С.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Суб'єкту
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу про залишення позовної
заяви без руху Господарського суду Волинської області від 14 вересня 2007 року
по справі № 01-35/2448А за адміністративним позовом Суб'єкту підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у
м.Нововолинську Волинської області, відділу Державної виконавчої служби у
м.Нововолинську Волинської області, про визнання нечинним вимоги № Ф-88у від 12
липня 2007 року і постанови № 11412 від 20 липня 2007 року та стягнення 4000
гривень моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

14 вересня 2007 року Господарським судом Волинської
області прийнято ухвалу про залишення позовної заяви позивача без руху.

Прийняту
ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що позивач не оплатила позовну заяву
судовим збором у необхідному розмірі та долучені до позовної заяви копії
документів, не є доказами в розмінні ст.69 КАС України, оскільки завірені
адвокатом, що діяв на підставі довіреності без зазначення дати її вчинення, яка
є нікчемною, що в свою чергу не відповідає вимогам ст.106 КАС України.

Вказану ухвалу суду в апеляційному порядку
оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі покликається на те, що
оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм
процесуального права, як на доводи в своїй апеляційній скарзі покликається на
те, що судом першої інстанції при винесені ухвали, що оскаржується не
враховано, що позивач оплатив судовий збір у відповідності до чинного
законодавства та сам адміністративний позов повністю відповідає вимогам ст.106
КАС України.

Сторони
в судове засідання не явились, хоча належним чином були повідомлені про час,
дату та місце апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4 ст.196 КАС України
такий проведено у їх відсутності.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що ухвалу суду слід скасувати і направити справу
на продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії прийняття позовної
заяви.

Як
вище зазначено приймаючи оскаржувану ухвалу про залишення позовної заяви без
руху суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав вимоги ст.106
КАС України і подана позовна заява не відповідає таким вимогам, зокрема позивач
не оплатила позовну заяву судовим збором у необхідному розмірі та долучені до позовної
заяви копії документів, не є доказами в розмінні ст.69 КАС України, оскільки
завірені адвокатом, що діяв на підставі довіреності без зазначення дати її
вчинення, яка є нікчемною.

Однак з
такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернулась з адміністративним позовом та подала відповідну квитанцію
про оплату такого судовим збором (а.с.4), однак суд вважає, що вимоги про
стягнення моральної шкоди є вимогами майнового характеру, а тому мають бути
оплачені судовим збором в іншому розмірі ніж було оплачено.

Колегія суддів не погоджується з
вказаними доводами та вважає їх неправильними з огляду на те, що вимога про
відшкодування моральної шкоди, зокрема яка ставиться в порядку адміністративного
судочинства, що передбачено вимогами КАС України, є вимогою немайнового
характеру, а тому повинна оплачуватись судовим збором в порядку визначеному п.п.1,2 ч.3 Прикінцевих та
перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно
до Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”, де визначено п.д ч.1
ст.3, що із позовних заяв немайнового характеру (або таких, що не підпадають
оцінці) ставка державного мита становить 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, тобто оплата позивачем судового збору в розмірі 08 грн. 50 коп. є
правильним.

Крім того, колегія суддів вважає, що
ст.106 КАС України чітко визначено, вимоги до позовної заяви, зокрема те, що до
позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до
неї, відповідно до кількості відповідачів, документ про сплату судового збору,
крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Таким чином в даній нормі не
ставиться жодна вимога про те, що подані копії документів, що подаються до
справи мають бути належним чином завірені, оскільки перевірка письмових
доказів, надання їм відповідної оцінки, прийняття таких як доказів чи
відхилення таких можлива лише на стадії розгляду справи по суті, однак ніяк не
регламентована на стадії прийняття позовної заяви.

Таким чином, покликання суду першої
інстанції на те, що долучені до позовної заяви копії документів, не є доказами
в розмінні ст.69 КАС України, оскільки завірені адвокатом, що діяв на підставі
довіреності без зазначення дати її вчинення, яка є нікчемною, на стадії
прийняття позовної заяви є надуманими та створюють штучні перепони для позивача
у зверненні ним до адміністративного суду.

Колегія
суддів вважає, що не зважаючи на фактичне виконання зі сторони позивача вимог
ст.106 КАС України, суд першої інстанції виніс оскаржувану ухвалу, якою залишив
позовну заяву без руху.

Так, на
думку колегії суддів, суд першої інстанції, зобов'язаний був врахувати, що з
огляду на вимоги ст.106 КАС України позивачем було подано позовну заяву, що
таким відповідала, а тому законних підстав для
залишення позовної заяви без руху в порядку ст.108 КАС України не було.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що ухвала підлягає скасуванню з направленням справи на продовження розгляду до суду
першої інстанції зі стадії прийняття позовної заяви.

Керуючись ст.ст.
160, 195, 196, 199,205,206 КАС України,
колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Суб'єкту підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, - задовольнити.

Ухвалу про залишення позовної заяви без руху
Господарського суду Волинської області від 14 вересня 2007 року по справі №
01-35/2448А за адміністративним позовом Суб'єкту підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Нововолинську
Волинської області, відділу Державної виконавчої служби у м.Нововолинську
Волинської області, про визнання нечинним вимоги № Ф-88у від 12 липня 2007 року
і постанови № 11412 від 20 липня 2007 року та стягнення 4000 гривень моральної
шкоди, - скасувати, направивши справу до суду першої інстанції на продовження
розгляду зі стадії прийняття позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення
та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
суддя : І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

Р.М.Шавель