Справа № 22-а-5296/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Заверухи
О.Б., Старунського Д.М.

при секретарі Бацику О.Р.,

з участю осіб :

від позивача -
ОСОБА_1., ОСОБА_2.- представник,

від відповідача - Вашкеба О.В.- головний спеціаліст
юрисконсульт ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Свалявського районного суду Закарпатської
області від 25 грудня 2007 року у справі № 2а-84/2007р.

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в
Закарпатській області

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України в
Закарпатській області

про визнання дій незаконними, зобов'язання нарахувати та
виплатити пенсії, -

в с т а н о в и л
а :

25 грудня 2007 року Свалявським
районним судом Закарпатської області прийнято постанову по справі №
2а-84/2007р. за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа без самостійних
вимог на стороні відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ
України в Закарпатській області про визнання дій незаконними,
зобов'язання нарахувати та виплатити пенсії, якою в задоволенні позовних вимог
було відмовлено.

Прийняту постанову суд мотивував тим, що відповідачем та третьою особою
правомірно відмовлено в призначенні та виплаті пенсії за вислугу років позивачу, оскільки згідно п. «б» ст. 12
Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського
складу, прапорщикам і мічманам... в разі
досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку. Дана складова є
необхідною умовою для призначення пенсії.

Позивач в своїй апеляційній скарзі покликається на те, що
оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права, судом були неповно з'ясовані обставини,
що мають значення для справи, в зв'язку з чим просить постанову скасувати та
постановити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Як на доводи в своїй апеляційній скарзі представник
позивача покликається на те, що суд об'єктивно не дослідив норму матеріального
права, а саме ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших осіб». При розгляді даної справи судом не
взято до уваги ст. 46 Конституції України, судову практику: Постанову ПВС
України від 15.04.2005р. за № 4, Рекомендації ВАС України від 23.08.2007р. за №
07.2-10/1. Крім того безпідставно було відхилено клопотання заявлене
представником ОСОБА_1про надання доказів задля повного та об'єктивного розгляду
справи.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просить її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просить
відмовити в задоволені вимог апеляційної скарги з тих підстав, що судом
правильно встановлено обставини справи з врахуванням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення представника позивача, пояснення представника
відповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Як вбачається з витягу наказу
Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 26
листопада 1996 року № 400 о/с громадянина ОСОБА_1 було звільнено за власним бажанням по п. «ж» ст. 64
у запас Збройних Сил (а.с. 18). Вислуга років на день звільнення складала 15
років 04 місяці 16 днів.

Розглядаючи
спір та приймаючи рішення про відмову в задоволені позову суд першої інстанції
підставно і обґрунтовано виходив із того, що з 06.08.2002 року, коли набула
чинності ст. 12 Закону 2262-ХП у редакції Закону від 4 липня 2002 року № 51-1У,
ОСОБА_1. виповнилось 45 років лише ІНФОРМАЦІЯ_1, вислуга років становила 15
календарних років 04 місяці 5 днів, а
тому саме з цього моменту в нього виникли підстави для призначення пенсії
згідно п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992р. № 2262-ХП в редакції
Закону від 4 липня 2002 року №51-1У.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався ні до відповідача, ні до суду
відповідно з оскарженням бездіяльності посадових осіб у період до прийняття
змін до Закону і в час, коли він мав право на призначення такої пенсії.

Поряд
з цим колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що законом не передбачено, що право на
отримання пенсії за вислугу років настає при наявності умов, передбачених п.
«б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців» на
момент звільнення, а передбачено лише право на отримання пенсії при настанні
відповідних вимог.

Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України
у пункті 4 постанови від 15 квітня 2005 року №4 "Про окремі питання
застосування судами України законодавства про пенсійне забезпечення
військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб", - існує виняток із цього правила в п. "б" ст. 12 Закону
"2262-Х11 в редакції Закону від 4 липня 2002 року №51-1У, який набув
чинності 6 серпня 2002 року, для військовослужбовців та осіб, які мають право
згідно з цим Законом, раніше звільнених зі служби. На підставі цього Закону,
починаючи з 6 серпня 2002 року, незалежно від підстав та часу звільнення, їм
може бути призначена пенсія за умови, що цим особам виповнилося 45 років, і, що
вони мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не
менше 12 календарних років і шести місяців становить військова служба або
служба в органах внутрішніх справ чи в державній пожежній охороні.

При цьому колегія суддів відзначає, що згідно пункту “б”
частини першої статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” в редакції Закону України
від 04.07.2002 право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського
складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та
військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим
Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і
досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних
звань, а також звільнених із служби у зв'язку з засудженням за умисний злочин,
вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного
діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають
загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12
календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах
внутрішніх справ.

Тобто, в Законі України “Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” в наведеній редакції була
скасована вимога про те, що особа, якій надається право на пенсію за вислугу
років, має відповідати встановленим пунктом “б” частини першої статті 12 даного
Закону вимогам саме на дату звільнення.

Лише згідно пункту “б” частини першої статті 12 Закону
України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб” в редакції Закону України від 04.04.2006 Законом
знову встановлена вимога про те, що особа, якій надається право на пенсію за
вислугою строків служби повинна відповідати встановленим наведеною нормою
вимогам саме на день звільнення. Крім того, до служби, яка надає право
на пенсію за вислугу років, крім військової служби, служби в органах внутрішніх
справ та в державній пожежній охороні додано службу в органах і підрозділах
цивільного захисту, податкової міліції та Державній кримінально-виконавчій
службі України.

Судом першої інстанції правильно встановлено те, що
позивач із заявою до відповідача про призначення пенсії в період з ІНФОРМАЦІЯ_1
по 04.04.2006 року не звернувся, тобто на час дії “б” частини першої статті 12
Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб” в редакції Закону України від 04.07.2002 року, фактично
звернувся в серпні 2007 року, не має даних і щодо звернення позивача у вказаний
період і до УМВСУ в Закарпатській області, а тому відповідач не зобов'язаний
був врахувати вимоги вище вказаної норми спеціального Закону,що ним правильно
було зроблено.

З огляду на вказане судом першої інстанції правильно
зроблено висновок, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в
Закарпатській області та третьою особою без самостійних вимог на стороні
відповідача Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в
Закарпатській області, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так
і під час апеляційного розгляду доведено правомірність своїх дій, а тому вимоги
позивача не підлягають до задоволення.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої
інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах,
відповідає вимогам ст.ст.10,11,71,138,143,159,161-163 КАС України, доводи апеляційної скарги її не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду першої інстанції не має.

Керуючись ст.ст.
160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити
без задоволення, а постанову Свалявського районного суду Закарпатської області
від 25 грудня 2007 року в справі № 2а-84/2007р. за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській
області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Управління
Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання
дій незаконними, зобов'язання нарахувати та виплатити пенсії, - без змін.

Ухвала набирає законної
сили негайно після проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може
бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після проголошення, а у разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Головуючий суддя :
І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

Д.М.Старунський