Справа № 2-а-11493/08
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2008-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2008 р. м.Житомир

Житомирський
окружний адміністративний суд у складі:

головуючого
- судді Капустинського М.М. ,

при
секретарі - Недашківському К.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

до Управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації

про
стягнення невиплачених компенсаційних виплат,-

встановив:

ОСОБА_1.
звернувсь з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що в період з
01.09.1996 року по 31.12.2007 року йому не було проведено у повному обсязі
виплати, передбачені ст. 39 Закону України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, з 01.08.2007 по
31.12.2007 року -ст. 37 Закону, що призвело до порушення його прав.

Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на
територіях радіоактивного забруднення (ст. 39) позивач визначив в розмірі
40886, 80 грн., а заборгованість по грошовій допомозі у зв'язку з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства (ст. 37)
-в розмірі 893, 50 грн., а разом - 41780, 30 грн.

ОСОБА_2. звернувсь з вказаним позовом до суду,
посилаючись на те, що в період з 17.08.1999 року по 31.12.2007 року йому не
було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст. 39 Закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, з 01.08.2007 по 31.12.2007 року -ст. 37 Закону, що призвело до
порушення його прав.

Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на
територіях радіоактивного забруднення (ст. 39) позивач визначив в розмірі
38567, 88 грн., а заборгованість по грошовій допомозі у зв'язку з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства (ст. 37)
-в розмірі 893, 50 грн., а разом - 39461, 38 грн.

ОСОБА_3. звернулась з вказаним позовом до суду,
посилаючись на те, що в період з 18.03.1997 року по 31.12.2007 року йому не
було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст. 39 Закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, з 01.08.2007 по 31.12.2007 року -ст. 37 Закону, що призвело до
порушення її прав.

Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на
територіях радіоактивного забруднення (ст. 39) позивач визначила в розмірі
41095, 75 грн., а заборгованість по грошовій допомозі у зв'язку з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства (ст. 37)
-в розмірі 1787, 00 грн., а разом - 42882, 75 грн.

ОСОБА_4. звернулась з вказаним позовом до суду,
посилаючись на те, що в період з 01.09.1996 року по 30.04.1998 року, з
20.09.2002 року по 26.12.2002 року, з 10.02.2005 року по 31.12.2007 року йому
не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст. 39 Закону України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, з 01.08.2007 по 31.12.2007 року -ст. 37 Закону, що
призвело до порушення її прав.

Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на
територіях радіоактивного забруднення (ст. 39) позивач визначила в розмірі
12084, 48 грн., а заборгованість по грошовій допомозі у зв'язку з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства (ст. 37)
-в розмірі 893, 50 грн., а разом - 12977, 98 грн.

Посилались на те, що отримували відповідні доплати та
допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 836
від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх
розміри, кратні мінімальній заробітній
платі у відповідні періоди.

Позивачі у судове засідання не з"явилися. Просили
справу розглядати без їх участі.

Представник відповідача у судове засідання не
з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений вчасно і у
передбаченому законом порядку. Надіслав письмове заперечення на позовну заяву,
в якому просив відмовити у задоволенні позову і справу розглянути без його
участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку,
що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1. в спірний період часу проживав
у с. Норинськ Овруцького району та з 15.12.2005 року працював в м. Овруч
Житомирської області, які віднесено до зони гарантованого добровільного
відселення, до 14.12.2005 року працював у с. Нові Велідники Овруцького району
Житомирської області, яке віднесено до зони посиленого радіоекологічного
контролю.

Встановлено, що ОСОБА_2. в спірний період часу проживав
та працював в м. Овруч Житомирської області, яке віднесено до зони
гарантованого добровільного відселення.

Встановлено, що ОСОБА_3. в спірний період часу проживала
та працювала в м. Овруч Житомирської області, яке віднесено до зони
гарантованого добровільного відселення. На вихованні позивача перебуває
неповнолітній син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 ., який проживає разом з позивачем і
має статус потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС.

Встановлено, що ОСОБА_4. в спірний період часу проживала
та працювала в м. Овруч Житомирської області, яке віднесено до зони
гарантованого добровільного відселення.

Згідно ст. 37 Закону України “Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”,
громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, повинна
виплачуватись щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного
господарства, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від
мінімальної заробітної плати.

Згідно ст. 39 Закону України “Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”,
громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться
доплата. У зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні
заробітні плати щомісяця, у зоні посиленого радіоекологічного контролю -одну
мінімальну зарплату.

Проте вказані допомога та доплата виплачувались у розмірах, визначених
Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”,
а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому
розмірі.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і
діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою
Кабінету Міністрів України.

Виплатою допомоги та доплат в твердих сумах, встановлених постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, порушені права позивачів.

Однак позов підлягає частковому задоволенню, оскільки
дію абзацу третього частини першої статті 37 та абзацу третього частини першої
статті 39 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати згідно із Законом N 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005.
На 2007 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом N 489-V (489-16) від 19.12.2006,
і лише з 9 липня 2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N
6-рп/2007 (v0a6p710-07) від 09.07.2007 року.

Заборгованість по допомозі, передбаченій ст.37 Закону,
підлягає стягненню за період з серпня по
грудень 2007 року включно.

Заборгованість по ст. 39 Закону підлягає стягненню на
користь ОСОБА_1. відповідно до ч. 2 ст. 233, ст. 238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в
даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст. 2 Закону України „Про
оплату праці” є складовою структури
заробітної плати, тобто за періоди з вересня 1996 року по грудень 2005 року, з
серпня по грудень 2007 року включно.

Заборгованість по ст. 39 Закону підлягає стягненню на
користь ОСОБА_2. відповідно до ч. 2 ст. 233, ст. 238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в
даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст. 2 Закону України „Про
оплату праці” є складовою структури
заробітної плати, тобто за періоди з серпня 1999 року по грудень 2005 року, з
серпня по грудень 2007 року включно.

Заборгованість по ст. 39 Закону підлягає стягненню на
користь ОСОБА_3. відповідно до ч. 2 ст. 233, ст. 238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в
даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст. 2 Закону України „Про
оплату праці” є складовою структури
заробітної плати, тобто за періоди з березня 1997 року по грудень 2005 року, з
серпня по грудень 2007 року включно.

Заборгованість по ст. 39 Закону підлягає стягненню на
користь ОСОБА_4 . відповідно до ч. 2 ст. 233, ст. 238 КЗпП України незалежно від часу її виникнення, оскільки в
даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст. 2 Закону України „Про
оплату праці” є складовою структури
заробітної плати, тобто за періоди з вересня 1996 року по квітень 1998 року, з
вересня по грудень 2002 року, з лютого по грудень 2005 року, з серпня по грудень 2007 року включно.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі
позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки у разі, якщо це
необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін. Щодо
заборгованості перед ОСОБА_4. по виплатам, передбаченим ст. 39 Закону, суд
вважає можливим вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для повного
захисту прав, свобод та інтересів позивача.

З врахуванням викладеного вище, фактично отриманих сум
та розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу розмір
заборгованості перед ОСОБА_1. по виплатах, передбачених ст. 37 Закону становить
893, 50 грн., по ст. 39 Закону -18771, 77 грн., а всього -19665, 27 грн.; перед
ОСОБА_2. по виплатах, передбачених ст. 37 Закону становить 893, 50 грн., по ст.
39 Закону -30898, 50 грн., а всього -31792, 00 грн.; перед ОСОБА_3. по
виплатах, передбачених ст. 37 Закону становить 1787, 00 грн., по ст. 39 Закону
- 13813, 50 грн., а всього -14707, 00 грн.; перед ОСОБА_4. по виплатах,
передбачених ст. 37 Закону становить 893, 50 грн., по ст. 39 Закону -13813, 50
грн., а всього -14707, 00 грн.

Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період
часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Овруцької
районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього.

Керуючись Законом України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, ст. ст.
158 -163, 167, 254 КАС України, Житомирський окружний адміністративний суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 893, 50
грн. допомоги у зв”язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого
виробництва (ст. 37) та 18771, 77 грн. доплати до заробітної плати (ст. 39), всього
-19665, 27 грн.

Стягнути з управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 893, 50
грн. допомоги у зв”язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого
виробництва (ст. 37) та 30898, 50 грн. доплати до заробітної плати (ст. 39),
всього -31792, 00 грн.

Стягнути з управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_3 1787,
00 грн. допомоги у зв”язку з обмеженням споживання продуктів харчування
місцевого виробництва (ст. 37) та 33256, 00 грн. доплати до заробітної плати
(ст. 39), всього -35043, 00 грн.

Стягнути з управління праці та соціального захисту
населення Овруцької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 893, 50
грн. допомоги у зв”язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого
виробництва (ст. 37) та 13813, 50 грн. доплати до заробітної плати (ст. 39),
всього -14707, 00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за їх
безпідставністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків
подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги. Заява про
апеляційне оскарження подається через Житомирський окружний адміністративний
суд до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення
постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж порядку протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя: М.М.
Капустинський