Справа № 22а-2626/08
Суддя: Стежко В.А.
Дата ухвалення: 2008-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-2626/08
суддя у 1-ій
категорія статобліку - 48
інстанції - Бондарьова Г.М..
(справа № 2а-42/07)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого Стежко
В.А.,

суддів Поплавського
В.Ю., Сафронової С.В.,

при секретарі Кочковій
А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради на постанову
Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 листопада
2007р. у справі №2а-42/2007 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради
про стягнення коштів щорічної допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2007 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Першотравенської міської ради про визнання неправомірною відмови відповідача
виплатити допомогу на оздоровлення в розмірах, передбачених ст. 48 Закону
України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», стягнення коштів на оздоровлення за 2001-2006рр. в
сумі 9238,9грн. з урахуванням індексів інфляції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС II категорії, а тому має
право на щорічну допомогу на оздоровлення у відповідності до ст. 48 Закону
України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області за
2001-2006 роки виплатило позивачу допомогу у розмірах значно нижчих, ніж це
передбачено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому просив стягнути
недоплачені суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням
коефіцієнтів індексів інфляції, а всього 9238,9грн.

Постановою Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 14 листопада 2007 року позовні вимоги позивача
задоволені частково, стягнуто з Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради заборгованість з
виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2004-2006рр. в сумі 4618,3грн. В
решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Першотравенської міської ради просить скасувати постанову суду в частині
стягнення на користь позивача щорічної допомоги на оздоровлення за 2004-2006рр.
в сумі 4618,3грн. та в позові в цій частині відмовити.

Апелянт посилається на
те, що він є розпорядником бюджетних коштів і здійснював позивачу виплати в
належних розмірах та в межах бюджетних асигнувань. Статтею 77 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006 рік» зупинено дію абзацу ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 2006
рік в частині виплати компенсації і допомог в розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати, а тому підстав для стягнення недоплати щорічної
грошової допомоги за 2006 рік у суду не було.

Колегія суддів, перевіривши законність та
обґрунтованість оскарженої постанови в межах доводів апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом
першої інстанції,ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради як учасник
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС II категорії, що підтверджується
посвідченням, виданими Дніпропетровською обласною державною адміністрацією
(а.с. 3), та користується пільгами, встановленими Законом України «Про
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Протягом 2004-2006рр.
відповідач при виплаті щорічної допомоги позивачу на оздоровлення керувався
постановами Кабінету Міністрів від 26.07.1996 р. №836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами
і доповненнями та від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
які передбачають її виплату в менших розмірах, ніж встановлено ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Оскільки зазначені
підзаконні акти не можуть звужувати зміст та обсяг існуючих конституційних прав
громадян та суперечать ч. 3 ст. 22 Конституції України, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про те, що щорічна допомога позивачу повинна
бути виплачена відповідачем за 2004-2005 роки у розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» №796 -ХІІ від 28.02.1991 року.

Кабінет Міністрів не
уповноважений зменшувати встановлені конкретні розміри доплат, пенсій і
компенсацій, зокрема допомоги на оздоровлення. Навпаки, у ч. 1 ст. 67
зазначеного закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів
відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної
плати.

Пільги, компенсації,
гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного
права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та
обсягу права, наданого Законом України «Про соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є безпідставним.

З урахуванням права
позивача на доплату щорічної допомоги на оздоровлення за кожен рік та ч. 7 ст.
48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати, суд першої інстанції правильно
прийняв до розрахунку розмір мінімальної заробітної плати, який діяв за
останній місяць кожного поточного року та стягнув на користь ОСОБА_1 допомогу
на оздоровлення за 2004 рік - 1158,30 грн., за 2005 рік-1560,00 грн., а всього
2718,30 грн.

Що стосується виплати
допомоги на оздоровлення позивачу за 2006 рік, то міський суд безпідставно
стягнув на користь позивача 1900,0 грн. Законом України №3235-IV від 20.12.2005
року «Про державний бюджет на 2006 рік» дію ч.4 ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» було зупинено на 2006 рік у частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Цей закон не визнано
неконституційним, він є чинним, а тому немає правових підстав для стягнення
щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 ріку розмірі 1900,0 грн.

З урахуванням
наведеного постанову суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за 2006 рік в сумі 1900 грн. слід скасувати і
в задоволенні позову в цій частині відмовити, залишивши без змін постанову
міського суду в частині стягнення на користь позивача недоплаченої за 2004-2005
рр. щорічної допомоги на оздоровлення у сумі 2718,30 грн.

Керуючись п.3 ч.1 ст.
198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Першотравенської міської ради частково задовольнити.

Постанову Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 14 листопада 2007р. в частині стягнення на
користь ОСОБА_1 з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Першотравенської міської ради щорічної грошової допомоги на оздоровлення
за 2006 р. в сумі 1900грн. - скасувати.

В позові в зазначеній частині відмовити.

В решті оскаржену постанову залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду набирає законної
сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця з
дня виготовлення її у повному обсязі.

Головуючий

Судді