Справа № 22-а-6393/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 жовтня 2008 року
м.
Львів

Колегія
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді -
доповідача -
Олендера І.Я.,

суддів
-
Обрізка І.М., Пліша М.А.

при
секретарі судового засідання - Неміш
О.П.,

за
участю осіб:

від
позивача - ОСОБА_1,
ОСОБА_2 - представник,

від
відповідача - Горбань М.І. -представник,

від третьої особи - не явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну справу

за
апеляційною скаргою - ОСОБА_1

на
постанову Личаківського районного суду м. Львова від 12 лютого 2008
року по справі № 2-а-921/08 про поновлення на роботі, стягнення коштів за
вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди

за
адміністративним позовом ОСОБА_1

до Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів
Міністерства праці та соціальної політики України,

третя
особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_3,

про поновлення на роботі, стягнення коштів за вимушений прогул та
відшкодування моральної шкоди, -

в с т а
н о в и л а :

12
лютого 2008 року Личаківським районним судом м.Львова було прийнято постанову
по справі № 2-а-921/08 про поновлення на роботі, стягнення коштів за вимушений
прогул та відшкодування моральної шкоди за адміністративним позовом ОСОБА_1до
Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів
Міністерства праці та соціальної політики України, третя особа без самостійних
вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про поновлення на
роботі, стягнення коштів за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди,
якою позов було задоволено
частково; зобов'язано Львівське обласне
відділення Фонду соціального захисту інвалідів Міністерства праці та соціальної політики України внести зміни у
наказ №17-к від 29.05.2007р. та трудову книжку в частині дати звільнення
ОСОБА_1, вказавши датою його звільнення з посади провідного спеціаліста відділу забезпечення надходжень, організаційної
роботи із соціального захисту інвалідів та кадрового забезпечення Львівського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.2007р. та стягнуто з Львівського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів Міністерства праці та соціальної політики України
в користь ОСОБА_1 40,43 грн. середньоденного заробітку за один день; в решті в задоволенні позову відмовлено.

Прийняту
постанову суд першої інстанції мотивував тим, що відповідачем правомірно відповідно до Закону України «Про державну службу» позивача правомірно
звільнено з роботи в зв'язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі, однак в порушення вимог ч.3 ст.40 КЗпП України,
звільнення позивача відбулось в останній
день хвороби, тобто в період його тимчасової непрацездатності, в зв'язку з чим
відповідача слід зобов'язати змінити
дату звільнення позивача, вказавши датою його звільнення 26.05.2007р. та
стягнути в користь позивача 40,43
грн. - заробіток за один день, виходячи із долучених до матеріалів справи
розрахунків.

Вказану
постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, який в поданій апеляційній
скарзі покликається на те, що така прийнята з порушенням норм матеріального
права, тому просить таку скасувати та прийняти нову про задоволення позовних
вимог в повному обсязі.

Як
на доводи в своїй апеляційній скарзі позивач покликається на те, що судом
першої інстанції не враховано, що відповідач не продовжив тривалість відпустки
на період його хвороби з 03.05.2007 року по 10.05.2007 року, коли він ще не був
звільнений відповідачем. Крім того, на зміну наказу № 14-к від 07.05.2007 року
наказом № 17-к від 29.05.2007 року відповідач фактично продовжив йому термін
перебування на державній службі на підставі листків непрацездатності, однак
лише на 14 днів, хоча згідно медичних документів він хворів 23 дні, а тому
трудові відносини підлягали продовженню до 02-04.06.2007 року. Також на його
думку суд не обґрунтував відмову йому в задоволені його вимог, щодо
відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позивач
та його представник в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали
та дали пояснення аналогічні обґрунтуванням такої.

Представник
відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної
скарги та вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам
матеріального та процесуального права.

Представник
3-ї особи в судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений
про час, дату та місце апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4 ст.196 КАС
України такий проведено у його відсутності.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника на
підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника відповідача на
заперечення проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і
доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстави для скасування
постанови суду першої інстанції.

Розглядаючи
спір та приймаючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції підставно
і обґрунтовано виходив із вимог Закону України „Про державну службу” та вимог
КЗпП України та з врахуванням обставин справи та предмету спору, правильно
встановив, що позивача правомірно
звільнено з роботи в зв'язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі, однак в порушення вимог ч.3 ст.40 КЗпП України,
звільнення позивача відбулось в останній
день хвороби, тобто в період його тимчасової непрацездатності, в зв'язку з чим
відповідача слід зобов'язати змінити
дату звільнення позивача та стягнути в користь
позивача 40,43 грн. - заробіток за один день. Крім того вважав,
що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, щодо відшкодування
матеріальної та моральної шкоди позивачу.

При
цьому судом першої на думку колегії суддів апеляційної інстанції правильно
надано оцінку діям суб'єкту владних повноважень з огляду на критерії визначені
ч.3 ст.2 КАС України.

Судом першої інстанції було безспірно встановлено, що позивач працював на посаді провідного спеціаліста відділу забезпечення надходжень, організаційної
роботи із соціального захисту інвалідів та кадрового забезпечення Львівського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів Міністерства праці та соціальної політики України (а.с.9-12) і згідно
наказу №11-к від 18.04.2007р. перебував у щорічній відпустці в період з 23.04.2007р. по 10.05.2007р.

Наказом №14-к від 07.05.2007р. (а.с.5)
позивача звільнено з роботи із займаної посади з 11.05.2007р. у зв'язку з досягненням граничного віку
перебування на державній службі.

Згідно копій листків
непрацездатності та виписки з медичної карточки (а.с. 14-15) позивач був звільнений від роботи з 03.05.2007р. по 25.05.2007р.
включно в зв'язку з хворобою та стаціонарним лікуванням. Рекомендовано стати до роботи з 26.05.2007р.

Наказом №17-к від 29.05.2007р.
(а.с.32), виданого на заміну наказу №14-к від 07.05.2007р., позивача звільнено з роботи із займаної посади з
25.05.2007р. - в останній день хвороби, у зв'язку з досягненням граничного віку перебування на державній
службі і проведено з ним відповідний розрахунок (а.с.34-35).

Судом
першої інстанції правильно було враховано вимоги ч.1 ст.23 та п.3 ч.1
ст.30 Закону України «Про державну службу», згідно яких граничний вік перебування на державній службі становить 60 років
для чоловіків і 55 років для жінок. Крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю
України, державна служба припиняється у разі досягнення державним службовцем граничного віку проходження
державної служби (стаття 23 цього Закону) та вимоги ч. 3
ст.40 КЗпП України, згідно якої не допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або уповноваженого
ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування
працівника у відпустці.

З огляду на це колегія суддів
апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції, що
відповідач відповідно до Закону України «Про державну службу», тобто правомірно звільнив позивача з
роботи з держаної служби в зв'язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі, а також те, що в порушення вимог ч.З ст.40 КЗпП України, звільнення позивача відбулось
в останній день хвороби, тобто в
період його тимчасової непрацездатності, в зв'язку з чим відповідача слід зобов'язати змінити дату звільнення позивача та
стягнути в користь позивача 40,43
грн. - заробіток за один день (а.с.34-35),
однак оскільки визначена судом дата звільнення 26.05.2007р. припадає на вихідний день, то в цій частині
постанова підлягає зміні та колегія вважає, що відповідача слід зобов'язати змінити дату звільнення позивача, вказавши
датою його звільнення наступний після вихідних робочий день - 28.05.2007р.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для
задоволення вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки
звільнення позивача було правомірно, а порушення в частині дати звільнення не
потягли за собою наслідків спричинення матеріальної та моральної шкоди, крім
того зобов'язання щодо зміни дати звільнення є достатньою на думку колегії
суддів апеляційної інстанції сатисфакцією в даному випадку.

Також колегія суддів вважає, що не
заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині необхідності
продовження відповідачем часу щорічної відпустки позивача на час його тимчасової непрацездатності і незаконність в зв'язку
з цим його звільнення в період перебування у щорічній відпустці, оскільки на час закінчення тимчасової
непрацездатності позивач досяг граничного віку перебування на
державній службі, трудові відносини з відповідачем припинились і позивач підлягав звільненню з роботи, а тому в даному
випадку дії відповідача узгоджуються з положеннями ст.74 КЗпП України, згідно
якої щорічні відпустки із збереженням на їх період місця роботи і заробітної
плати надаються лише громадянам, які перебувають у трудових відносинах з відповідним підприємством,
установою чи організацією.

Таким
чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та прийняв
правильне по суті рішення, однак з помилковим застосуванням норм матеріального
права в частині визначення дати звільнення позивача, тому постанова суду першої
інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, п.1 ч.1 ст. 201,
205, 207 КАС України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л
а :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Постанову
Личаківського районного суду м. Львова від 12 лютого 2008 року по справі №
2-а-921/08 про поновлення на роботі, стягнення коштів за вимушений прогул та
відшкодування моральної шкоди за адміністративним позовом ОСОБА_1до Львівського
обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Міністерства праці та
соціальної політики України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору
на стороні відповідача ОСОБА_3, про поновлення на роботі, стягнення коштів за
вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди - змінити та ч.2
мотивувальної частини такої викласти в такій редакції: „Зобов'язати
Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів Міністерства
праці та соціальної політики України внести
зміни у наказ №17-к від 29.05.2007р. та трудову книжку в частині дати
звільнення ОСОБА_1, вказавши датою його звільнення з посади провідного
спеціаліста відділу забезпечення
надходжень, організаційної роботи із соціального захисту інвалідів та кадрового
забезпечення Львівського обласного
відділення Фонду соціального захисту інвалідів Міністерства праці та соціальної політики України - 28 травня 2007
року”.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після
проголошення, може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції, а у разі прийняття постанови в порядку ч.3ст.160 КАС
України, протягом того ж строку з часу складення такої в повному обсязі.

Головуючий
суддя : І.Я.Олендер

Судді:
М.А.Пліш

І.М.Обрізко