Справа № 2-а-11975/08
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2008-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2008 р. м.Житомир

Житомирський
окружний адміністративний суд у складі:

головуючого
- судді Кузьменко Л.В. ,

при
секретарі - Романчук Т.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління праці та соціального
захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації,
Територіального управління державної судової адміністрації в Житомирської
області

про
стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України "Про
статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи",-

встановив:

У липні 2008 року
позивачка звернулася з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що з серпня
2005 року по червень 2008 року їй та її неповнолітній дитині не були проведені
у повному обсязі виплати, передбачені ст. ст. 37, 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", що призвело до порушення їх прав, просила поновити строк
звернення з позовом до адміністративного суду.

Заборгованість по доплаті громадянам, які працюють на
територіях радіоактивного забруднення (ст. 39) позивачка визначила в розмірі
28778 грн., по допомозі в зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування
(ст. 37) -в розмірі 11662,40 грн.

Посилалась на те, що отримувала відповідні доплати та
допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №836
від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші, їх
розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди.

Позивачка та представники відповідачів в судове
засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у передбаченому
законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку,
що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що позивачка в спірний період часу
проживала і проживає на даний час у м. Коростені Житомирської області, яке
віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. З 16 вересня 2002
року вона працює в Коростенському міськрайонному суді Житомирської області, має
на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_2 1999 року народження, яка має статус
потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним
посвідченням.

Згідно із ст. 37 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (далі -Закон), громадянам, які проживають на територіях
радіоактивного забруднення, повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у
зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства, у зоні гарантованого добровільного
відселення -40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст.39 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин,
громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться
доплата. У зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні
заробітні плати щомісяця.

Однак, в спірний період часу ця доплата виплачувалась
частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів
України №836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в кратному
відношенні до мінімальної зарплати.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і
діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне значення перед постановою
Кабінету Міністрів України.

Виплатою доплати та допомоги в твердих сумах,
встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996
року, порушені права позивачки та її неповнолітньої дитини. За статтею 37 Закону вона отримувала по 4 грн.
20 коп., за ст. 39 -по 10 грн. 50 коп.

Проте позов підлягає частковому задоволенню.

Дію абзацу третього частини першої статті 37 та абзацу
третього частини першої статті 39 зупинено на 2006 рік в частині виплати
компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати
згідно із Законом №3235-IV (3235-15) від 20.12.2005р. На 2007 рік дію цих норм
зупинено згідно із Законом №489-V (489-16) від 19.12.2006р., і лише з 9 липня
2007 року їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду №6-рп/2007
(v0a6p710-07) від 09.07.2007р.

На 2008 рік дію цих норм зупинено згідно із Законом
України №107-VI від 28.12.2007 року і лише з 22 травня 2008 року відновлено
рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008.

Заборгованість за ст.39 Закону підлягає стягненню за
період з серпня 2005 року по червень 2008 року відповідно до ч.2 ст.233, ст.238
КЗпП України незалежно від часу її виникнення (крім 2006 року, січня -червня
2007 року та січня - травня 2008року), оскільки в даному випадку йдеться про
виплати, які відповідно до ст.2 Закону України "Про оплату праці" є
складовою структури заробітної плати.

Оскільки позивачка не надала суду доказів про наявність
поважних причин пропуску строку звернення з позовом до адміністративного суду,
заборгованість по ст. 37 Закону підлягає стягненню за період з липня по грудень
2007 року та за червень 2008 року, з врахуванням встановленого статтею 99 КАС
України річного строку звернення з позовом до адміністративного суду.

З врахуванням викладеного вище, розмірів мінімальної
заробітної плати в Україні в спірний період часу, а також розміру доплати і
допомоги, отриманих позивачкою за цей час в безспірному порядку, розмір
заборгованості перед нею та її неповнолітньою дитиною по виплатах, передбачених
ст. 37 Закону, становить 2550,60 грн., по ст. 39 Закону -9600 грн., а всього
-12150,60 грн.

Розпорядником цих коштів в спірний період часу і тепер є
органи праці та соціального захисту населення, тому суд стягує заборгованість з
Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської
обласної державної адміністрації, до якого пред'явлено позов про стягнення.

Керуючись Законом України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ст.
ст. 158 -163, 167, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління праці та соціального
захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1
та її неповнолітньої дитини -ОСОБА_2 2550,60 грн. заборгованості по допомозі,
передбаченій ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", на користь
ОСОБА_1 9600 грн. заборгованості, передбаченої ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків
подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги. Заява про
апеляційне оскарження подається через Житомирський окружний адміністративний
суд до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня
проголошення постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж порядку протягом
20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя: Л.В.
Кузьменко