Справа № 22-а-11994/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя Стасєєва Г. М.
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

3 листопада 2008 року справа №
22-а-11994/08

зал судового
засідання № 2 у приміщенні суду за адресою:
м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Міронова Г. М.
Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1 - особисто;

від відповідача:

не з'явився, повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2, м. Макіївка

на постанову Гірницького районного суду м.
Макіївки

від

10 вересня 2008 року

по адміністративній справі

№ НОМЕР_1 (суддя Стасєєва Г. М.)

за позовом

ОСОБА_1, м. Макіївка

до

ОСОБА_2, м. Макіївка

про

визнання дій неправомірними, стягнення
недоотриманої разової щорічної грошової допомоги на оздоровлення

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
звернувся 14 серпня 2008 року до Гірницького районного суду м. Макіївки з
позовною заявою (арк. справи 1-2) до ОСОБА_2, м. Макіївка (далі по тексту -
ОСОБА_2) про визнання неправомірною відмову ОСОБА_2, м. Макіївка з виплати
недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, стягнення з відповідача
недоплачену суму щорічної разової допомоги за 2008 рік в розмірі 3017 грн. 00
коп.

Постановою
від 10 вересня 2008 року (арк. справи 45-48) Гірницький районний суд м. Макіївки задовольнив
повністю позовні вимоги ОСОБА_1. Суд першої інстанції визнав протиправними дії
ОСОБА_2 щодо відмовиОСОБА_1 у виплаті недоотриманої щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня, як інваліду 3 групи в розмірі семі мінімальних пенсій за
2008 рік, стягнув з ОСОБА_2 на користьОСОБА_1. недоотриману суму щорічної
грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік у розмірі 3017 грн. за рахунок коштів
Державного бюджету України, в задоволенні решти позовних вимог відмовив.

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції
та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Позивач у судове
засідання 3 листопада 2008 року з'явився, проти апеляційної скарги заперечував.

Відповідач про
час, місце та дату судового розгляду був повідомлений належним чином, проте
правом бути присутнім на судовому розгляді не скористався.

Колегія суддів,
заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач
віднесений до 1 категорії учасників ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та є інвалідом 3 групи, що підтверджено посвідченням (арк.
справи 4).

Закон
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22
жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (зі змінами та доповненнями станом на час розгляду
спірних правовідносин), далі по тексту - Закон № 3551-ХІІ, визначає правовий
статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх
життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до
них.

Відповідно
до частини 2 статті 4 Закону № 3551-ХІІ до ветеранів війни належать: учасники
бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Розділом 3 цього Закону
визначені пільги ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту.

Пунктом
2 частини 2 статті 7 вищевказаного закону передбачено, що до інвалідів війни
належать також інваліди з числа осіб начальницького і рядового складу органів
Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього
Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України,
Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали
інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних
під час виконання службових обов'язків, ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях
із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Згідно довідки відповідача (арк. справи 61, 63) позивачу, як інваліду війни
3 групи, було виплачено щорічну разову грошову допомогу у квітні 2008 року -
350 грн.

Частиною
5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» в редакції станом на дні виплати визначено, що щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам 1
групи - десять мінімальних пенсій за віком; 2 групи - вісім мінімальних пенсій
за віком; 3 групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Пунктом
20 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року №
107-VI частина 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» була викладена в наступній редакції: «Щорічно до 5 травня
учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який
визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний бюджет України».

Постановою
Кабінету Міністрів України від 12 березня 2008 року № 183 «Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та
"Про жертви нацистських переслідувань» передбачено, що у 2008 році виплата
разової грошової допомоги інвалідам війни 3 групи здійснюється в розмірі 350
грн.

Рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року по справі № 1-28/2008 були
визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),
положення пунктів 20 - 22 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих
актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону
України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України". Рішення Конституційного Суду України є
обов'язковими для виконання на території України, остаточними, не можуть бути
оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії
положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Таким
чином, з 22 травня 2008 року була відновлена дія частини 5 статті 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за
якою інвалідам війни 3 групи, до яких відноситься позивач, щорічно до 5 травня
виплачується разова грошова допомога у розмірі сім мінімальних пенсій за віком.

Статтею
58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення
змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI,
передбачено, що для осіб, які втратили працездатність, на 2008 рік затверджений
наступний розмір прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць: з
1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня -
498 грн.

З врахуванням викладеного, розмір
недоплаченої позивачу, як інваліду війни 3 групи, щорічної разової допомоги за 2008 рік складає
3017 грн. (481 грн. х 7 - 350 грн., де 481 грн. - розмір прожиткового мінімуму
на одну особу з розрахунку на місяць, встановлений на період з 1 квітня 2008
року по 31 серпня 2008 року), як і було правильно визначено судом першої
інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач
звернувся до відповідача з заявою від 18 червня 2008 року (арк. справи 62) за
виплатою недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2008
рік, відповідач 19 червня 2008 року листом (арк. справи 6) відмовив позивачу в
виплаті недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2008
рік. Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої
інстанції про визнання незаконними дій відповідача щодо відмови в виплаті
позивачу щорічної разової допомоги до 5 травня за 2008 рік в розмірі,
передбаченому статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Відповідно
до статті 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього
Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Проте,
судом першої інстанції в резолютивній частині постанови вказано про стягнення
недоотриманої разової щорічної грошової допомоги до 5 травня з Управління праці та соціального захисту населення Докучаєвської міської ради, м. Докучаєвськ без зазначення того, що таке
стягнення здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Колегія
суддів не приймає посилання скаржника на відсутність бюджетного фінансування
для здійснення соціальних виплат, з огляду на те, що судові рішення ухвалюються
в межах норм діючого законодавства в незалежності від причин ненадходження
коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги та згідно частини 2
статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають
зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за
свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним
обов'язком держави.

Враховуючи, що
апеляційний суд переглядає постанову суду першої інстанції за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, м. Макіївка, судом першої
інстанції по суті справа розглянута правильно та допущені судом першої
інстанції помилки не призвели до неправильного вирішення справи по суті,
колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для залишення постанови
суду першої інстанції без змін.

Керуючись
статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2, м. Макіївка на постанову Гірницького районного суду м. Макіївки
від 10 вересня 2008 року по адміністративній справі № НОМЕР_1 -залишити без
задоволення.

Постанову Гірницького районного
суду м. Макіївки від 10 вересня 2008 року по адміністративній справі №
НОМЕР_1 за позовом ОСОБА_1, м. Макіївка до ОСОБА_2,
м. Макіївка про визнання дій неправомірними,
стягнення недоотриманої разової щорічної грошової допомоги на оздоровлення - залишити без змін.

На підставі
частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України відкласти з
дня закінчення судового розгляду справи на строк п'ять днів складання ухвали у
повному обсязі.

Вступна та
резолютивна частини ухвали складені, підписані колегією суддів у нарадчій
кімнаті та проголошені в судовому засіданні 3 листопада 2008 року.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення в
повному обсязі.

Ухвала складена в повному обсязі та підписана колегією суддів 7 листопада
2008 року.

Головуючий: /підпис/
В.Г.Яманко

Судді: /підпис/ Г.М.Міронова

/підпис/
К.П.Горбенко