Справа № 22-а-541/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

по 1-й інстанції: Джуга С.Д.
Справа № 22-а-541/08
районний суд Закарпатської області
ряд.ст.зв. № 48
№
Доповідач: Олендер І.Я.
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

24 березня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Кушнерика
М.П., Носа С.П.,

при секретарі Соколовській
А.С.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Хустського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2007 року по
справі № 2-а-60/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Боронянської
сільської ради Хустського району Закарпатської області, тертя особа без
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про
скасування рішення сільської ради, -

в с т а н о в и л а:

В травні 2007 року позивачкаОСОБА_1. звернулась до
Хустського районного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до
Боронянської сільської ради Хустського району Закарпатської області, де нею
ставились вимоги про скасування рішення вказаного органу місцевого
самоврядування від 17 січня 2007 року.

14 червня 2007 року Хустським районним судом
Закарпатської області прийнято ухвалу про закриття провадження в даній
адміністративній справі.

Прийняту
ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що згідно поданої позовної заяви
наявно спір між двома юридичними особами, а тому дана справа не підсудна
Хустському районному суду Закарпатської області, як адміністративному суду, а
підсудна господарському суду, оскільки спір виник з приводу господарських
правовідносин, і тому такий підлягає розгляду в порядку господарського, а не
адміністративного судочинства.

Вказану ухвалу суду в апеляційному порядку
оскаржила позивачка, яка в поданій апеляційній скарзі покликається на те, що
оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм
процесуального права, як на доводи в своїй апеляційній скарзі покликається на
те, що судом першої інстанції при винесені ухвали, що оскаржується не враховано
вимоги ст.17 КАС України, згідно яких чітко визначено, що адміністративні
справи не підвідомчі господарським судам. Крім того відповідно до ст.18 КАС
України встановлено, що дана справа підсудна адміністративному суду. Крім того
судом першої інстанції не враховано, що вона звернулась з позовом не як фізична
особа - суб'єкт підприємницької діяльності, а як фізична особа, та її метою
було захистити своє право як громадянина щодо реалізації прав на землю для
задоволення особистих потреб. В зв'язку з цим просить ухвалу скасувати та
справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Позивачка
в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просить таку
задовольнити.

Представник
відповідача та тертя особа в судове засідання не явились, хоча належним чином
були повідомлені про час, дату та місце апеляційного розгляду, тому на підставі
ч.4 ст.196 КАС України такий проведено у їх відсутності.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів поданої
апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що ухвалу суду слід скасувати і направити справу до суду
першої інстанції для продовження розгляду.

Приймаючи
оскаржувану ухвалу про закриття провадження в справі суд першої інстанції
виходив з того, що наявно спір між двома юридичними особами, який підвідомчий
та підлягає розгляду господарським судом в порядку господарського судочинства.

Однак з
такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

З
матеріалів справи вбачається, що травні 2007 року позивачкаОСОБА_1. звернулась
до Хустського районного суду Закарпатської області з адміністративним позовом
до Боронянської сільської ради Хустського району Закарпатської області, де нею
ставились вимоги про скасування рішення вказаного органу місцевого
самоврядування від 17 січня 2007 року. Зі змісту поданої позовної заяви чітко
вбачається, що позивачка звернулась до суду з оскарженням рішення органу
місцевого самоврядування не як підприємець, і не у зв'язку з порушенням її прав
у сфері підприємницької діяльності, а як фізична особа, громадянин, особисті
права якої на надання земельної ділянки для будівництва і обслуговування
житлового будинку порушуються прийняттям відповідачем рішення про надання
земельної ділянки в оренду третій особі.

При
цьому суд не вважаючи справу адміністративною, жодним чином не обґрунтовує
своєї позиції з огляду на вимоги Кодексу адміністративного судочинства України,
яким він повинен був керуватись вирішуючи дане питання.

На
думку колегії суддів, суд першої інстанції вирішуючи дане питання, що
стосується підвідомчості справи, повинен був виходити з приписів ст.2, п.1 ч.1
ст.3, ст.17 КАС України.

Так у відповідності до ч.1,ч.2 ст.2 КАС
України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією
зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські
функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України
компетенція адміністративних судів поширюється на:1) спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому
числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання
та виконання адміністративних договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта
владних повноважень у випадках, встановлених законом; 5) спори щодо
правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

При
винесені оскаржуваної ухвали на думку колегії суддів суд першої інстанції
зобов'язаний був врахувати вище вказані норми процесуального права однак, ним
цього зроблено не було, та внаслідок цього зроблено хибний висновок щодо
непідвідомчості справи за адміністративним
позовомОСОБА_1. адміністративним судам.

Покликання
суду першої інстанції, що позивачка оспорюючи вказане рішення органу місцевого
самоврядування, пов'язує порушення своїх законних прав із прийнятим рішенням,
та фактично зверталась для захисту своїх інтересів, як суб'єкту господарювання
- є надуманими оскільки сам позивач
визначає за захистом якого права у сфері яких правовідносин він звертається, та
крім того з огляду на вказані вище норми в порядку адміністративного
судочинства підлягають розгляду і справи за зверненнями в тому числі і
юридичних осіб до суб'єктів владних повноважень.

З
огляду на це колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не навів
обрунтованих доводів та не застосував норми процесуального права, щодо
зроблених в ухвалі висновків, якими повинен був керуватись, тому не мав
законних підстав для закриття провадження в справі та застосування наслідків,
пердбачених п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що ухвала підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої
інстанції зі стадії прийняття позовної заяви.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 199, 205, 206 КАС України,
колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області
від 14 червня 2007 року про закриття провадження в справі по справі № 2-а-60/07
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Боронянської сільської ради Хустського
району Закарпатської області, тертя особа без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про скасування рішення сільської ради -
скасувати, направивши справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця після проголошення, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно
до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий
суддя : І.Я.Олендер

Судді:
М.П.Кушнерик

С.П.Нос