Справа № 22-а-1002/08
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22-а-1002/08 р.
Головуючий у першій інстанції: Морозов С.М.
Доповідач: Саприкіна І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Коваля М.П., Маслія В.І.

при
секретарі: Трибой
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за
апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі м. Києва на постанову Господарського суду м. Києва від
24.04.2007 року по справі за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особиОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Дарницькому районі м. Києва про визнання недійсним
податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1як
приватний підприємець звернувся до Господарського суду м. Києва з адмінпозовом до Дарницькому районі м.
Києва про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення № /0-38885
від 19.05.2006р.

Постановою Господарського суду м. Києва
від 24.04.2007 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить
апеляційну інстанцію скасувати незаконну постанову суду першої інстанції та
постановити нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. В своїй
апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення
Господарським судом м. Києва норм матеріального та процесуального права, що є
підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Господарський суд м. Києва в своєму рішенні прийшов до
висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Апеляційна інстанція повністю
погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб,
прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, в
період з 27.04.2006р. по 05.05.2006р. ДПІ у Дарницькому районі м. Києва було
проведено позапланову документальну перевірку дотримання вимог податкового
законодавства СПД - фізичною особою ОСОБА_1 за період з 11.04.2005р. по
06.10.2005р.

За результатами вказаної перевірки було складено Акт
№77/17-426 від 10.05.2006р. (далі по тексту
- Акт перевірки, належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

На підставі Акту перевірки №77/17-426 від 10.05.2006р.
відповідачем 19 травня 2006 року було винесено податкове повідомлення - рішення
№/0-38885 (належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах
справи).

Даним повідомленням - рішення позивачу за порушення пп. 9.12.2 статті 9, п.
19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», п. 14.4.
статті 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з
громадян» визначено суму податкового зобов'язання з платежу «податок з доходів
фізичних осіб» в розмірі 189793,50 грн.

19 квітня 2005 року позивачем на підставі заяви на право застосування
спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності було отримано Свідоцтво
про сплату єдиного податку серії В №215747 (належним чином засвідчена копія
міститься в матеріалах справи).

Відповідно до положень статті 2 Указу Президента
України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує
єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий
рахунок відділень Державного казначейства України.

Згідно пункту 1.7 Акту перевірки СПД ОСОБА_1 фактично
сплатив єдиний податок в сумі 1400,00 грн. протягом періоду ІІ-ІУ квартали 2005
року.

У Свідоцтві про сплату єдиного податку серії В №215747
вказаний вид діяльності позивача - операції з нерухомістю.

В пункті 1.13 Акту перевірки
зазначено, що позивачем визначено наступні види діяльності:
організація операцій з власною нерухомістю, купівля та продаж власної
нерухомості невиробничого призначення.

В Акті перевірки також зазначено, що протягом відповідного періоду позивач
займався будівництвом гаражних боксів.

Виходячи з положень п.п. 4.3.25 статті 4 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», до складу загального місячного або річного
оподатковуваного доходу платника податку не включається дохід (прибуток),
одержаний самозайнятою особою від здійснення
нею підприємницької діяльності, якщо така особа обрала спеціальну (спрощену) систему
оподаткування такого доходу (прибутку) відповідно до закону.

ОСОБА_1 як приватний підприємець протягом II, III кварталу 2005 року отримав дохід
(прибуток) від здійснення ним підприємницької діяльності, вказаної в
Свідоцтві про сплату єдиного податку - операції з нерухомості.

15.09.2004р. між позивачем та Кооперативом
«Славутич» було укладено договір № 5В/04
про дольову участь в будівництві, предметом виступає дольова участь в
будівництві гаражних боксів в рядах 5В, 6В на території кооперативу «Славутич».

30.12.2004р. громадянином ОСОБА_1. та Головою правління Кооперативу
«Славутич» було підписано Акт №1 про виконання договору №5В/04 від 15.09.2004р.

Згідно Акту №1 умови договору №5В/04 від 15.09.2004р. виконані в повному
обсязі, а гаражні бокси в кількості 42 штук в рядах 5В та 6В є власністю громадян
ОСОБА_1. та ОСОБА_2

Крім
того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції
правомірно не прийняв доводи відповідача на Інвестиційні контракти в якості
доказів отримання позивачем доходу від здійснення діяльності, не зазначеної у Свідоцтві про
сплату єдиного податку.

Апеляційна інстанція приходить до аналогічного з судом першої інстанції
висновку, що позивач протягом перевіряємого періоду здійснював організацію
операцій з власною нерухомістю, виступав як фізична особа, а не приватний
підприємець.

Протягом періоду, що перевірявся, позивачем було укладено
27 Інвестиційних контрактів.

За
результатами виконання кожного
із вказаних контрактів між
позивачем (виконавцем) та другою стороною
контракту (довірителем) було підписано Акт здачі-прийняття гаражного боксу та робіт по контракту

Відповідно до вказаних Актів здачі - прийняття позивачем
передано відповідний гаражний бокс та
безоплатні роботи по влаштуванню гаражних боксів.

Відповідно до пп. 9.12.2 статті 9 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» якщо
фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності отримує інші доходи, ніж
визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту, то такі доходи оподатковуються за
загальними правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не є
такими суб'єктами підприємницької діяльності.

Пп. 9.12.1. статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»
визначено, що оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею
товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності
без створення юридичної особи, здійснюється
за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з
урахуванням норм цього пункту.

Таким чином, оподаткування доходів, отриманих позивачем протягом
перевіряємого періоду у межах його підприємницької діяльності, має
здійснюватись за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих
питань, тобто Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва».

За таких обставин, висновки акту перевірки не відповідають дійсним
обставинам справи, тому спірне податкове повідомлення-рішення підлягає
скасуванню.

З наведеного
можна зробити висновок, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні
вимоги.

Тому
висновок суду, що відповідач, приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення,
не врахував положення Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», що
призвело до незаконного нарахування податку з доходів фізичних осіб, є правомірним.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Також, відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч наведеним вимогам
податкова інспекція як суб'єкт владних повноважень не довела правомірності
прийнятого нею рішення, на підставі якого заявлено позов, а отже воно підлягає
скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду -
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Проаналізувавши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права. Встановлено, що відсутні будь-які
правові підстави для стягнення з позивача нарахованого в спірному
повідомленні-рішенні податкового боргу, натомість є всі правові підстави для
скасування оскаржуваного рішення ДПІ у Дарницькому
районі м. Києва, що і було зроблено судом першої інстанції, а отже,
підстав для скасування оскаржуваної постанови не вбачається. Тому, апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому
районі м. Києва на постанову Господарського суду м. Києва від 24.04.2007 року
по справі за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особиОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі м. Києва про визнання недійсним податкового
повідомлення - рішення, необхідно залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.
2, 198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні
апеляційної скарги Державній податковій інспекції у
Дарницькому районі м. Києва - відмовити.

Постанову
Господарського суду м. Києва від 24.04.2007 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного
місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді: