Справа № 22-а-3499/08
Суддя: Бараненко І.І.
Дата ухвалення: 2008-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня
2008 року
місто Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Бараненка І.І.,

суддів: Коваля М.П.,

Маслія
В.І.,

при секретарі судового засідання - Калініній Л.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1. та представника Головного управління
Пенсійного фонду України в місті Києві - Нещерет Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргуОСОБА_1на постанову Дніпровського районного суду
міста Києва від 19 червня 2007 року в адміністративній справі №2-а-168/07 за
позовомОСОБА_1до Київського міського військового комісаріату, Головного
управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій
протиправними, зобов'язання перерахувати пенсію та стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У березні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовною заявою,
у якій, посилаючись на порушення відповідачами положень Конституції України,
Законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової
служби, та деяких інших осіб», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», інших норм права, просив
задовольнити зазначені позовні вимоги.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 червня 2007 року
у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин
положення Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», Постанов
Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій, призначених до 1
серпня 1996 р. та порядок обчислення пенсій, що призначаються після 1 серпня
1996 року», «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних коштів
державного бюджету» та інших нормативних актів, та на їх підставі дійшов
висновку про необґрунтованість позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої
інстанції вимог ст.202 КАС України скасувати постанову Дніпровського районного
суду міста Києва від 19 червня 2007 року і прийняти нове судове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини справи, зміст судового рішення,
суть апеляційної скарги, пояснення позивача в підтримку вимог апеляційної
скарги, заперечення представника відповідача та, перевіривши доводи апеляції і
заперечень на неї наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1. задоволенню не підлягає, виходячи
з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником бойових дій і
відповідно до посвідчення, виданого Печерським райвійськкоматом міста Києва,
позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів
війни - учасників бойових дій.

Позивачу було проведено підвищення розміру пенсії відповідно до ст.12
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
однак розмір підвищення пенсії (в сумі 19,91 грн. з 01.10.2003 року до
31.12.2005 року) здійснено згідно п.п.«е» п.2 постанови Кабінету Міністрів
України від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» зі змінами внесеними
постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2003р. №1350 «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Однак, після прийняття Закону України «Про внесення змін до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.12 викладена
в новій редакції, яка набрала чинності з 01.07.2006р. Згідно з зазначеної норми
цієї статті Закону учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії,
підвищуються в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях
їх соціального захисту», фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію
цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Законом України «Про підвищення мінімального розміру пенсії» від
15.07.1999р. з 1 вересня 1999 року було встановлено мінімальний розмір пенсії
за віком - 24 гривні 90 копійок. Встановлено, що цей розмір не застосовується
для визначення розмірів соціальних пенсій (за віком), надбавок та інших доплат
до пенсій.

Відповідно до п.п.«е» п.2 постанови Кабінету Міністрів України від
03.01.2002р. №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат
окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету», встановлено, що виходячи з розміру 19,91 грн.
провадиться розрахунок підвищення, передбачених Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» під час призначення
перерахунку пенсій відповідно до закону України «Про пенсійне забезпечення,
Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»
та зазначених п.п.«а» п.1.

Так, Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», чітко визначає пільгу позивача щодо підвищення його пенсії в розмірі
150% мінімальної пенсії за віком до 1 липня 2006 року, а з цього періоду в
розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Як встановлено матеріалами справи, починаючи з 1 липня 2006 року позивач
отримував підвищення пенсії у розмірі 25% від суми прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність. Дане підвищення пенсії передбачене нормами
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а
тому проведено без порушень пенсійного законодавства.

За наведених обставин доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає
необґрунтованими.

Згідно ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги те, що Дніпровський районний суд міста Києва правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без
задоволення, а постанову суду - без змін.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.160, 199, 200, 205, 206 КАС
України, Київський апеляційний адміністративний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_1залишити без задоволення, а постанову Дніпровського
районного суду міста Києва від
19 червня 2007 року в адміністративній справі №2-а-168/07 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може
бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з дня складення цієї ухвали у повному обсязі.

Головуючий
__________________
І.Бараненко

Судді: __________________ М.Коваль

__________________
В.Маслій

ДАНУ УХВАЛУ СКЛАДЕНО У ПОВНОМУ
ОБСЯЗІ 8 ВЕРЕСНЯ 2008 РОКУ