Справа № 22-а-10809/08
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2008-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
Головуючий у 1 інстанції - Суконцева Л.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

24 вересня
2008 року справа №
22-а-10809/08

зал
судового засідання № 2 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді:
Міронової Г.М.

суддів: Горбенко К.П., Яманко В.Г.

при секретарі судового засідання

Білоус К.І.

за участю
представників:

Позивача

Не з'явився

відповідача

Не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
апеляційну скаргу

засіданні Управління праці та соціального захисту населення
Кіровської міської ради Луганської області

на постанову Кіровського міського
суду Луганської області

від

21 серпня 2008 року

у адміністративній справі

№
2-а-230/08

за позовом

ОСОБА_1

До

Управління праці та соціального
захисту населення Кіровської міської ради Луганської області

про

визнання дій неправомірними та
стягнення недоотриманих сум на оздоровлення,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2008 року
позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій
неправомірними та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2002-2007 роки
у сумі 8548,20 грн., виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на день
фактичної виплати.

Постановою Кіровського міського суду Луганської області
від 21 серпня 2008 року позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального
захисту населення Кіровської міської ради Луганської області про визнання дій неправомірними та стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення було задоволено частково, а саме: визнано дії
відповідача неправомірними та стягнуто з управління праці та соціального
захисту населення Кіровської міської ради Луганської області недоотримані суми на оздоровлення за 2004,
2005, 2007 роки. У задоволенні решти позовних відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Управління праці
та соціального захисту населення Кіровської міської ради Луганської області
подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись
на неправильне застосування судом норм матеріального права, бо на думку
відповідача треба було керуватися Постановами
КМУ № 836 та 562 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», тобто всі виплати, передбачені Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у тому числі виплати щорічної допомоги на оздоровлення, і які
базуються на розмірі мінімальної заробітної плати, виплачується у розмірах,
встановлених вказаними постановами КМУ.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на
обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Кіровської міської
ради Луганської області як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській атомній електростанції (надалі ЧАЕС), та є інвалідом 2 групи, у зв'язку з
чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України “Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, передбачена щорічна грошова допомога на оздоровлення інвалідам
другої групи в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, при цьому розмір мінімальної
заробітної плати на момент виплати становив: в 2004 році - 237 грн., в 2005
році - 332,00 грн., в 2007 році - 440,00 грн.

В
порушення зазначених норм відповідачем щорічна допомога у визначеному розмірі
позивачеві не нарахована і не сплачена. Фактично нараховано та сплачено: в 2004
році - 26,70 грн., в 2005 році - 26,70 грн., в 2007 році - 120,00 грн.

Крім
того, суд першої інстанції послався на те, що дія абзацу другого та третього частини четвертої статті 48 була зупинена в частині
виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати на 2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від
20.12.2005 р. “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього
часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України, тому в
задоволенні вимог щодо недоотримання коштів на оздоровлення за 2006 рік було
відмовлено.

Таким
чином, судом першої інстанції було встановлено, що фактично за період за
2004-2005 та 2007 роки відповідачем було недоплачено позивачеві сума щорічної
разової допомоги у розмірі: 5591 грн. 60 коп.

Сторони у судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції
при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та є інвалідом 2
групи, що підтверджується копією посвідчення (НОМЕР_1), наявною у матеріалах
справи (а.с. 7,8).

Відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ)
передбачена щорічна допомога на оздоровлення, інвалідам ІІ групи, 1 категорії у
розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення Управління керувалося постановою Кабінету Міністрів України від
26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - постанова № 836), якою розмір
такої допомоги встановлений для інвалідів ІІ групи (1 категорія) в 26,70 грн.,
а з 2005 року - постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року
“Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” (далі - постанова № 562), якою розмір такої допомоги
встановлений в 120 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними постановами №№
836, 562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як
величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної
Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги
в твердій грошовій сумі й, зокрема, для інвалідів другої групи (1 категорія) -
26,70 гривень та з 2005 р. 120 грн. відповідно.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48
Закону № 796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на 2004, 2005 та 2007 роки, а не постанови №№ 836, 562.

На
підставі пункту 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсації і
допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців
другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої,
частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого,
сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від
№ 6-рп від 09.07.2007 року.

Таким чином, суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо стягнення з відповідача на користь
позивача грошової допомоги на оздоровлення за період 2004, 2005, 2007 рр. у
загальній сумі 5591 грн. 60 коп.

Приймаючи викладене до уваги, суд апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції правильно встановлені
обставини справи та ухвалено постанову
з додержанням норм матеріального
права.

Керуючись статтями 184, 195, 196,
198, ст. 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Кіровської міської ради Луганської області на постанову Кіровського міського
суду Луганської області від 21 серпня 2008 року у справі № 2-а-230/08 за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Кіровської
міської ради Луганської області про визнання дій неправомірними та стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення - залишити без задоволення, а постанову суду
без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Г.М. Міронова

Судді: В.Г.Яманко

К.П. Горбенко