Справа № 22-а-2751/08
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2008-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №-22-а-2751/08 Головуючий у 1 інстанції Пальонний В.С.
Суддя доповідач
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 вересня 2008 року. м. Київ.

Київський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Ситникова
О.Ф.,

Суддів: Бєлової
Л.В., Василенко
Я.М.,

при секретарі: Кожокар
М.Ю.,

розглянувши
в судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 24 травня 2007 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини А-3177 про стягнення грошової
компенсації за продовольче забезпечення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до Військової частини А-3177 про стягнення грошової
компенсації за продовольче забезпечення.

Постановою
Черкаського районного суду Черкаської області від 24.05.2007 року в задоволенні
позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись
з прийнятою постановою позивач - ОСОБА_1. звернувся з апеляційною скаргою, в
якій зазначає, що вказана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, судом не повністю з'ясовані обставини, що мають значення
для справи, тому вона підлягає скасуванню з постановленням нового рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Письмових
заперечень на апеляційну скаргу позивача до суду апеляційної інстанції у
встановлений судом строк від інших осіб не надійшло.

Заслухавши у
засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення з'явившихся учасників
процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Відповідно до
вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове
рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивач проходив дійсну військову службу та
знаходився на фінансовому і продовольчому забезпеченні у військовій частині А
3177 до 22 вересня 2004 року.

За
період проходження служби з 11.03.2000 року по 22.09.2004 року йому нарахована
грошова компенсація за продовольче забезпечення в сумі 9044,38 грн., які він
просив стягнути з відповідача.

Аналізуючи вказані обставини по справі та застосовуючи відповідні
норми матеріального права, суд першої інстанції правильно зробив висновки, що за
період з 11 березня 2000 року по день
звільнення зі служби, позивач не мав права на отримання продовольчого
забезпечення або грошової компенсації замість нього, а тому, його позовні
вимоги не можуть бути задоволені.

Із вказаними
висновками суду першої інстанції можна погодитись, оскільки відповідно до вимог
ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року, який діяв на момент звільнення
позивача, передбачалося, що військовослужбовці
одержують за рахунок
держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки
або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Відповідно до
вимог цього закону Постановою Кабінету Міністрів № 316 від 12 березня 1996 року
«Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил
України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства,
військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства
внутрішніх справ» були встановлені з 1 березня 1996 р. розмір та порядок
отримання грошової компенсації за продовольчі пайки.

Законом України від 17 лютого 2000 року «Про деякі заходи
щодо економії бюджетних коштів» дія ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призупинена.

Вказаний Закон не був предметом розгляду Конституційного
Суду України тому є чинним та таким, що підлягає застосуванню.

Постановою
Кабінету Міністрів № 426 від 29 березня 2002 р. «Про норми харчування
військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань» норми про
грошову компенсацію за продовольчі пайки була вилучена, а Постанова Кабінету Міністрів № 316 від 12 березня 1996
року втратила чинність.

3 листопада 2006
року Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей» доповнено ст.9-1, яка знову надала право військовослужбовцям
отримувати продовольче та речове забезпечення, але оскільки позивач звільнений
з військової служби 22 вересня 2004 року, то дія ст. 9-1 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на нього не
поширюється.

Виходячи з
наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи, повно дослідив докази по справі та ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Черкаського
районного суду Черкаської області від 24 травня 2007 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного Суду України протягом
одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/

ЗГІДНО З

ОРИГІНАЛОМ

Суддя: О.Ф. Ситников.