Справа № 22-а-2875/08
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2008-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

06 жовтня 2008 року
м. Львів

Обрізко І.М. Онишкевича
Т.В. Улицького В.З.

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого

суддів:

за участю
секретаря - Троцького Є.Г.,

представника
апелянта - Вашкеби О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу головного управління Пенсійного
фонду України в Закарпатській області на постанову Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 20 грудня 2005 року по адміністративній справі
№2-2885/05 за заявою ОСОБА_1 до Управління МВС України в Закарпатській області
про відмову в перерахунку пенсії,-

в с т а н о в
и л а :

ОСОБА_1
звернувся в місцевий суд з позовом до
управління МВС України в Закарпатській області про відмову в перерахунку
пенсії, мотивуючи тим, що він проходив службу у
внутрішніх військах Збройних Сил з 1956 по 1988 рік. В 1988 році наказом
начальника ВПУ СРСР в/ч № 35 від 01.09.1988 року був звільнений у відставку та
направлений на військовий облік в міський військовий комісаріат м. Ужгорода, а
пенсійна справа направлена в Управління МВС в Закарпатській області. Як свідчать
документи з пенсійної справи сьогодні розмір його пенсійного забезпечення не
враховує в повній мірі підвищення грошового забезпечення військовослужбовців,
що відбувся в 2000-2004 роках, на підставі чого заявник просить провести
перерахунок раніше призначеної йому пенсії з врахування надбавок, що відбулися
після звільнення.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 20 грудня 2005 року позов задоволено. Суд виходив з того, що передбачені Указами Президента
України та Постановою КМУ надбавки носять постійний характер і виплачуються
щомісячно всім військовослужбовцям, то зазначеним в Указах Президента та
Постанові КМУ, до яких відноситься позивач не залежать від умов проходження
служби, то вказані види грошового забезпечення як додаткові підлягають
включенню в загальний розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється
пенсія ОСОБА_1

Головуючий 1-ї інст. Ференц А.М.
Рядок
статзвіту № 49 Ужгородський
міскрайонний суд Справа
№22-а-2875/08 Доповідач : Обрізко І.М.
(22-а-6401/07)

Не
погодившись із зазначеним судовим рішенням головне управління Пенсійного
фонду України в Закарпатській області подало
апеляційну скаргу з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального
права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить вище вказану
постанову скасувати та винести нову постанову, якою відмовити в позові.
Покликання маються на те, що згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15.04.2005 року за № 4 «Про окремі питання застосування судами
України законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців (крім
військовослужбовців строкової служби), осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», законодавством з питань
пенсійного забезпечення, яке діяло до 1 січня 2005 року не було передбачено
можливості перерахунку раніше призначених пенсій у зв'язку із запровадженням
після звільнення військовослужбовців та осіб, котрі мають право на пенсію
згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»
№ 2262-ХП від 09.04.1992 року,

Судова
колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника розгляду,
перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вбачає її обґрунтованою.

Відповідно до
ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та
ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового
висновку в частині задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом
встановлено, підтверджено матеріалами справи, що з 01
вересня 1988 року призначена пенсія за вислугу років по лінії Міністерства
внутрішніх справ, згідно «Положення про пенсійне забезпечення осіб
начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР та
їх сімей», затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 30.05.1985 року №
493, у розмірі 71 % грошового забезпечення. З прийняттям 09 квітня 1992 року
Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб», з 01 травня 1992 року пенсію ОСОБА_1 було обчислено у розмірі 75%
грошового забезпечення.

Всі надбавки, які були предметом
розгляду місцевого суду, введені в дію вже після виходу на пенсію позивачів, а
саме 100% надбавки встановлена Указом Президента
України від 23 лютого 2002 року за № 173, надбавка за безперервну службу в
Збройних Силах згідно Указу Президента України від 05.05.2003 року № 389,
щомісячна премія в розмірі 33,3 % передбачена постановою Кабінету Міністрів
України від 22.05.2000 року за № 829 та розділом 34 «Положення про порядок
виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України» від
05.03.2001 року за №75.

З огляду на викладене, судом не
проведено аналіз ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,
позаяк пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,
особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей
обчислюються з грошового забезпечення. При цьому для обчислення пенсій
враховуються відповідні оклади за посадою, військовим чи спеціальним званням,
процентна надбавка за вислугу років, надбавки за вчене звання і вчену ступінь,
кваліфікацію і умови служби у порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до п. 7 постанови
Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року за № 393 «Про порядок
обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії
обчислюються з таких видів грошового забезпечення: окладу за останньою штатною
посадою, займаною перед звільненням; окладу за військове або спеціальне звання;
процентної надбавки за вислугу років; додаткових видів грошового забезпечення,
що надаються щомісяця (надбавки за вчене звання і науковий ступінь,
кваліфікацію та умови служби).

Судом першої інстанції
порушено вимоги ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб», позаяк в редакції що діяла до 01.01.2005 року, не
було передбачено можливості перерахунку раніше призначених пенсій. Аналогічна
позиція мається в постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 15 квітня
2005 року «Про окремі питання застосування судами законодавства про пенсійне
забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби),
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб».

З викладеного
формується висновок, що ОСОБА_1 пенсія призначена у
відповідності вимог чинного на час його звільнення в запас законодавства, а з
01 січня 2005 року останньому були здійснені відповідні перерахунки пенсій
згідно Закону України «Про внесення змін до ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 15.06.2004 року.

Таким чином, судова колегія
вважає, що доводи апеляційних скарг являються суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а
також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись
статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу головного
управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задоволити.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2005 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління МВС України в
Закарпатській області про відмову в перерахунку пенсії.

Постанова
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після
набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Обрізко І.М.
Онишкевич
Т.В. Улицький В.З.

Головуючий суддя:

судді колегії:

Повний текст постанови виготовлено

та підписано 10.10.2008
року.