Справа № 22-а-3654/08
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
листопада 2008 року колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів: Гуцала М.І., Григорова А.М.

при
секретареві - Касян В.Ю.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті Харкові апеляційну скаргу управління
праці та соціального захисту населення Вовчанської районної державної
адміністрації Харківської області на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19 березня 2008 року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації
Харківської області про стягнення щорічної допомоги, -

В с т а н о в и л а:

У січні 2007 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з адміністративним позовом до управління праці та
соціального захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації
Харківської області (далі - УПСЗН Вовчанської РДА), яким просив стягнути з відповідача на його користь недоплачені суми одноразової
грошової допомоги на оздоровлення за 2004 - 2007 роки в розмірі 6.063,30 грн.,
посилаючись на те, на протязі зазначених років відповідач здійснював виплату
грошової допомоги не в розмірах,
встановлених ч. 4 ст. 48 Закону України “Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали у наслідок Чорнобильської катастрофи”

Постановою Харківського окружного адміністративного суду
від 19 березня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: стягнуто з УПСЗН Вовчанської РДА на користь
позивача щорічна грошова допомога на оздоровлення за 2007 рік у розмірі 1.980
грн.; у задоволені позову в частині стягнення щорічної допомоги за 2004-2006 роки
- відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду від 19 березня 2008
року в апеляційній скарзі УПСЗН Вовчанської РДА, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи,
просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення
відповідно до чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін,
розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому, а постанову
Харківського окружного адміністративного суду від 19 березня 2008 року слід
відповідно правил ст. 202 ч. 1 п. 4 КАС України - скасувати, виходячи з
наступного.

_____________________________________________________________________________________________

Категорія: 46
Головуючий 1 інстанції -
Ральченко І.М.

22-а-3654/08
Суддя доповідач -
Мельнікова Л.В.

Згідно зі статтею 48 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” інвалідам першої групи, що стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи передбачена щорічна виплата на оздоровлення в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат.

Відповідно до Законів України розмір мінімальної
заробітної плати склав у 2004 р оці - 205 грн., у 2005 році з 01.01.05 - 262
грн., у 2005році з 01.05.05 - 290 грн., з 01.08.05 року - 310 грн., з 01.09.05
- 332 грн., у 2006 році з 01.01.06 - 350 грн., з 01.07.06 року - 375 грн., з
01.12.06 року -400 грн., у 2007 р. з 01.01.07 року - 400 грн.

Проводячи дії щодо нарахування та виплаті позивачеві сум
щорічної виплати на оздоровлення відповідно до положень ст. 48 зазначеного
Закону України, УПСЗН Вовчанської РДА виходило з того, що застосуванню підлягає
розмір виплат на оздоровлення, встановлений постановою Кабінету Міністрів
України від 26 липня 1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, тобто, відповідно, в
2004 році - 25,70 грн., в 2005, 2006,
2007 роках - 120 грн.

Проте з таким висновком погодитися не можна з наступних
підстав.

Законом України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” не уповноважено Кабінет
Міністрів України зменшувати конкретні суми компенсацій і допомоги, змінювати
розмір допомоги на оздоровлення, встановлений Законом.

Частиною 1 статті 67 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” було встановлено, що конкретні розміри всіх доплат,
пенсій і компенсацій (передбачених цим Законом) підвищуються Кабінетом
Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати.

Враховуючи особливий статус громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, та обумовлену цим необхідність їх
адекватного соціального захисту, Верховна Рада України у 2006 році доповнила
Закон України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” статтею
71, в якій встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися
іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону (Закон № 231-У
від 5 жовтня 2006 року).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92
Конституції України, виключно законами визначаються, зокрема, основи
соціального захисту, а статтею 75 Конституції встановлено, що єдиним органом
законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.

Конституція не надавала права парламенту делегувати свої
повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими
актами змінювати положення законів.

Верховною Радою України дія статті 48 Закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” протягом 2004-2007 років не призупинялась.

Встановлений
ще в 1996 році постановою Кабінету Міністрів України № 836 розмір щорічної
допомоги на оздоровлення протягом багатьох років не змінювався, незважаючи на
постійне збільшення мінімальної заробітної плати, і не відповідає розміру, встановленому Законами України.

Законами України про Державний бюджет України щорічно
затверджуються асигнування для головних розпорядників коштів.

Відповідно до положень ст. 35 Бюджетного кодексу України,
головні розпорядники бюджетних коштів організують розроблення бюджетних запитів
для подання Міністерству фінансів України в терміни та порядку, встановлені
Міністерством фінансів України та несуть відповідальність за своєчасність,
достовірність та зміст поданих Міністерству фінансів України бюджетних запитів,
які мають містити всю інформацію, необхідну для аналізу показників проекту
Державного бюджету України, згідно з вимогами Міністерства фінансів України.

Головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи
в особі їх керівників, які відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу України
отримають повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.

У даному випадку головним розпорядником коштів для
виплати разової щорічної допомоги, передбаченої Законом України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, є Міністерство праці та соціальної політики України.

Головний розпорядник бюджетних коштів розробляє план
своєї діяльності відповідно до завдань та функцій, належного їх виконання,
визначених нормативно-правовими актами, та виходячи з необхідності досягнення
конкретних результатів своєї діяльності за рахунок бюджетних коштів.

Граничний обсяг видатків загального фонду бюджету на
плановий рік доводиться до головного розпорядника в цілому, що дає можливість
головному розпоряднику здійснити розподіл граничного обсягу видатків з урахуванням
пріоритетних напрямів своєї діяльності.

Бюджетні запити розробляються головним розпорядником
бюджетних коштів за участю підпорядкованих йому установ на основі їх проектів
кошторисів.

Обов'язок щодо нарахування та вчинення дій щодо виплати
щорічної допомоги позивачі відповідно до України “Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”
законодавством держави покладений на
органи праці та соціального захисту населення, яким є відповідач.

Данні, які би безспірно свідчили про те, що
відповідач УПСЗН Вовчанської РДА вчинив
всі необхідні дії для виконання свого обов'язку для здійснення нарахування та
проведення виплати позивачеві Смику В.В. зазначеної соціальної допомоги,
останнім суду не надані.

На думку колегії суддів, позивач неповинен
відслідковувати зміни в діючому законодавстві, відповідно, стежити за тим, щоб
орган, який здійснює нарахування та виплату соціальної допомоги, належним чином
виконував свої обов'язки.

Колегія суддів вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 щодо
стягнення з відповідача УПСЗН Вовчанської РДА різниці між отриманою ним сумою
соціальної допомоги в 2007 році та тією сумою, яку він має право отримати
відповідно ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, в сумі 1.980 грн., задоволенню не підлягає.

Колегія суддів приходить до висновку, що вибраний
позивачем спосіб захисту його порушеного права не відповідає положенням ч.ч. 3
та 4 ст. 105 КАС України, оскільки до завдань відповідача, згідно з його
положенням, відносяться функції щодо здійснення нарахування та виплати
соціальних допоміг в розмірах, передбачених діючим законодавством, та в межах
кошторису на видатки.

Відповідно до положень ст. 11 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів вважає, що для захисту порушених прав
позивача слід прийняти рішення стосовно зобов'язання відповідача - УПСЗН Вовчанської РДА здійснити дії щодо
нарахування та сплати позивачеві ОСОБА_1 різниці між отриманою позивачем сумою
соціальної допомоги в 2007 році та тією сумою, яку він має право отримати
відповідно до ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

В
апеляційному порядку позивачем ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції оскаржено
не було. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної
інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Інші доводи апелянта не впливають на прийняте колегією
суддів рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 185, 195, 196,
198 ч. 1, п. 1, ст. 202 ч. 1, п. 4, 205,
207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту
населення Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області -
задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду
від 19 березня 2008 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення управління праці та
соціального захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації
Харківської на користь ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік у
розмірі 1.980 грн.

В даній частині в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту
населення Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області
нарахувати та здійснити дії щодо виплати ОСОБА_1 різниці між отриманою сумою
соціальної допомоги в 2007 році та тією сумою, яку Смик Віталій Варгильович має
право отримати відповідно до ст. 48
Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

В іншій частині постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19 березня 2008 року - залишити без змін.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України
протягом одного місяця.

Головуючий суддя
-
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді
(підпис) І.М. Гуцал

(підпис) А.М.
Григоров

Повний текст
виготовлений та підписаний 17
листопада 2008 року.

Згідно з оригіналом

Суддя
Л.В. Мельнікова