Справа № 22-а-10804/08
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Суконцева А.П.
Суддя-доповідач -
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

09 жовтня 2008 року справа №
22-а-10804/08

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого

Сіваченка І.В.

суддів при секретарі

Дяченко С.П., Старосуда М.І. Денисенко К.С.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області

на постанову

Кіровського міського суду Луганської
області

від

18 серпня 2008 року

у справі

№ 2-а-211/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області

про

стягнення недоотриманої допомоги до 5
травня,-

В С Т А
Н О В И Л А :

30.07.2008 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Постановою
Кіровського міського суду Луганської області від 18
серпня 2008 року у справі № 2-а-211/08 позов задоволено частково.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є ветераном
війни - учасником бойових дій та перебуває на обліку у відповідача, тому у
відповідності до ч.5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» має право на щорічну грошову допомогу до 5
травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права, та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Крім
того, апелянт зауважував, що позивач пропустив строк звернення до суду з
адміністративним позовом. За відсутності поважності причин такого пропуску суд
першої інстанції не застосував положення ч.1 ст. 100 КАС України за 2004 рік та
не відмовив у позові за 2004 та 2007 роки з цих підстав, хоча на цьому
наполягав відповідач.

Особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи,
вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу
необґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін з
наступних підстав.

При розгляді справи в апеляційній інстанції
встановлено наступне.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є ветераном війни - бойових дій, у зв'язку з
чим та відповідно до вимог ч.5 ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” має право на отримання щорічної
грошової допомоги до 9 травня (яка повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком.

Фактично позивач отримав від управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області відповідача в
2004 році - 90 грн., в 2007 році - 280 грн., в 2008 році - 310 грн.

При цьому відповідач керувався положеннями ст. 44 Закону
України “Про Державний бюджет України на 2004 рік”, ст. 29 Закону України “Про
державний бюджет України на 2007 рік” та ст. 65 Закону України “Про Державний
бюджет на 2008 рік”

Положення ст. 44 Закону України “Про Державний бюджет на
2004 рік” визнане неконституційним на підставі рішення Конституційного Суду
України № 20-рп/2004 (v020p710-04) від 01.12.2004 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. за № 6-рп ст. 29
Закону України «Про державний бюджет України
на 2007 рік», якою встановлювався розмір щорічної разової допомоги до 05 травня
у розмірах менших, ніж передбачено Законом визнано такою, що не
відповідає Конституції України.

Положення
п.п. «б» п.п. 2 пункту 20 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих
актів України» Закону України “Про Державний бюджет України на 2008 рік”,
згідно якого розмір допомоги до 5 травня визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет
України" визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України
від № 10-рп від 22.05.2008 року.

Згідно Закону України «Про державний бюджет України
на 2007 рік» розмір прожиткового мінімуму та відповідно розмір мінімальної пенсії за віком з 01.04.2007 р.
встановлено в розмірі 406 грн. Крім того, згідно з ч.1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування” розмір мінімальної пенсії за віком
встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму визначеного законом для осіб, що
втратили працездатність. Станом на 01.04.2008 року мінімальний розмір пенсії за
віком становив 481 гривню.

Таким чином, неправомірність дій відповідача про
нарахування ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 9 травня протягом 2004 року в
розмірі 90 гривень, встановлених ст. 44 Закону України “Про Державний бюджет на
2004 рік”, а не в розмірі 462 грн. 25 коп. (92,45 х 5), протягом 2007 року в
розмірі 280 гривень, встановлених ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет на
2007 рік”, а не в розмірі 2030 грн. (406 х 5), протягом 2008 року в розмірі 310
гривень, встановлених Законом України “Про Державний бюджет на 2008 рік”, а не
в розмірі 2405 грн. (481 х 5), згідно
Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №
1058-IV від 09.07.2003 р., є очевидною. Відповідача належить зобов'язати
нарахувати ОСОБА_1недоплачену суму щорічної грошової допомоги як учаснику
бойових дій в розмірі:

за 2004 рік - 372 гривень 25 копійок (92,45 х 5 - 90);

за 2007 рік - 1750 гривень (406 х 5 - 280);

за 2008 рік - 2095 гривень (481 х 5 - 310)

Відтак,
недоотримана сума за 2004, 2007 та 2008 роки складає 4217 грн. 25 коп., яка
підлягає стягненню з відповідача,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", законодавство України про статус ветеранів війни та
їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України; права та пільги для ветеранів війни,
встановлені раніше законодавством України, не можуть бути скасовані без їх
рівноцінної заміни; нормативні акти органів державної влади, які обмежують
права і пільги ветеранів, передбачені цим законом, є недійсними.

Відповідно до ст. 17, 19 Закону України «Про
державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», основні соціальні державні гарантії, які є
основним джерелом існування, не могуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, розмір якого встановлений
законом; мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється лише Законами України та є виключно обов'язковим для всіх державних
органів влади, органів місцевого самоврядування, та інших.

Ст. 8 Конституції України передбачає, що
Конституція має найвищу юридичну силу, закони і інші нормативні акти повинні їй відповідати. Відповідно до Конституції України в
Україні визнається і діє принцип верховенства
права; дотримання державою і її органами встановлених законом особистих,
майнових прав гарантується Конституцією.

Відповідно до ч.1 ст. 8, ч.2,3,4 ст. 9 КАСУ суд при
вирішенні справи керується принципом верховенства права, застосовує Конституцію, закони України, інші нормативно-правові акти; у
разі невідповідності акту суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну
силу.

Посилання
в апеляційній скарзі на необхідність застосування положень ст. ст. 99, 100 КАС України не
ґрунтуються на нормах процесуального
законодавства з огляду на наступне.

Відповідно
до положення ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З
матеріалів справи вбачається, що відповідач при розгляді справи в місцевому
суді не наполягав на застосуванні наслідків пропущення річного строку
звернення до суду, передбаченого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Зауважень
на протокол судового засідання відповідачем не подавалось.

Відтак,
стверджувати про порушення судом першої інстанції зазначених норм
процесуального законодавства неможливо.

Приймаючи
викладене до уваги, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись
ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205,
ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області -
залишити без задоволення.

Постанову
Кіровського міського суду від 18 березня 2008 року в
справі № 2-а-211/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської
області «про стягнення недоотриманої разової грошової допомоги до 5 травня» -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: