Справа № 22-а-8745/08
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2008-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-8745/08
Головуючий у І інстанції -
Суддя-доповідач Глущенко Я.Б.
П О СТ А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2008
року Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого -
судді Глущенко Я.Б.,

суддів
Дурицької О.М., Межевича М.В.,

при
секретарі Токар М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві
справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про
стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення військовослужбовців,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 18 жовтня 2007
року, -

В С Т А Н О В И
В:

У липні 2007
року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з
Міністерства оборони України грошову компенсацію за продовольче забезпечення
військовослужбовців в розмірі 1952, 88 грн. та 1170, 58 грн. збитків від
інфляції.

Постановою
Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 жовтня 2007 року заявлений
позов залишений без задоволення у зв'язку з пропущенням позивачем строку
звернення до суду.

Не погоджуючись
з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням
норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що прибули у судове
засідання, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, проте рішення місцевого суду має бути змінено з наступних підстав.

Згідно
зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 2, 201 ч. 1 п. 1 КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції
має право змінити постанову суду, якщо суд першої інстанції правильно по суті
вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Відмовляючи в
задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що в задоволенні вимог
позивача про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення
військовослужбовців слід відмовити, оскільки ним пропущено річний строк
звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та
інтересів, передбачений ч. 2 ст. 99 КАС України.

Проте, з таким
висновком суду не можна погодитися.

Колегією суддів
встановлено, що позивач проходила службу у Міністерстві оборони України з
11.11.1997 року по 10.03.2002 року.

Відповідно до ч.
2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей», в редакції яка діяла на момент звільнення позивача,
передбачалося, що військовослужбовці
одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно
і продовольчі пайки або за бажанням
військовослужбовця грошову компенсацію
замість них.

Законом України від 17 лютого 2000 року «Про деякі заходи
щодо економії бюджетних коштів» дія ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призупинена.

Вказаний Закон не був предметом розгляду Конституційного
Суду України, тому є чинним та таким, що підлягає застосуванню до даних
правовідносин.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними.

Разом з тим, суд
першої інстанції, як на підставу для відмови у позові послався на те, що позивачем
пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Однак такий
висновок суду не ґрунтується на нормах процесуального права.

Так, відповідно
до ч. 2 ст. 99 КАС України, загальний строк для захисту права за позовом особи,
право якої порушено (позовна давність), встановлюється в один рік.

Згідно із ч. 1
ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови в позові.

З огляду на
зміст зазначених норм процесуального права, їх положення про правові наслідки
спливу строку позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках,
коли буде доведено існування самого суб'єктивного права і факт його порушення
або оспорювання. Якщо ж при розгляді справи буде встановлено, що у позивача
немає суб'єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не
порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через
пропущення строку позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової
вимоги.

Вирішуючи спір,
суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував і відмовив у
задоволенні позову за спливом строку позовної давності, не перевіривши, чи було
відповідачем порушено право позивача.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає
зміні з відмовою позивачу в задоволенні позову за безпідставністю позовних
вимог.

Керуючись
ст.ст.160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В
И В :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову
Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 жовтня 2007 року змінити.

У задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Повний текст
постанови виготовлений 30 жовтня 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця з дня складання в повному обсязі, тобто з 31 жовтня 2008 року,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя

Судді: