Справа № 22а-1514/07
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2007-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року листопада місяця 01 дня Судова колегія Одеського апеляційного

адміністративного суду

у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів -
Золотнікова О.С.

-
Милосердного М.М. при секретарі - Усенко С.М.

з
участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Миколаївського обласного
військового комісаріату про захист права на пенсійне забезпечення,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївського
обласного військового комісаріату (далі Миколаївського ОВК) про захист права на
пенсійне забезпечення вказуючи, що проходив
війську службу у Збройних Силах. 15 квітня 1985 року він був звільнений з військової служби за віком та йому була призначена пенсія.
Згідно ст. 63 Закону України "Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" проводиться перерахунок
раніше призначених пенсій. Проте, Миколаївський ОВК до
01 січня 2005 року не провів перерахунку раніше призначеної йому
пенсії з урахуванням:

з 01 вересня 1999 року до 31 грудня
2002 року - щомісячної надбавки у розмірі 40% посадового окладу згідно
Указу Президента України №847/99 від 14 липня 1999
року "Про додаткові заходи по регулюванню грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України"; з 01 січня 2003 року до 31 грудня 2004 року - щомісячної
надбавки грошового забезпечення у розмірі 100%,
введеної Указом Президента України №173 від 23 лютого 2002
року "Про посилення соціального захисту військовослужбовців
та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ";

з 01 травня
2003 року до 31 грудня 2004 року - 90% щомісячної надбавки за безперервну військову службу, введеної Указом Президента
України №389/2003 від 05 травня 2003 року
"Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, МВС України,
Адміністрації Державної Прикордонної Служби
України і Управління Державної Охорони України за безперервну службу" і пунктом 1.2.
"Інструкції про порядок і умови виплати

Головуючий у першій інстанції - Подзігун Г.В. Справа №22а-1514/2007 р.

Доповідач Бітов А.І. Категорія № 22

2

щомісячної
надбавки за безперервну військову службу...", затвердженої наказом Міністра оборони України від 26 травня 2003 року
№149; з 01 березня 2001 року до 31 грудня 2004 року -
33,3% премії, згідно Постанови Кабінету Міністрів України
від 22 травня 2000 року №829 "Про грошове
забезпечення військовослужбовців" та п.34.5 "Положення про порядок виплати грошового забезпечення
військовослужбовцем Збройних Сил України" затвердженого
наказом Міністерства оборони України від 05 березня 2001
року №75.

з 01 січня 2005 року - 90% надбавки за безперервну службу, введеної Указом

Президента
України від 05 травня 2003 року № 389/2003 "Про надбавки

військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ

України за безперервну службу" тобто виходячи з її максимального
розміру,

встановленого законодавством для
військовослужбовців, що мають

безперервну службу понад 25 календарних років.

Посилаючись на наведене, позивач просив суд визнати його право на
донарахування

пенсійного забезпечення до рівня визначеного чинними нормативно-правовими
актами України

прийнятими після його звільнення зі служби, зобов'язати відповідача
провести донарахування і

виплату йому проіндексованої пенсії
за минулий час
з урахуванням вищенаведених

нормативно-правових актів.

Ухвалою суду першої інстанції до участі у справі в якості співвідповідача
притягнуте Головне Управління Пенсійного Фонду
України (далі ГУПФУ) у Миколаївській області.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2007 року
у задоволені позову ОСОБА_1 до Миколаївського ОВК,
ГУПФУ у Миколаївській області -відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з
порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної
скарги ОСОБА_1, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно зі ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ" призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та
членам їх сімей пенсії перераховуються з підвищенням
грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст. 43 цього Закону (в редакції від 15 червня 2004 року,
яка діяла до 01 січня 2005 року) пенсії особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх
сімей обчислюються з грошового забезпечення
цих військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу. При цьому, для обчислення їм пенсій враховуються відповідні
оклади за посадою, військовим чи спеціальним званням, процентна надбавка за вислугу років, надбавки за вчене звання
і вчену ступінь, кваліфікацію і умови
служби у порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України. У Законі будь-яких обмежень щодо розміру
пенсії не встановлено, а вирішення цього питання віднесено на розсуд
Кабінету Міністрів.

Згідно з п.7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року
№393 "Про порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та
членам їхніх сімей" пенсії обчислюються з таких видів грошового
забезпечення: окладу за останньою штатною
посадою, займаною перед звільненням; окладу за військове або спеціальне
звання; процентної надбавки за вислугу
років; додаткових видів грошового

3

забезпечення, що надаються щомісяця
(надбавки за вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби). При цьому, розмір додаткових видів грошового
забезпечення визначається (за вибором тих, хто
звернувся за пенсією) за 24 останні календарні місяці служби підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60
календарних місяців служби підряд протягом усієї служби перед зверненням за пенсією.

З наведеного випливає, що запроваджені Указами Президента України №847/99
від 14 липня 1999 року, №173 від 23 лютого 2002 року, №389/03 від 05 травня
2003 року надбавки військовослужбовцям належать до
додаткових видів грошового забезпечення і враховуються при нарахуванні пенсії особам, які отримували їх під час проходження служби
й звільнені після їх запровадження.

Судом встановлено, що позивач був звільнений з військової служби в запас у
1985 році і з цього ж часу він отримував пенсію за
вислугу років, а отже при проходженні служби вищевказаних надбавок не отримував і дія зазначених Указів Президента
України на нього не поширюється.

Що стосується премії, яка надавалась військовослужбовцям України, але
відомості про отримання якої під час служби заявником у справі відсутні, то в
передбачених законодавством випадках вона підлягає врахуванню при обчисленні
пенсії лише з 01 січня 2005 року.

Вказане підтверджується матеріалами адміністративної справи, згідно яких
пенсія позивачу перераховувалася і
підвищувалася з інших підстав, не вказаних у позові.

Вказане підтверджується матеріалами адміністративної справи, згідно яких
пенсія позивачу перераховувалася і
підвищувалася з інших підстав, не вказаних у позові.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої
інстанції порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст.
206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
постанову Центрального районного суду м.
Миколаєва від 15 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого Адміністративного Суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.