Справа № 22-а-4813/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Дяченко С.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 червня 2008
року Справа
№ 22-а-4813/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Василенко Л.А.

суддів: Сіваченка І.В.

Нікуліна О.А.,

при
секретареві Скопинській А.О.,

за участю
позивача ОСОБА_1

розглянула
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області на постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2008р. у справі №
2-а-3627/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області
про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення, і

В С Т А Н О В И Л А :

03.12.2007 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного
адміністративного суду з позовною заявою до Управління праці та соціального
захисту населення Старобешівської районної державної адміністрації Донецької
області про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2002-2007 роки,
мотивуючи позовні вимоги тим, що він є ліквідатором наслідків аварії 1
категорії, інвалідом 3 групи на Чорнобильській АЕС і має право на отримання
щорічної компенсації на оздоровлення в
розмірі 4 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Відповідач виплатив йому компенсацію на оздоровлення за 2002-2004
роки по 21,5 грн. щорічно, за 2005-2007 роки по 90,0 грн. щорічно, що разом
складає 334,5 грн.. Загальна сума недоплат компенсації на оздоровлення за
2002-2007 роки складає 6805,5 грн., яка позивачем до теперішнього часу не
отримана, яку просив стягнути з відповідача.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2008
року позов ОСОБА_1 задоволено частково: з відповідача на користь позивача
стягнуто недоплачені суми на оздоровлення за 2002-2005, 2007 роки у сумі 5783,5
грн., в частині стягнення недоотриманої компенсації на оздоровлення за 2006 рік
відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу,
просив постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні
позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального та процесуального права, а саме: не враховано, що
позивачем пропущений річний строк для звернення до адміністративного суду, що
відповідач здійснював виплати на оздоровлення у порядку, встановленому
Постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та
Постановою КМУ від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Всі виплати,
передбачені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі виплати щорічної
допомоги на оздоровлення, і які базуються на розмірі мінімальної заробітної
плати, виплачуються у розмірах, встановлених вказаними постановами Кабінету
Міністрів України.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, в апеляційній
скарзі відповідач просив розглянути справу у відсутність свого представника.

Позивач у судовому засіданні апеляційної інстанції просив залишити апеляцію
без задоволення, а рішення суду без змін.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на
обліку у відповідача як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції (надалі
ЧАЕС), категорія 1, має 3 групу інвалідності, у зв'язку з чим
користується правами та пільгами, передбаченими Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», йому передбачена щорічна допомога на оздоровлення інваліда 3 групи
в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. Суд першої інстанції дійшов до
висновку, що дії відповідача щодо відмови позивачеві у виплаті допомоги на
оздоровлення з урахуванням положень ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є незаконними і що на підставі вказаного Закону відповідач повинен
виплатити позивачеві щорічну допомогу на оздоровлення за 2002 - 2005, 2007
роки, здійснюючи розрахунок із суми мінімальної заробітної плати на момент
виплати, а саме, 5783,5 грн. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що дія
норми вищезазначеної статті на 2006 рік була зупинена ст. 77 Закону України
«Про державний бюджет України на 2006 рік» № 3235-ІV від 20.12.2005р., тому
виплата допомоги на оздоровлення УПСЗН позивачеві за 2006 р. в розмірі 90,0
грн. була правомірною.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення позивача,
перевірила матеріали справи, обговорила доводи апеляційної скарги і дійшла до
висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у спірний період
часу був віднесений до категорії 1, має 3 групу інвалідності що підтверджується
копією посвідчення НОМЕР_1 та довідкою МСЕК (а. с. 7, 10).

На підставі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на оздоровлення
особам, віднесеним до 3 групи інвалідності - чотири мінімальних заробітних
плати. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати
щорічної допомоги.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачена щорічна допомога на
оздоровлення, по третій групі інвалідності у розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідач керувався
Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - Постанова № 836), якою розмір такої допомоги встановлений в
21,5 грн., з 2005 року - Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова № 562), якою
розмір такої допомоги встановлений в 90,0 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

На підставі пункту 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати
компенсації і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати -
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини
першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого,
шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними рішенням Конституційного
Суду України від № 6-рп від 09.07.2007 року.

Отже, дії відповідача в частині
виплати позивачеві грошової допомоги на оздоровлення в сумі по 21,50грн. за 2003, 2004 роки та по 90грн. за
2005, 2007 роки суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними.

Проте, суд першої інстанції допустив
помилку щодо зобов'язання управління праці та соціального захисту
населення Старобешівської районної
державної адміністрації Донецької області провести перерахунок щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення за 2002 рік. Ці позовні вимоги задоволенню
не підлягають, оскільки виплату щорічної допомоги на оздоровлення здійснюють
органи соціального захисту населення, але починаючи з жовтня 2003 року,
відповідно до п.2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів та здійснення
заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок
субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від
04.03.2002 року №256 (із змінами та доповненнями), а також згідно Закону
України №2638-Ш від 11.07.2001року. Тому в частині стягнення з відповідача
щорічної допомоги на оздоровлення за 2002 рік необхідно відмовити.

Колегія суддів не приймає доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі щодо скасування рішення
суду першої інстанції в зв'язку з пропуском строку звернення до
адміністративного суду, оскільки ч.1 ст.100 КАС України встановлено, що
пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін і в ч.3 цієї ж статті зазначено,
що позовні вимоги приймаються до розгляду адміністративним судом незалежно від
закінчення строку звернення до адміністративного суду. Із матеріалів справи
встановлено, що при розгляді справи в суді першої інстанції відповідач не наполягав на відмові в
задоволенні позовних вимог в зв'язку з пропущенням строку на звернення до суду.
тому суд 1 інстанції правильно розглядав справу, не застосовуючи ст.99 КАС
України.

Вирішення судом решти позовних вимог оскаржене не було.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції порушив норми матеріального права при розгляді спору, що привело до
частково неправильного вирішення справи, тому постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню та необхідно прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст.195-196, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, 205, ст.207 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці
та соціального захисту населення Старобешівської районної державної
адміністрації Донецької області задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2008р.
у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області
про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області про
стягнення недоотриманих сум на оздоровлення задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення
Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 допомоги на
оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки, в розмірі, передбаченому ст. 48
Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення
Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області за рахунок
коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної
допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007 роки у розмірі 4985,0 грн.
(чотири тисячі дев'ятсот вісімдесят п'ять грн. 00 коп.).

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: