Справа № 22-а-1303/08
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22-а-1303/08 р. Головуючий у першій
інстанції: Усатова І.А.
Доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня
2008 року
м. Київ

Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Дурицької О.М., Зайцева М.П.,

при
секретарі: Бадріашвілі
К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Міністра
оборони України на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від
17.04.2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України про
визнання протиправними рішення Міністра оборони України щодо видання ним наказу
від 20.01.2006 року № 19 в частині притягнення до дисциплінарної
відповідальності та скасування п.3 зазначеного наказу, -

в с
т а н
о в и
л а :

ОСОБА_1
звернувся до Міністра оборони України про визнання
протиправними його наказу від 20.01.2006 року № 19 в частині притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності та скасування п.3 зазначеного наказу, згідно з яким позивача
понижено у військовому званні на один ступінь.

Постановою Солом'янського
районного суду м. Києва від 17.04.2007
року даний позов було задоволено в повному обсязі.

Не
погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну. На
його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити
в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та
необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають
значення для вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального
права, що є підставою для скасування постанови.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на
апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Солом'янський
районний суд м. Києва в своєму рішенні прийшов до висновку про законність,
обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову в повному
обсязі.

Апеляційна інстанція не може погодитися з такими висновками суду
першої інстанції, з огляду на наступне.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових
осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1
ст. 2 КАС України).

Відповідно
до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивач проходив службу на посаді заступника начальника 169
навчального гвардійського центру з 21.09.2004 року.

Згідно п.8 Наказу Командувача
сухопутних військ ЗС України № 443 від 13.12.2005 року «Про факт загибелі
військовослужбовців 169 навчального центру та покарання винних» за порушення
вимог ч. 1 ст. 70 та ч. 8 ст. 71 Статуту внутрішньої служби Збройних сил
України, що призвело до загибелі особового складу», ОСОБА_1. оголошено сувору
догану.

20 січня 2006 року Міністром
оборони України видано наказ № 19 «Про причини і передумови надзвичайної події
у військовій частині А- 0665 (смт. Десна) та притягнення винних до дисциплінарної
відповідальності службових осіб». Виходячи з положень п. 3 зазначеного наказу,
за порушення вимог ст. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на
полковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - пониження у військовому
званні на один ступінь.

Позивач вважає таке дисциплінарне
стягнення незаконним, таким, що порушує його права, а тому і звернувся до суду
за захистом своїх інтересів.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, а тому задовольнив
їх. Правова позиція обґрунтована тим, що у відповідності до положень п. 6
Наказу № 839 від 23.11.2005 року «Про організацію та проведення занять з
виконання 1 (б) та 2 вправи контрольних стрільб штатним артилерійським
пострілом з танків», на позивача було покладено тільки функцію контролю за
виконанням наказу, яку він безпосередньо здійснював. ОСОБА_1. не було
призначено керівником стрільб, який згідно відповідних інструкцій несе
відповідальність за суворе дотримання порядку проведення занять, умов виконання
стрільб, та безпеки тих, хто навчається. Тобто, на позивача не було покладено
обов'язків, в результаті порушення яких на нього було накладено дисциплінарне
стягнення у вигляді пониження у військовому званні на один ступінь.

Колегія
суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції за таких
підстав.

Наказом командира військової
частини А 0665 № 839 від 23.11.2005 року «Про організацію та проведення занять
з виконання 1 (б) та 2 вправи контрольних стрільб штатним артилерійським
пострілом з танків» визначено виконання вправ відповідно в період з 28.11.2005
року по 2.12.2005 року та з 07.12.2005 року по 9.12.2005 року».

У відповідності до п. 6 даного наказу, контроль за його
виконанням покладено на заступника командира військової частини А 0665
полковника ОСОБА_1

29.11.2005 року в третій навчальній
танковій роті першого навчального танкового батальйону військової частини А
1414 169 НЦ проводилися нічні заняття з вогневої підготовки з виконанням 1-ї
вправи контрольних стрільб штатним артилерійським пострілом. Стрільба велася з
місця з використанням зовнішніх джерел електроживлення. В ході занять, під час
виконання вправи другою зміною стріляючих навідником - оператором танка № 363
курсантом ОСОБА_1 було здійснено третій постріл у тил танкової директриси.
Снаряд потрапив у навчальний клас, внаслідок чого загинули молодший сержант
ОСОБА_2, курсант ОСОБА_3 та поранено
курсанта ОСОБА_4

Наказом начальника Генерального штабу
- головнокомандувача ЗС України № 204 від 07.12.2005 року «Про подію, що
призвела до загибелі військовослужбовців 169 НЦ Сухопутних військ ЗС України»,
Командувачу Сухопутних військ ЗС України до 13.12.2005 року наказано провести
службове розслідування причин та передумов загибелі та травмування
військовослужбовців.

Матеріали справи містять акт
службового розслідування за фактом події за загибеллю та травмуванням особового
складу, що сталася 29.11.05 року, затверджений 12.01.06 року начальником
Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України (далі -НГШ-ГК ЗС
України) та акт перевірки питань повсякденної діяльності у 169 навчальному
гвардійському центрі (військова частина А 0665). Судова колегія повністю
погоджується з доводами апелянта, що ці два різні документи помилково визнані
судом першої інстанції такими, що дублюють один одного лише з тих міркувань, що
розслідування та перевірка проводилися одночасно, тими ж особами і з тих же
питань. Проте, апеляційна інстанція вважає за необхідне зауважити наступне:
розслідування проводилось за наказом НГШ-ГК ЗС України від 22.12.05 року № 224
в період з 22.12.05 року по 10.01.06 року комісією у складі 11 чоловік.
Перевірка ж питань повсякденної діяльності проводилася за фактами, викладеними
у листі, опублікованому в одному із інтернет-видань про порушення, які мали
місце в військовій частині А 0665 з боку командного складу частини. Остання
проводилась з 20.12.05 року по 30.12.05 року комісією у складі 24 чоловік.
Питання, які перевірялися та розслідувалися, були різними, але порушення,
допущені позивачем у службовій діяльності, були зафіксовані в двох актах.

Виходячи з положень статей 84, 85
Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, прийняттю рішення командиром про
накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може
передувати службове розслідування, яке
призначається письмовим наказом командира, що вирішив притягнути
військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Наказом НГШ-ГК ЗС України від
07.12.05 № 204 проведення службового
розслідування причин та передумов загибелі травмування
військовослужбовців було доручено командувачу Сухопутних військ Збройних Сил
України. Розглянувши доповідь по результатам розслідування НГШ-ГК ЗС України
прийшов висновку, що воно проведено не повно. З метою уточнення причин та умов
щодо збільшення кількості правопорушень, загибелі травмування
військовослужбовців у військовій частині А 0665, встановлення винних осіб,
визначення ступеня їх вини, забезпечення об'єктивності рішення щодо притягнення до
дисциплінарної
відповідальності, відповідно
статей 84, 85
ДС ЗСУ, пунктів
1.2, 1.6 Інструкції про порядок
проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої
наказом Міністра оборони України від 15.03.04 № 82, наказом НГШ-ГК ЗС України
22.12.05 № 224 призначено комісію для проведення службового розслідування.

Акт службового розслідування з
пропозицією комісії клопотати перед Міністром оборони України про накладення на
ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення звільнення з військової служби за службовою
невідповідністю був затверджений НГШ-ГК ЗС України 12.01.06 року.

Відповідно до статей 12, 74, 92 ДС
ЗСУ, начальник Генерального штабу ЗС України не наділений правами накладати
таке стягнення на підлеглих офіцерів, а тому 13.01.06 року за вих. № 80 300 1/с
доповів про це Міністру оборони України.

Міністр оборони України, в свою
чергу, у відповідності до статті 86 ДС ЗСУ 16 січня 2006 року провів бесіду з
ОСОБА_1 та прийняв рішення про накладення менш суворого стягнення - пониження
військового звання на один ступінь.

Також, в ході прокурорської
перевірки та досудового слідства порушення з боку позивача, аналогічні тим, які
зазначені в акті службового розслідування, були виявлені військовою
прокуратурою Центрального регіону України. Дана обставина підтверджується
поданнями «Про вжиття заходів для усунення причин і умов, що сприяли вчиненню
злочинів військовослужбовцями військової частини А 1414 рядовими ОСОБА_5 і
ОСОБА_1» від 30.12.05 року № 5785 та «Про усунення порушень законодавства у 169
навчальному центрі Сухопутних військ Збройних Сил України» від 27.01.06 №
3/314, надіслане на ім'я НГШ-ГК ЗС України заступником Генерального прокурора
України листом від № 10/2-785 вих.-06. Цими актами прокурорського реагування
вимагалось притягнення до дисциплінарної відповідальності, серед інших
посадових осіб, полковника ОСОБА_1 Підтвердження цього також міститься у листі
першого заступника військового прокурора Центрального регіону України від
15.06.06 року № 1/3216.

Відповідно до вимог статті 23
Закону України «Про прокуратуру», подання підлягає невідкладному розгляду.
Статтею 185-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена
адміністративна відповідальність посадової особи у разі залишення без розгляду
подання прокурора, а також несвоєчасної відповіді на нього у встановлений
законодавством строк.

В свою чергу позивачу було
відомо про обидва подання і вимоги, які ставилися прокурором щодо притягнення
його до дисциплінарної відповідальності. Однак, оскаржені вони ОСОБА_1 не були.

Суд першої інстанції в своїй
постанові посилається на те, що за період служби позивач не мав жодного
дисциплінарного стягнення. Це твердження є хибним, так як тільки за період 2003
- 2005 роки на позивача неодноразово було накладено дисциплінарні стягнення, що підтверджується
матеріалами справи.

Вже згаданим вище наказом від 23.11.2005
року № 839 визначено перелік робіт, які повинні бути проведені до початку
навчань, призначено відповідальних осіб за проведенням стрільб та призначено
комісію, якій доручено перевірити стан готовності до проведення стрільб
військової техніки та озброєння. Цим же наказом на ОСОБА_1 покладено обов'язок
підготувати інструкторсько-методичне заняття по порядку виконання вправ
контрольних стрільб.

Наказом від 24.11.2005р. № 860
визначено посадових осіб, які здійснюють керівництво стрільбою та забезпечують
заходи безпеки під час проведення стрільб.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що визначені даними наказами начальника навчального центру заходи
були виконані у повному обсязі, про що свідчить проведення інструкторсько-методичного
заняття із учасниками навчань, призначення відповідальних за проведення стрільб
та призначення посадових осіб, які забезпечують виконання вимог безпеки під час
бойових стрільб. Колегія суддів не може погодитися з такими доводами
Солом'янського районного суду м. Києва.

Адже, не можна говорити про
виконання заходів безпеки у повному обсязі, обґрунтовуючи це проведенням
інструкторсько-методичного заняття із учасниками навчань, призначенням
відповідальних за проведення стрільб та призначенням посадових осіб, які
забезпечують виконання вимог безпеки під час бойових стрільб, коли в результаті
загинули два військовослужбовці, ще двоє були поранені.

Неправомірними є і доводи суду
першої інстанції з приводу того, що на позивача не було покладено обов'язків, в
результаті порушення яких, на нього було накладено дисциплінарне стягнення у
вигляді пониження у військовому званні на один ступінь. Дані твердження є
помилковими, необ'єктивними та необґрунтованими. Адже наказом № 839 від 23.11.2005
року «Про організацію та проведення занять з виконання 1 (б) та 2 вправи
контрольних стрільб штатним артилерійським пострілом з танків» чітко визначено,
що контроль за дотриманням даного наказу покладено на ОСОБА_1

Крім того, судова колегія
приходить до однозначного висновку про правомірність оскаржуваного наказу та
відсутність підстав для скасування будь-яких його пунктів чи положень. Адже,
всупереч своїх обов'язків щодо вживання заходів стосовно запобігання порушень
правил безпеки під час занять, навчань і стрільб, полковник ОСОБА_1, на якого
були покладені обов'язки щодо контролю за виконанням наказу начальника 169 НЦ
від 24.11.2005 року № 850 «Про організацію і проведення стрільб, забезпечення
виконання вимог безпеки» та наказу № 839
від 23.11.2005 року «Про організацію та проведення занять з виконання 1 (б) та
2 вправи контрольних стрільб штатним артилерійським пострілом з танків», до
своїх обов'язків віднісся недобросовісно, що призвело до негативних та
непоправних наслідків, зокрема, загибелі двох військовослужбовців.

Також, будучи полковником, ОСОБА_1
навіть за відсутності будь-яких наказів є відповідальним за своїх підопічних,
повинен дбати про їх добробут, сприяти проходженню служби в Збройних силах
України на найвищому рівні, бути прикладом для них.

Відповідно до ст. 68
Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, на молодших та старших офіцерів
може бути накладено дисциплінарне стягнення у вигляді пониження військового
звання на один ступінь. На військовослужбовця, який порушує військову
дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні
стягнення, які визначені статутом (ст. 83 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил
України).

Згідно ст. 85 Статуту службове
розслідування за фактом дисциплінарного правопорушення призначається письмовим
наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної
відповідальності.

Крім того, апеляційна інстанція
не може погодитися з висновками суду першої інстанції, що позивача було двічі
притягнуто до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Даний висновок є помилками та необ'єктивним, оскільки Міністр оборони України
пунктом 2 наказу від 20.01.06 № 19 скасував дисциплінарне стягнення накладене
на позивача командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України та пунктом
третім наклав більш суворе стягнення. Це повністю відповідає вимогам статті 94
ДС ЗСУ в якій зазначено, що старший командир має право скасувати дисциплінарні
стягнення, накладені молодшим командиром, якщо він визнає, що стягнення не
відповідає тяжкості вчиненого правопорушення, та накласти своєю владою більш
суворі стягнення.

За таких обставин, оцінюючи у сукупності
добуті в судовому засіданні докази, суд першої інстанції повинен був
встановити, що позовні вимоги суперечать нормам чинного законодавства, не обґрунтовані на законі, а тому не можуть бути
задоволені.

З наведеного
можна зробити висновок, що судом першої інстанції неправомірно задоволено
позовні вимоги.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Також, відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову. У відповідності до вимог
законодавства, відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність
прийнятого ним рішення, на підставі якого заявлено позов, а отже воно не
підлягає скасуванню.

Згідно зі
ст.198 ч.1 п. 4 та ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції та приймає нове рішення, якщо встановить
порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду
дійшла висновку про необхідність скасування постанови постанову
Солом'янського районного суду м. Києва від 17.04.2007 року та
постановлення нової, якою в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.196, 198, 202, 205 та 207 КАС України, колегія
суддів,

п о с
т а н о в
и л а:

Апеляційну скаргу Міністра оборони
України - задовольнити.

Постанову Солом'янського районного суду м. Києва
від 17.04.2007 року - скасувати.

Постановити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 до Міністра оборони України про визнання протиправними рішення Міністра
оборони України щодо видання ним наказу від 20.01.2006 року № 19 в частині
притягнення до дисциплінарної відповідальності та скасування п.3 зазначеного
наказу - відмовити.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом
одного місяця шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:

Судді: