Справа № 22-а-2078/08
Суддя: Попович О.В.
Дата ухвалення: 2008-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22-а-2078 Головуючий
1-ої інстанції - Очківський В.М. Суддя-доповідач - Попович О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2008 р. м.
Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного
суду в складі:

Головуючого судді Попович
О.В.

Суддів:
Василенка Я.М.,

Ситникова
О.Ф.,

при секретарі
Романовій
Ю.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1.
на Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від
17.05.2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про поновлення на
посаді, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2. в березні 2007 року звернувся до Васильківського
міського суду Київської області з позовом до Головного Управління Внутрішніх
справ України в Київській області, в якому просив суд поновити йому строк на
звернення до суду, визнати протиправним Наказ відповідача №300 від 07.10.1994
року про звільнення його з посади старшого оперуповноваженого карного розшуку
Поліського РВ ГУ Київської області та скасувати його, а також поновити позивача
на посаді старшого оперуповноваженого карного розшуку Поліського РВ ГУ
Київської області, вважаючи період з моменту звільнення періодом вимушеного
прогулу.

Постановою Васильківського міського суду Київської
області від 17 травня 2007 року позов було задоволено повністю, поновлено
позивачу строк на звернення до суду, визнано протиправним та скасовано Наказ
Начальника Головного управління Внутрішніх справи України в Київській області
№300 від 07.10.1994 року про звільнення його з посади старшого
оперуповноваженого карного розшуку Поліського районного відділу Головного управління
МВС в Київській області, поновлено позивача на посаді.

Не погоджуючись з вказаною Постановою суду представник
відповідача ОСОБА_1. звернувся до Київського апеляційного адміністративного
суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, у
зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильністю
застосування норм процесуального права, а по справі винести нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовити.

Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції в оскаржуваній
постанові не наведено жодної підстави поважності пропущеного строку позивачем,
а також на те, що в постанові суду безпідставно вказано про неодноразові
звернення позивача до відповідача за документами, що ні чим не було
підтверджено під час судового розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу,
що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія судді дійшла до висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав

Як вбачається із матеріалів справи позивача було
звільнено з посади старшого оперуповноваженого карного розшуку Поліського
районного відділу Головного Управління МВС України в Київській області на
підставі Наказу Начальника ГУ МВС України в Київській області №300 від
07.10.1994 року за скоєння дій, що дискредитують звання працівника міліції,
невихід на роботу без поважних причин (а.с.05).

Згідно Заяви позивача від 12.01.2007 року він звернувся
до Начальника УРП ГУ МВС України в Київській області з проханням видати йому
військовий квиток та трудову книжку, у зв'язку з тим, що він не отримав їх при
звільненні та згідно з відміткою від 23.01.2007 року розглядом заяви
задоволений, претензій немає (а.с. 22).

Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав
свобод та інтересів особи, встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст.99 КАС України встановлено, що для захисту
прав, свобод т інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватись інші строки для звернення до суду.

Зокрема, при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну
службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки
звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі, коли в законі
зазначені питання не врегульовані, то з врахуванням необхідності субсидіарного
застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених ч.1
ст.233 Кодексу законів про працю України. Тому громадянин може звернутись із
заявою про вирішення спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення з
публічної служби - у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

Як свідчать матеріали справи, лише 26 березня 2007 року
(через 13 років) ОСОБА_2. звернувся до місцевого суду з позовною заявою про
скасування наказу №300 від 07.10.1994р.
«Про покарання оперуповноваженого карного розшуку Поліського РВ ГУ ОСОБА_2»,
тобто після сплину строку позовної давності, встановленого для звернення до суду
з цією вимогою.

Свідчення позивача ОСОБА_2, про те, що він в момент
звільнення його з правоохоронних органів знаходився на лікарняному, а тому не
знав про даний факт, судом апеляційної інстанції до уваги не беруться, оскільки
після 07.10.1994 року, одночасно із прийняттям оскаржуваного наказу, позивач
перестав виходити на службу та отримувати грошове забезпечення, а тому протягом
більше 10 років не міг не знати про своє звільнення. Позивач з 07.10.1994 року
сам перестав виходити на роботу, ніде не зазначає, що йому перешкоджали виходу
на роботу, що він звертався з 1994 року надати йому наказу про звільнення та
видати трудову книжку.

Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів»
встановлені статтями 228, 233 Кодексу законі про
працю України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви
сторін. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у
позові може бути відмовлено з цих підстав.

Суд апеляційної інстанції не знаходить
обґрунтованою та доведеною позивачем ту обставину, що він пропустив строк
звернення до суд з зазначеною вимогою з поважних причин. Позивачем не надано
жодного доказу того, що з 1994 року по 2007 рік він не знав про своє звільнення.
За такий довгий період часу він з жодним позовом до суду не звертався щоб йому
видали трудову книжку та наказ про його звільнення. Крім того, позивач надавав
суду медичну довідку про те, що він знаходився на амбулаторному лікуванні з
23.09.94 року до 17.10.1994 року (а.с. 14), однак ця довідка є дублікатом, що
взагалі не передбачено Інструкцією про видачу лікарняних листків та довідок. Як
було з'ясовано судом під час слухання справи, на день видачі дублікату довідки,
взагалі не існувало медичного закладу, який видав вказаний документ (а.с. 49).

З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні
місцевого суду позивач не зазначав та не надавав докази поважності причин
пропуску строку звернення до місцевого суду.

Суд першої інстанції в своїй постанові також не зазначив,
на якій підставі позивачу був поновлений строк звернення до суду, які були
поважні причини у позивача, по яких суд поновив строк звернення до суду.

Відповідно до статті 100 КАС України пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає
причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа
розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Зважаючи на наведене, оскаржувана постанова
суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205,
207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області - ОСОБА_1.
на Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від
17.05.2007 року - задовольнити.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської
області від 17.05.2007 року - скасувати.

Постановити нове рішення, яким в задоволенні позову
ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в
Київській області про поновлення на посаді - відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, але може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України у порядок і строки,
визначені ст.212 КАС України.

Головуючий
суддя ____________

Судді ____________

____________