Справа № 22-а-9383/08
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя першої інстанції - Мироненко І.П.
Суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

24 вересня 2008 року
справа № 22-а-9383/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів:
Білак С.В.

Сухарька М.Г. при секретарі
судового засідання

Безруковій В.М.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1 ОСОБА_2

від відповідача:

не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Орджонікідзевського району міста Маріуполя Донецької області

на постанову Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області

від

18 червня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-68/08 (суддя Мироненко І.П.)

за позовом

ОСОБА_1 м. Маріуполь

до

Управління праці
та соціального захисту населення Орджонікідзевського району міста Маріуполя
Донецької області

про

стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за
2003-2007 роки

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Орджонікідзевського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від 18 червня 2008 року по справі №
2-а-68/08 позов ОСОБА_1 м. Маріуполь до Управління праці та соціального захисту
населення Орджонікідзевського району міста Маріуполя Донецької області був
задоволений частково, внаслідок чого стягнуто з Управління праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевського району міста Маріуполя Донецької області
на користь позивача недоотримана сума щорічної допомоги на оздоровлення за
2004-2005рр., 2007р. в загальній сумі 5059,90грн. В іншій частині позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Позивач
та його представник у письмових запереченнях та під час апеляційного розгляду
справи проти доводів апеляційної скарги заперечували, вважають, що постанова
суду є законною та обґрунтованою, ухвалена судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного
з'ясування обставин в адміністративній справі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце апеляційного
розгляду був
повідомлений
належним чином. Скаржник в апеляційній скарзі просив справу розглянути
за його відсутністю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, встановила наступне.

Позивач віднесений до 1 категорії осіб,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується
посвідченням НОМЕР_1 від 21.04.99р. (арк. справи 4), та йому при повторному
огляді встановлена 2 група інвалідності, про що свідчить довідка обласної МСЕК
№ 018929 від 23.01.07р.

Відповідачем у травні 2003р., у квітні
2004р., у березні 2005р., у березні 2006р., у січні 2007р. позивачу була
виплачена допомога на оздоровлення за 2003-2005рр. в сумі 26,70грн. за кожен
рік, за 2006-2007рр. по 120,00грн. за кожен рік відповідно, розмір якої
встановлений постановами Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №
562 від 12.07.05р., «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 836 від 26.07.1996р.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, створення єдиного порядку визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій, соціального захисту потерпілого населення
визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Порядок надання щорічної допомоги
регулюється статтею 48 зазначеного Закону, якою передбачена виплата інвалідам 2
групи допомоги у розміри п'яти
мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати на час
виплати допомоги складав за 2003р. -
185грн., за 2004р. - 205грн., за 2005р. - 262грн., за 2007р. - 400грн. Таким
чином, розмір допомоги, з урахуванням виплаченої позивачеві сум, становить: за
2003р.- 898,3грн., за 2004р. - 998,3грн., за 2005р. - 1283,3грн., за
2007р. - 1880грн.

Суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку відносно правомірності дій при нарахуванні позивачеві
допомоги на оздоровлення в 2006 році, оскільки дія абзацу другого та третього частини четвертої статті 48 була
зупинена в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати на 2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N
3235-IV від 20.12.2005р. “Про Державний
бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього часу не визнаний
неконституційним Конституційним Судом України.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 1
Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані
такими, що не відповідають Конституції України, серед інших, положення пункту
30 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким
була зупинена дія, у том числі статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», внаслідок чого положення статті 48 підлягають застосуванню 2007
році.

Колегія суддів не приймає посилання
відповідача і вважає безпідставним виплату допомоги позивачу відповідно до
постанов Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.05р., «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 836 від 26.07.1996р., оскільки, ніякого обмеження стосовно
зазначеного у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»розміру компенсації ні Верховна
Рада України, ні Кабінет Міністрів України не застосовував.

Колегія суддів погоджує висновок суду
першої інстанції, що відповідно до частини 3 статті 99 КАС України для захисту
прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлювати інші строки для звернення до адміністративного суду. Відповідно
до пункту 3 частини 1 статті 268 Цивільного кодексу України позовна давність не
поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини
справи та постанова прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись
статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Орджонікідзевського району міста Маріуполя
Донецької області на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя
Донецької області від 18 червня 2008 року по справі № 2-а-68/08 залишити без
задоволення.

Постанову
Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18
червня 2008 року по справі № 2-а-68/08 залишити
без змін.

Вступна
та резолютивна частини ухвали постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у
судовому засіданні 24 вересня 2008 року. Ухвала у повному обсязі складена у
нарадчій кімнаті 26 вересня 2008року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:
Т.Г. Гаврищук

Судді:
С.В. Білак

М.Г. Сухарьок