Справа № 22-а-2046/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий по 1-й інстанції: Трояновський Г.М.
Справа № 22-а-2046/08 Новоселицький районний суд
Чернівецької області
№ 47
№
Доповідач: Олендер І.Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

14
квітня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Заверухи
О.Б., Шавеля Р.М.,

при секретарі Соколовській А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Кельменецької митниці Державної митної
служби України на постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області
від 13 вересня 2007 року по справі № 2-а-22/07 за адміністративним позовом
ОСОБА_1а до Кельменецької митниці Державної митної служби України, про визнання
незаконними дій по відмові в реєстрації транспортного засобу та зобов'язання
вчинити такі дії, -

в с т а н о в и л
а :

13 вересня 2007 року Новоселицьким районним судом
Чернівецької області прийнято постанову по справі № 2-а-22/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1а до Кельменецької
митниці Державної митної служби України, про визнання незаконними дій по
відмові в реєстрації транспортного засобу та зобов'язання вчинити такі дії, якою позов задоволено та визнано незаконними
дії відповідача щодо відмови в проведені митного оформлення з наданням пільг в
оподаткуванні транспортного засобу позивача та зобов'язано провести митне
оформлення автомобіля позивача „Мерседес-Бенц 190Е” 1992 року випуску з наданням
пільг в оподаткуванні та видати на його ім'я посвідчення про реєстрацію
вказаного транспортного засобу.

Прийняту постанову суд першої інстанції мотивував тим, що
позивач у відповідності до п.п.12,13 ч.1 ст.8 Закону України „Про порядок
ввезення в Україну, митного оформлення і оподаткування особистих речей, товарів
та транспортних засобів, що ввозяться громадянами на митну територію України”,
має право на митне оформлення належного йому автомобіля марки „Мерседес-Бенц
190Е” 1992 року випуску з наданням пільг в оподаткуванні, відповідно до
вказаного Закону, однак відповідач протиправно йому в цьому відмовив.

Вказану постанову суду в апеляційному порядку оскаржив відповідач
Кельменецька митниця Державної митної служби України, представник якої в поданій апеляційній скарзі покликається на
те, що оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням,
матеріального права, в зв'язку з чим просить постанову скасувати та постановити
нову, якою повністю відмовити в задоволені позову.

Як на доводи в своїй апеляційній скарзі
представник Кельменецької митниці Державної митної служби України
покликається на те, що суд першої інстанції визнаючи протиправними дії митниці
не врахував, що відповідно до вимог ст.ст.1,8 Закону
України „Про порядок ввезення в Україну, митного оформлення і оподаткування
особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться громадянами на
митну територію України” позивач для того щоб мати право на пільгове
митне оформлення належного йому автомобіля повинен був проживати постійно в
даному випадку в ФРН, не менше одного року, оскільки таки даних він не
представив, то у митниці не було підстав для застосування при розмитнені
автомобіля позивача пільг, передбачених п.п.12,13 ч.1 ст.8 вказаного вище Закону.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи
апеляційної скарги підтримав та просить таку задовольнити, скасувати постанову
та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач в судовому засіданні заперечив проти доводів
апеляційної скарги та вважає, що постанова суду прийнята на підставі норм
чинного законодавства без порушення норм процесуального та матеріального права,
а тому підстав для її скасування не вбачає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача на
підтримання апеляційної скарги, позивача на заперечення проти апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), розсудливо та
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно
ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної
влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України..

Розглядаючи спір та приймаючи постанову про задоволення позову суд першої
інстанції підставно і обґрунтовано виходив із вимог п.п.12,13 ч.1 ст.8 Закону України „Про порядок ввезення в Україну,
митного оформлення і оподаткування особистих речей, товарів та транспортних
засобів, що ввозяться громадянами на митну територію України”, ст.19
Конституції України, та з врахуванням предмету спору, дійшов до правильного
висновку про протиправність дій відповідача, щодо відмови у пільговому розмитнені
належного йому транспортного засобу.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно надано оцінку
вказаному рішенню суб'єкту владних повноважень з точки зору його правомірності,
обґрунтованості, об'єктивності, а також інших визначених ч.3 ст. 2 КАС України
обов'язкових критеріїв і зроблено відповідні висновки.

При цьому суд першої інстанції правильно встановив, що позивач є власником
транспортного засобу - легкового автомобіля марки на „Мерседес-Бенц 190Е” 1992 року випуску, який він придбав 26.09.2005
року в м.Берлін ФРН, де на той час постійно проживав, і такий перебуває у його
власності більше одного року (а.с.12-13,16-17), а з витягу технічного паспорта
(а.с.18-25) вбачається, що такий автомобіль перебував на реєстрації в м.Берлін
ФРН з 26.09.2005 року по 04.06.2007 року, тобто також більше одного року.

Як вбачається з тимчасової посвідки на постійне
проживання (а.с.7) позивач 13.04.2007 року отримав дозвіл на постійне
проживання в Україні і був зареєстрований в Україні, а згідно паспорта (а.с.9)
вбачається, що він є громадянином США.

Переїзджаючи на постійне місце проживання до України позивач ним був
ввезений на територію України транспортний засіб - легковий автомобіль марки „Мерседес-Бенц 190Е” 1992 року випуску, який він
надав до митного оформлення з відповідними документами відповідно до
п.п.1.7,7.2 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів,
що переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМС України
№ 1118 від 17.11.2005 року та за реєстр. в Мінюсті України 25.11.2005 року за №
1428/11708, де зокрема ним було подано документи, що підтверджують його право
на надання пільг в оподаткуванні.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильними
висновки суду першої інстанції про те, що відмова Кельменецької митниці ДМС
України у митному оформлені належного позивачу автомобіля марки „Мерседес-Бенц
190Е” 1992 року випуску з наданням пільг в оподаткуванні, відповідно до
п.п.12,13 ч.1 ст.8 Закону України „Про порядок ввезення в Україну, митного
оформлення і оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що
ввозяться громадянами на митну територію України”, є протиправною, оскільки у митного органу не було підстав для такої.

Такий
висновок відповідає встановленим вище обставинам справи, та вимогам п.12, абз.5
п.13 ч.1 ст.8 Закону України „Про порядок ввезення в Україну, митного
оформлення і оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що
ввозяться громадянами на митну територію України”, відповідно до яких
звільняються від оподаткування особисті речі, що
ввозяться (пересилаються) у разі переселення громадян на постійне місце
проживання в Україну, в тому числі і механічні транспортні засоби (крім
транспортних засобів за кодами 87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05 Української
класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності), в кількості однієї
одиниці таких транспортних засобів по кожній товарній позиції на повнолітнього
громадянина; дозволяється ввезення у разі переселення на постійне місце
проживання на кожного повнолітнього громадянина одного механічного
транспортного засобу за кодами 87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05 Української
класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за умови, що він є
власником такого транспортного засобу не менше року та за умови перебування
такого транспортного засобу на обліку в країні постійного місця попереднього
проживання не менше року.

З аналізу вказних норм вбачається, що обовязковими умовами
звільнення від оподаткування є крім
інших те, що громадянин повинен бути власником транспртного засобу не менше
одного року та такий транспорний засіб повинен був перебувати на обліку в
країні постійного місця попереднього проживання не менше року, таким чином
покликання відповідача як на причину відмови у пільгому розмитнені автомобіля
позивача на те, що ФРН не була країною його постійного місця проживання
суперечить вказаноу вище Закону.

Як встановлено вище у
випадку з позивачем було наявно дані дві обовязкові умови, оскільки позивач є власником транспортного засобу - легкового автомобіля марки на „Мерседес-Бенц 190Е” 1992 року випуску, який він
придбав 26.09.2005 року в м.Берлін ФРН, де на той час постійно проживав, і
такий перебуває у його власності більше одного року (а.с.12-13,16-17), а з
витягу технічного паспорта (а.с.18-25) вбачається, що такий автомобіль
перебував на реєстрації в м.Берлін ФРН з 26.09.2005 року по 04.06.2007 року,
тобто також більше одного року.

Крім того колегія
суддів звертає увагу, на те, що є підставними покликання позивача на те, що
митниця, всупереч встановленим правилам, вимагала від нього додаткові
документи, не передбачені Правилами митного контролю та митного оформлення
транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України,
затверджених наказом Держмитслужби України від 17.11.2005 року № 1118, один з
яких був покладений в основу відмови, що оскаржується. Крім того відповідно до
наявних в матеріалах справи доказів, а саме даних податкового обліку, копії
технічного паспорта на автомобіль, вбачається, що позивач постійно проживав у
ФРН більше року, що також спростовує покликання відповідачів.

Колегія суддів вважає, що відповідач не довів
правомірності своїх дій ні в суді першої інстанці, ні під час апеляційного
розгляду, хоча у відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного
висновку про протиправність дій відповідача,
щодо відмови у пільговому розмитнені належного позивачу транспортного засобу.

Постанова
суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, відповідає вимогам ст.ст.2,10,11,71,72,138,143,159,161-163 КАС
України, ст.19 Конституції України, п.п.12,13
ч.1 ст.8 Закону України „Про порядок ввезення в Україну, митного оформлення і
оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться
громадянами на митну територію України”, доводи апеляційної скарги її не
спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції не
має.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Кельменецької митниці Державної митної
служби України на постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області
від 13 вересня 2007 року по справі № 2-а-22/07 за адміністративним позовом
ОСОБА_1а до Кельменецької митниці Державної митної служби України, про визнання
незаконними дій по відмові в реєстрації транспортного засобу та зобов'язання
вчинити такі дії, залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця після проголошення,
а у разі прийняття ухвали в порядку ч.3ст.160 КАС України, протягом того ж
строку з часу складення такої в повному обсязі.

Головуючий
суддя : І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

Р.М.Шавель