Справа № 22-а-12913/08
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2008-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий в 1 інстанції - Ісаєнко Ю.А.
Суддя-доповідач - Старосуд М.І.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 листопада 2008 року справа № 22-а-12913/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Старосуда
М.І.

суддів: Ханової Р.Ф., Василенко
Л.А.

при секретарі судового засідання Кірсановій М.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги

управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області, ОСОБА_1

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду

від по адміністративній справі

05 вересня 2008 року № 2-а-16415/08 ( суддя Ісаєнко
Ю.А.)

за позовом

ОСОБА_1

до

управління
Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області

про

визнання дій управління
Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії не
правомірними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.07.2008 року та в подальшому
своєчасно збільшувати розмір пенсії відповідно до зростання розмірів
мінімальної пенсії за віком, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до
управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області про визнання дій
управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області щодо відмови в
перерахунку та виплаті пенсії не правомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату пенсії з
01.07.2008 року та в подальшому своєчасно збільшувати розмір пенсії відповідно
до зростання розмірів мінімальної пенсії за віком.

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2008 року по справі
№ 2а-16415/08 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, в наслідок чого:

- визнана
неправомірною відмова управління
Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області в перерахунку пенсії ОСОБА_1;

- зобов'язано управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області перерахувати основну
та додаткову пенсію відповідно до ст.ст.
49,50, 54 ч.4 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 з 01 липня 2008 року
із розрахунку шести прожиткових мінімумів для осіб які втратили працездатність.

- у задоволені інших позовних
вимог відмовити

Не
погодившись з рішенням суду, сторони подали апеляційні скарги.

Відповідач доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує невірним
застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Вважає обґрунтованим застосування
при обчисленні пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмірів додаткової пенсії,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року №530, розмірів пенсії, встановлених постановою
Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення
громадян»» від 16.07.2008 року №654.

Позивач
також подав апеляційну скаргу, в якій зауважив, що суд правильно вирішив
справу, але виніс рішення з помилковим застосуванням норм матеріального та
процесуального права, оскільки не вказав з якого розрахунку повинна бути
виплачена додаткова пенсія. Просив суд змінити рішення суду першої інстанції, а
саме, зобов'язати відповідача перерахувати пенсію відповідно до норм
ст..49,50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду третьої групи з
01.07.2008 року із розрахунку 6,5 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність
в розмірі передбаченому законодавством України та відповідно до статті 67
названого Закону про проводити підвищення пенсії з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом.

Відповідач
в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду
був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних
скарг, встановила наступне.

Позивач віднесений до першої категорії як
особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується
посвідченням НОМЕР_1, відповідно до довідки МСЕК визнаний інвалідом ІІІ групи.

23
червня 2008 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок
пенсій у розмірах, встановлених ст. 50,
ч. 4 ст. 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, але 04 липня 2008 року
отримав відмову (а.с.7).

Колегія суддів вважає апеляційні скарги такими, що підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому
числі, органів державної влади.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права
шкоди.

Основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого
населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розділ
8 даного Закону передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4.

Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних
категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну
пенсію.

Стаття
50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у відповідних розмірах, зокрема, інвалідам ІІІ групи - 50
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Виплата зазначеної пенсії відповідно до статті 53 даного Закону
здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Нормами
статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та умови
призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з
втратою годувальника. Зазначені норми розповсюджуються на позивача як
віднесеного до категорії 1. Частина четверта статті 54 цього Закону передбачає,
що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим по ІІІ групі - 6
мінімальних пенсій за віком.

Як вбачається з встановлених судом першої інстанції обставин, позивач
звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з 23.06.2008р.

Відповідно до приписів ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» перерахунок пенсії провадиться з першого числа
місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну
заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, із
першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами
подано ним після 15 числа.

Отже за приписами зазначеного Закону, відповідач повинен був зробити позивачу перерахунок пенсії з 1 липня 2008
року.

Колегія
судів вважає безпідставними посилання відповідача на необхідність застосування
у спірних відносинах постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008. № 530“Про деякі
питання соціального захисту окремих категорій громадян” та постанови КМУ від
16.07.2008р. № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян»,
оскільки, виходячи із приписів пункту першого та шостого статті 92 Конституції
України, статті 71 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, дія положень наведеного
Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до
цього Закону. Абзацом другим преамбули,
частиною 3 статті 4, п.16 Прикінцевих положень Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” передбачено що умови, норми
та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне
забезпечення, і те, що до приведення законодавства України у відповідність із
цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в
частині, що не суперечить цьому Закону.

Колегія судів не приймає посилання відповідача на те, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, з огляду на те,
що зазначена стаття частиною третьою доповнена Законом України № 2505 від 25
березня 2005 року (набрав чинності 31 березня 2005 року), тоді як частина третя
статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” змінена Законом України від 17
листопада 2005 року № 3108-15 (набрав
чинності 13 грудня 2005 року).

Згідно ч. 3 ст. 67 спеціального
Закону у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його
встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної
гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про
прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України
«Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня
2000 року № 2017-ІІІ, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум
використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за
віком, який відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що прожитковий мінімум на
одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і
демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в
законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум
публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Законом України «"Про Державний бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007
року № 107-VI, що набрав чинності з
1 січня 2008 року, затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила
працездатність з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, з 1 липня -
482 гривень, з 1 жовтня - 498 гривень.

Таким чином, для позивача як інваліда ІІ групи, особи, постраждалої
внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, нижчий розмір державної та
додаткової пенсії повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів.

Конституційний
Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зокрема зазначено у рішенні
№ 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року по справі № 1-21/2005), пов'язану з
реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження
конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював
правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють
певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія
призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України
зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому
звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не
допускається.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи і ухвалюючи судове рішення у даній
справі колегія суддів виходить з того, що конституційні принципи, на яких
базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і
право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6,
статтею 8, частиною 2 статті 19,
статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері
пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією
забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань,
виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8
Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Обґрунтовано суд першої інстанції не задовольнив вимоги позивача про
зобов'язання відповідача в подальшому нараховувати та виплачувати додаткову пенсію
за шкоду, заподіяну здоров'ю з урахуванням прожиткового мінімуму, який
встановлюється на кожен рік Законом України «Про Державний бюджет України».
Оскільки, відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень. Таким чином, неможливо зобов'язати відповідача на
майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення прав позивача у
майбутньому.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи.

Наряду з викладеним постанова суду першої інстанції підлягає зміні з
наступних підстав.

Суд першої інстанції в резолютивній частині постанови обґрунтовано та
правомірно визначив, що відповідач повинен здійснити позивачу перерахунок
основної та додаткової пенсії з інвалідності. Проте вказав тільки про
стягнення основної пенсії з інвалідності із розрахунку шести мінімальних прожиткових
мінімумів для непрацездатних осіб, та не зазначив про перерахунок та виплату
додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, яка повинна виплачуватись в
розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Тому колегія суддів вважає за
необхідне змінити постанову суду першої інстанції і уточнити, що відповідач зобов'язаний провести ОСОБА_1
перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, із
розрахунку 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Керуючись ст. ст. 195-196, п.2 ч.1 ст. 198, ст. 201, п.2 ч.1 ст. 205, ст.
207, ст. 211, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області, ОСОБА_1 на постанову управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області - задовольнити
частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від
16 вересня 2008 року по справі № 2а-16415/08 - змінити.

Абзац 3 резолютивної частини постанови Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2008 року по
справі № 2а-16415/08 викласти в такій редакції «Зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області з 1 липня 2008 року
провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату основної пенсії з інвалідності із
розрахунку шести мінімальних пенсій за віком та додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, із розрахунку 50 відсотків мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 49,50, 54 ч.4 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»».

В іншій частині постанову Донецького окружного адміністративного суду від
16 вересня 2008 року по справі № 2а-16415/08 - залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту набрання
законної сили.

Головуючий

Судді