Справа № 2-а-96/07
Суддя: Тюхтій П.М.
Дата ухвалення: 2007-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2-a-96/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2007 року.Макарівський
районний суд Київської області в складі головуючого судді Тюхтія П.М.
при секретарі Мельниченко
І.О.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт.Макарів
адміністративну справу за позовами
ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_3 до Управління
праці та соціального захисту населення Макарівської районної державної
адміністрації про стягнення
недоплачених сум одноразової
грошової допомоги на
оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
звернулись до суду з вказаним позовом,посилаючись на те, що вони є
постраждалими від наслідків аварії на Чорнобильської АЕС 2 категоріЦевакуйовані
в 1986 році із зони відчуження) і мають право згідно ст..48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на щорічну
допомогу на оздоровлення в сумі трьох розмірів мінімальної заробітної плати.Проте їм виплачували в 2003,2004,2005 роках
вказану допомогу в менших розмірах. Таким чином їм недоплатили по 4176
грн.60 коп.,і такі суми просили стягнути з відповідача на їх користь.

В
судовому засіданні позивачі,представники позивачів підтримали позовні

вимоги.Пояснили,що дізнались про порушення свого права
лише два-три місяці
назад.Отримували допомогу на оздоровлення спочатку в сумі 15,70 грн. та 75
грн.Проте не знали,який її розмір повинен
бути і який розмір мінімальної заробітної плати. Представник відповідача
в попередньому судовому засіданні не визнав позовних вимог. Згідно письмових пояснень
відповідача позивачам,як постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС 2 категорії,евакуйованим із зони відчуження в 1986 році, виплачувалась
щорічна допомога на оздоровлення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів
України № 836 від 26.07.1996 року в 2003-2004 роках по 15,70 грн.,за 2005 рік
-75 грн.

Управління праці та соціального захисту населення є
головним розпорядником бюджетних коштів в межах району і здійснює фінансування
заходів щодо соціального захисту громадян в обсягах,передбачених затверджених
кошторисами і не має права направляти кошти
державного бюджету на цілі,не передбачені кошторисами. Вислухавши
пояснення сторін,дослідивши письмові докази,суд вважає вимоги позивачів
обґрунтованими,оскільки встановленого позивачі-є на підставі відповідних
посвідчень постраждалими від наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії,евакуйованими
із зони відчуження в 1986 році,яким відповідно до ст..48 Закону України „Про
статус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"
повинна виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення в розмірі трьох
мінімальних заробітних плат ..При
цьому,розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати
(абзац 7 частини 4 ст.48 Закону № 796-Х11).

Згідно Закону України № 1344-1У від 27.11.2003 року
розмір мінімальної заробітної плати з 1.09.2004 року становив 237 грн.,згідно
Закону України № 2285 - 1У від 23.12.2004 року розмір мінімальної заробітної
плати з 1.04.2005 рік по 30.06.2005 рік становив 290 грн., з 1.07.2005 року по
31.08.2005 року-310 грн.,з 1.09.2005 по 31.12.2005 року становив 332 грн.

Згідно роз'яснення та довідок
відповідача вбачається, що позивачам щорічна допомога на оздоровлення
виплачувалась відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996
року, за 2003 p.- 14.09.2004 року в сумі 15,70 грн., за 2004 рік
-5.08.2005 року в сумі 15,70 грн.,за 2005 рік - 16.12.(30.11.).2005 року - в
сумі 75 грн .-відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року.

2

Таким
чином,за 2003 рік (мінімальний розмір заробітної плати 237 грн.)
позивачам недоплатили по 695 ргн.30 коп.

За 2004 рік позивачам недоплатили по 914 грн.30
коп.(мінімальний розмір заробітної плати 310 грн.).

За 2005 рік
позивачам недоплатили по 921грн. (мінімальний розмір заробітної плати 332 грн.).

Отже загальний
розмір недоплат позивачам становить по 2530 грн.60 коп.

У відповідності до ст.11 ч.2 КАС України суд може вийти
за межі позовних вимог тільки

у разі,якщо це необхідно для повного захисту прав та інтересів сторін,про
захист яких

вони просять.

Тому позови підлягають задоволенню.

У відповідності до ст..22
Конституції України при прийнятті нових законів або внесені

змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ст..8 ч.1
КАС України суд при вирішенні справи керується принципом

верховенства права,відповідно до якого права та свободи
людини визнаються найвищими

цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

У відповідності до ст..9 ч.2,ч.4 КАС України суд вирішує
справи на підставі Конституції

та законів України,у
разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції

У країни,закону України суд
застосовує акт,який має вищу юридичну силу.

У відповідності до ст..99 КАС
України для звернення до адміністративного суду за

захистом прав ,свобод та інтересів особи встановлюється
річний строк,який обчислюється

з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про
порушення своїх прав,свобод

чи інтересів.

З пояснень позивачів вбачається, що вони дізнались про
порушення свого права лише в

цьому році.Коли отримували одноразову грошову,то
думали,що її розмір відповідає

вимогам закону.Можливості дізнатись
про порушення свого права вчасно не мали.

Тому суд вважає,що
позивачі звернулись до
суду в межах
строку звернення до

адміністративного суду.

На підставі наведеного та керуючись
ст..ст.161-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги позивачів задовільнити
частково.

Стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення Макарівської районної державної
адміністрації на користь ОСОБА_3 ,ОСОБА_2,ОСОБА_1 по 2530 грн.60 коп., та 51
грн. судового збору до місцевого бюджету.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційного адміністративного суду протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження, яку може бути подано протягом десяти днів з часу
проголошення постанови.