Справа № 22-а-4861/08
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Турянський І.Є. Справа № 22-а-4861/08
районний суд Івано-Франківської області ряд. стат.
звіту № 47
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Улицького
В.З., Багрія В.М.,

при секретарі судового засідання - Ступницькій Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у Косівському районі Івано-Франківської області на
постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 грудня
2007 року у справі № 2-а-127/07 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України у Косівському районі Івано-Франківської області про визнання
протиправними дій, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,
-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у
якому просив визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у
Косівському районі Івано-Франківської області (далі - УПФУ у Косівському р-ні)
щодо незарахування до стажу його роботи періоду з 03.01.1988 року по 05.03.2000
року на посаді заступника голови колгоспу ім. І.Франка та спілки селян “Зорі
Карпат” с. Краснопілля Верховинського району Івано-Франківської області, та
зменшення загального стажу роботи до 15 років 6 місяців 25 днів. Одночасно
просив зобов'язати відповідача зарахувати до свого трудового стажу вказаний
період та провести перерахунок розміру пенсії з 05.02.2006 року. Одночасно
просив суд стягнути з відповідача на його користь 3000 грн. у рахунок
відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської
області від 20 грудня 2007 року вказаний позов було задоволено частково.
Визнано протиправними дії УПФУ у
Косівському р-ні у частині незарахування до стажу роботи позивача ОСОБА_1 часу
роботи на посаді заступника голови колгоспу ім. І.Франка та спілки селян “Зорі
Карпат” с. Краснопілля Верховинського району Івано-Франківської області у
період з 03.01.1988 року по 05.03.2000 року і зменшення загального стажу роботи
до 15 років 6 місяців 25 днів. Зобов'язано відповідача зарахувати до стажу
роботи позивача вказаний період роботи та провести перерахунок розміру пенсії з
05.02.2006 року, тобто з моменту призначення пенсії і досягнення пенсійного
віку. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач УПФУ у
Косівському р-ні просить зазначену постанову у частині задоволення позову
скасувати та прийняти нове судове рішення про повну відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що дата заповнення
трудової книжки позивача 20.06.2000 року, а робота у колгоспі записана з
03.01.1988 року. При цьому у трудовій книжці не зазначено від якого числа
протокол та не вказано про те, що це є дублікат трудової книжки. Тому УПФУ у
Косівському р-ні звернулося із запитом щодо підтвердження стажу роботи позивача
до УПФУ у Верховинському р-ні про проведення зустрічної перевірки стажу роботи
ОСОБА_1, у ході якої було виявлено розбіжності між даними довідки,
представленої позивачем, та даними довідки, надісланої до акту зустрічної
перевірки. На підставі ст.ст. 56, 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення”
УПФУ у Косівському р-ні було проведено перерахунок пенсії позивача відповідно
до отриманого акту зустрічної перевірки та уточнюючої стажевої довідки стажу
роботи з часу призначення пенсії. При цьому загальний стаж роботи позивача
зменшився і становить 15 років 06 місяців 25 днів.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на
виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності
згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем на підтвердження свого трудового стажу
було надано відповідачу трудову книжку
НОМЕР_1, у якій містяться відомості про роботу у період з 03.01.1988
року по 05.03.2000 року у колгоспі ім. І.Франка, реорганізованому у селянську спілку “Зорі Карпат”, на посаді
заступника голови колгоспу. Такі записи були завірені належним чином підписами
відповідальної особи та скріплені відповідними печатками. Крім того, вказані
записи у трудовій книжці підтверджено
довідкою правління спілки селян “Зорі Карпат”.

Основним документом, який підтверджує стаж роботи,
відповідно до вимог ст. 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та п. 1.1
Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, є трудова книжка.
Однак відповідачем безпідставно не взято до уваги записи у трудовій книжці
відповідача та не враховано, що трудовий стаж може бути підтверджений
показаннями свідків тільки при відсутності трудової книжки чи записів у ній, а
не підтверджуючою довідкою, отриманою у архіві, на яку покликався відповідач.

При цьому покликання відповідача на те, що позивачем не
було представлено уточнюючу довідку про виконання мінімуму трудової участі у
громадському господарстві, як того вимагає постанова Кабінету Міністрів України
“Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у
ній” від 12.08.1993 року № 637, судом не було взято до уваги з огляду на те, що
вимоги вказаного нормативного акту застосовуються при відсутності трудової
книжки або записів у ній.

На підставі наведеного судом було зроблено висновок про
протиправність зменшення загального трудового стажу позивача та його пенсійного
забезпечення.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії
суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Безспірно встановлено, що у трудовій книжці НОМЕР_1
наявні записи про те, що ОСОБА_1 прийнятий на посаду заступника голови колгоспу
ім. Франка 03.01.1988 року. Вказаний
колгосп було перейменовано на спілку селян “Зорі Карпат” 05.11.1991 року. Крім
того, ця трудова книжка містить запис про звільнення позивача із займаної
посади у зв'язку із скороченням чисельності членів спілки “Зорі Карпат”
05.03.2000 року (а.с.7). Вказані записи у трудовій книжці узгоджуються із
довідкою правління спілку селян “Зорі Карпат” від 28.04.2006 року № 42 (а.с. 8)

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є
трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній
трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем
роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що за відсутності
трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні
необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди
роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики,
письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші
документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для
підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому
підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату
членських внесків.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про безпідставність покликання відповідача на
вказаний Порядок, як на правову підставу вчинення оскаржуваних дій.

Відповідно до п. 16. Прикінцевих положень Закону України
“Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” з 01.01.2004 року
положення Закону України “Про пенсійне забезпечення” застосовуються лише у
частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу
років.

За таких обставин колегія суддів вважає безпідставними
покликання апелянта на вимоги ст.ст. 56, 62 Закону України “Про пенсійне
забезпечення” при вирішенні даного спору у обґрунтування правомірності своєї
позиції.

З
огляду на покладений положеннями ч. 2 ст. 71 КАС України на суб'єкта владних
повноважень у адміністративних справах обов'язок доказування правомірності
свого рішення, дії чи бездіяльності, колегія суддів приходить до висновку про
відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, оскільки
її доводи не спростовують висновків суду.

Відтак колегія суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції при вирішенні даного
публічно-правового спору вірно встановив дійсні обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у
Косівському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а
постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 грудня
2007 року у справі № 2-а-127/07 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий Т.В.Онишкевич

Судді
В.З.Улицький

В.М.Багрій