Справа № 22-а-456/08
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2008-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №-22-а-456/08 Головуючий у 1 інстанції Фінагеєв В.О.
Суддя доповідач Ситников О.Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30
вересня 2008 року. м. Київ.

Київський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого:
Ситникова
О.Ф.,

Суддів: Попович
О.В., Василенка
Я.М.,

при секретарі: Кожокар
М.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області на
постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 19 березня 2007 року у
справі за позовом ОСОБА_1до Головного управління пенсійного фонду України у
Вінницькій області про перерахунок розміру пенсії як інваліду війни 1-ї групи,
-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до ГУ ПФ України у Вінницькій області про
перерахунок розміру пенсії як інваліду війни 1-ї групи.

Постановою
Замостянського районного суду м. Вінниці від 19.03.2007 року позов задоволено частково: зобов'язано ГУ ПФУ у
Вінницькій області провести перерахунок пенсії з урахуванням підвищення на 350%
мінімальної пенсії за віком, встановленої на час нарахування пенсії з
12.02.2003 року по 06.07.2004 року, з 06.07.2005 року по 01.01.2006 року з
урахуванням підвищення пенсії на 400 % мінімальної пенсії, встановленої на
момент нарахування пенсії, з 01.01.2006 року по день набрання постановою суду
законної сили з урахуванням підвищення пенсії на 400 % мінімальної пенсії
встановленої на момент нарахування пенсії, але без підвищення пенсії на 50 % прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Не
погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач - ГУ ПФ України у Вінницькій
області звернулося з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що вказана постанова
суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, судом не
повністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи, тому вона підлягає
скасуванню з постановленням нового рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

Письмових
заперечень на апеляційну скаргу відповідача до суду апеляційної інстанції у
встановлений судом строк від інших осіб не надійшло.

Заслухавши
у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення з'явившихся учасників
процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Судом
першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1. наказом начальника ГК СВ МО СРСР 3
042 від 5 січня 1973 року був звільнений
в запас. Вінницьким обласним військкоматом була нарахована пенсія за
вислугу років.

6
липня 2004 року позивач визнаний
інвалідом війни 1 групи, що підтверджується
посвідченням Н № 013414 виданим 6 липня 2004 року Вінницьким ОВК..

Задовольняючи
позов ОСОБА_1, суд першої інстанції посилався на вимоги ст. 22 Конституції
України та вважав за необхідне застосувати до вказаних правовідносин вимоги ч.
4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких
інших осіб» в редакції закону на 01.01.2006 року, відповідно до яких пенсії
інвалідам другої та першої групи підвищуються в розмірі відповідно 350 та 400 %
мінімальної пенсії за віком.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд також вважав за необхідне не брати до
уваги положення Постанови Кабінету Міністрів України № 2
від 03.01.2002 року «Про підвищення розміру пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів…» та змін внесених Законом України № 2939
від 05.10.2005 року до положень ч.4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», яким визначені розміри виплати
інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Проте
з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися з наступних
підстав.

В
своїй позовній заяві ОСОБА_1., яку він подав до суду 12.02.2007 року, просив
стягнути на його користь пенсію в розмірі 350 % мінімальної пенсії з 01.01.2002
року, а з 06.07.2004 року по час подання позову в розмірі 400 % мінімальної
пенсії.

Відповідно
до вимог ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути подано в межах звернення до
адміністративного суду, який встановлено в один рік.

Частиною
першою статті 100 КАС України передбачено, що пропуск строку
звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін.

В
матеріалах справи (а.с.16) є заява відповідача щодо застосування до вказаних
правовідносин вимог ст.100 КАС України. Суд першої інстанції проігнорував
вказану заяву відповідача та в своєму рішенні не дав їй правової оцінки.

Як
витікає з позовної заяви та матеріалів справи позивач взагалі не зазначив
причини пропуску ним строків на звернення до суду.

Виходячи
з наявних обставин, що витікають з матеріалів справи, вбачається що позивач
ОСОБА_1. пропустив строк звернення до суду без поважних причин, оскільки в
матеріалах справи відсутні будь які докази, які б спростовували це.

Тому
рішення суду в частині позовних вимог Кархардіна про стягнення пенсії як
інваліду війни за період часу з
01.01.2002 року по 01.01.2006 року підлягає скасуванню з постановленням
нового рішення яким у задоволенні позову в цій частині відмовити з підстав
пропуску позивачем строку на звернення до суду.

Позовні
вимоги щодо стягнення про стягнення пенсії, як інваліду війни 1 групи за період
часу з 01.01.2006 року не можуть бути задоволені з наступних підстав.

Відповідно
до вимог ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», в редакції яка була чинна до 01.01.2006 року, інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 400 процентів мінімальної
пенсії за віком, II групи - 350 процентів мінімальної пенсії за віком.

Законом України № 2939 від 05.10.2005 року до положень ч.4 ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», були
внесені зміни відповідно до яких визначені розміри виплати інвалідам I групи -
у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Відповідно
до вимог ст.152 Конституції України закони, що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх
неконституційність.

Положення
вказаного Закону України № 2939 від 05.10.2005 року в Конституційному Суді
України на предмет конституційності не розглядалися, тому він не втратив своєї
чинності.

Таким
чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в цій частині
рішення не відповідають встановленим обставинам по справі, постановлені з
порушенням норм матеріального права, що
призвели до неправильного вирішення справи.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим по
справі обставинам, а порушення норм матеріального та процесуального права
призвели до неправильного вирішення справи, відповідно до вимог ст. 202 КАС
України постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення яким
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202,
205, 207 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду
України у Вінницькій області задовольнити частково:

Постанову Замостянського районного суду м. Вінниці
від 19 березня 2007 року скасувати та
постановити по справі нове рішення яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до
Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області про
перерахунок розміру пенсії як інваліду війни 1-ї групи - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного
Суду України протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: