Справа № 22а-5716/08
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2008-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 5716/08 Головуючий
суддя у 1-ій інстанції -
Категорія - 47 Суховаров
А. В.(справа №2а-108/08)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2008 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
Семененка Я. В.(доповідач),

суддів -
Баранник Н.П., Юхименка О.В.

при
секретарі - Галоян О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради

на постанову
Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2008 року у справі
№ 2а-108/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання
незаконною відмову у перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ленінської
районної у м.
Дніпропетровську ради, в якому просила визнати незаконним рішення Управління
праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську
ради від 20.11.2007 року № Є-3 про
відмову у перерахунку та виплаті соціальної допомоги по догляду за дитиною по
досягненню нею трьох років, передбаченого ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та
зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Ленінської
районної у м.Дніпропетровську ради виплатити соціальну допомогу по догляду за
дитиною по досягненню нею трьох років, передбачену ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».
Посилалася на те, що відповідач при наданні їй допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку, керувався нормативно-правовими актами, які
рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 визнані
неконституційними. Внаслідок чого вона недоотримала соціальну допомогу по
догляду за дитиною до трьох років. Своїми діями відповідач порушив її право на
належний соціальний захист, передбачений Конституцією України.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська
від 14 квітня 2008 року у справі № 2а-108/08 адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено. Визнано неправомірною відмову Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради у перерахунку
і виплаті ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного
віку. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Ленінської
районної у м.Дніпропетровську ради здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_1
допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до
ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, зумовленими
похованням».

Управління праці та соціального захисту населення
Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради, подало апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права
та неповне з'ясування обставин справи, просить постанову скасувати та направити
справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і
обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга
Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що
позивачка має малолітнього сина - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження
(а.с.13), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача як застрахована особа
та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу
застосування норм законодавства, які регулюють порядок та розміри виплат
допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Тобто,
позивачкою порушено питання щодо правомірності дій відповідача, який в даних
правовідносинах, при нарахуванні ним та виплаті вказаної допомоги, є суб'єктом
владних повноважень.

Так, позивачка,
посилаючись на неправомірність дій відповідача, вказувала на те, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку повинна виплачуватися у
розмірах, що визначені ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням».

Відповідач наполягав на тому, що допомога нараховується
та виплачується у розмірах, що встановлені Законами України про державний
бюджет, в спірних правовідносинах Законом України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік».

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, судом
першої інстанції правильно встановлено обставини справи, суть спірних
правовідносин та надано їм вірну правову оцінку.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що
відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням»
допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму.

Статтею
56 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік"
встановлено, що у 2007 році щомісячна грошова допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, яка
виплачується відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням» передбачена у розмірі, що
дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних
осіб, та середньомісячним сукупним
доходом сім'ї в
розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90
гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Між тим, Рішенням
Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 46 народних
депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36, частини
другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66
, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41,
43, 44, 45, 46 статті 71 , статей 98
, 101 , 103
, 111 Закону України "Про Державний бюджет
України на 2007 рік" (справа про соціальні
гарантії громадян) від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано такими, що не
відповідають Конституції України
(є неконституційними), положення абзацу третього
частини другої статті 56
та пункту 14 статті 71 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік" .

Відповідно
до ч. 2 ст. 73 Закону України "Про Конституційний Суд України"
, якщо акти або їх окремі положення визнаються
такими, що не відповідають Конституції України
(неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня
прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 09.07.2007р. у позивачки виникло право на
отримання допомоги за 2007 рік у розмірі, який визначено ст..43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» .

Між тим, відповідач будь-яких дій на виконання
зазначеного Рішення Конституційного Суду України та вимог вказаних Законів не
вчинив, грошову допомогу позивачці сплачував не в повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачка
має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірах встановлених Законом України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», а
оскільки відповідачем вказане право не визнається, то має і право на звернення
до суду захистом своїх порушених прав.

Колегія суддів не приймає до уваги заперечення
відповідача про те, що допомога по догляду за дитиною повинна здійснюватися в межах
бюджетного фінансування та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Право позивачки на отримання допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів
та належного фінансування, таке право надане державою і закріплено Законом
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно
держава, через створені нею органи, в даному випадку органи соціального захисту
населення, і несе обов'язок по своєчасній та повній виплаті допомоги саме у
розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

Крім цього, і практика
Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилатися
на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обов'язків ( справа
«Кечко проти України», рішення від 08.11.2005р.).

Таким чином, колегія
суддів дійшла висновку про те, що оскаржене судове рішення ухвалено з
додержанням норм процесуального та матеріального права, тому передбачених
статтею 202 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для його
скасування та ухвалення нового судового рішення не вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції
без змін.

Керуючись п.1 ч.1
ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради залишити без
задоволення, а постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14
квітня 2008 року у справі № 2а-108/08 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України в порядку передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали складено 05.12.2008р.)

Головуючий:
Я. В. Семененко

Судді:
Н.П.Баранник

О.В. Юхименко