Справа № 2а-72/08
Суддя: Толстой О.О.
Дата ухвалення: 2008-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-72/08
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 вересня 2008 року Путивльський районний
суд Сумської області

у складі :
головуючого - судді
Толстого О.О.

при секретарі - Фостовій М.М.

за участю: представника відповідача - Гаврикової
Т.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1до
Управління Пенсійного Фонду України в Путивльському районі(далі - ПФУ) про
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні
2008 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим,
що є дитиною війни і згідно зі ст. 6 Закону України Закону України “Про соціальний захист дітей
війни” має право на отримання щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком. Однак всупереч вимогам зазначеного Закону така допомога протягом 2006-2007 рр. їй не
виплачувалась.

Конституційний
суд України своїм рішенням № 6рп/2007 від 09.07.2007р. у справі № 1-29/2007
визнав неконституційними положення п. 12
ст. 71 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” від 19.12.2006
р., якими зупинялась дія ст. 6 Закону
України “Про соціальний захист дітей війни”.

Посилаючись
на вказане, просить зобов'язати суб'єкта владних повноважень нарахувати їй як дитині війни щомісячну
соціальну допомогу за 2006-2007 рр. у загальному розмірі 2733 грн., відповідно
наведеного у позовній заяві розрахунку, виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, визначеному ст. 28 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування”.

При
цьому просить поновити їй строк звернення до адміністративного суду, оскільки
її право на отримання цієї соціальної допомоги було порушено шляхом прийняття
ряду неконституційних нормативно-правових актів, про що вона дізналась лише після висвітлення
цих подій у пресі у зв'язку з ухваленням
Конституційним судом згаданого рішення.

В
судовому засіданні позивачка не з'явилася,
була належним чином повідомлена про день і час судового розгляду.

Представник
відповідача проти позову заперечувала, просила в позові позивачці відмовити
через те, що:

- згідно
до ст. 7 Закону України “Про соціальний захист дітей війни” фінансове
забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом,
здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України;

- дію
статті 6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни” було зупинено на
2006 рік Законом України “Про державний бюджет України на 2006 рік ”, а статтею
110 установлено поетапне запровадження
в 2006 році виплат, встановлених ст. 6
за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку визначеному
Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом ВР України з питань
бюджету, але такий порядок в 2006 році
не приймався;

- дію
статті 6 Закону України “Про соціальний
захист дітей війни” зупинено на 2007 рік згідно з п. 12 статті 71 Закону
України “Про державний бюджет України на 2007 рік ”, а статтею 111 було
встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість
пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни”
виплачується особам, які є інвалідами( крім тих, на яких поширюється дія Закону
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, у
розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни;

-
відповідно до ст. 73 Закону України ”Про Конституційний Суд України” рішення
Конституційного Суду України № 6-рп/2007 року від 09 липня 2007 року не має зворотної сили у часі;

- має
місце законодавча невизначеність порядку обчислення розміру мінімальної пенсії
за віком з метою реалізації положень ст. 6 Закону, оскільки мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений статтею 28 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування”, не може бути
застосований в силу ч. 3 цієї статті;

Також наголошувала про застосування
наслідків пропущення строку
звернення до адміністративного суду, встановлених ч.1 ст. 100 КАС
України, які позивачка пропустила без поважних причин.

Суд,
заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи
вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в межах вимог про нарахування
підвищення до пенсії за період з серпня по грудень 2007 року, при цьому
виходить з наступного.

Установлено
судом та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1. є дитиною війни, що
підтверджується відповідною відміткою в пенсійному посвідченні, вона отримує
пенсію за віком при повному стажі і перебуває на обліку в ПФУ( а.с 5,19).

У
відповідності до Положення(а.с 20-21), управління ПФУ є органом Фонду, має
статус юридичної особи, яка
призначає(здійснює перерахунок) і виплачує пенсії.

Згідно з
ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесення
змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав
і свобод.

Статтею
6 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на
30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, встановлених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України(стаття 7).

Як
вбачається з довідки ПФУ(а.с 18), позивачка як дитина війни протягом 2006-2007
рр. підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 Закону України “Про соціальний
захист дітей війни”, не отримувала.

Дію
статті 6 цього Закону було зупинено на 2006 рік
п. 17 статті 77 Закону України “Про державний бюджет України на 2006 рік
”, а статтею 110 (в редакції від 19.01.06 р.) було запроваджено поетапне
запровадження в 2006 році виплат, встановлених ст. 6 Закону за результатами виконання бюджету у першому
півріччі, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з
Комітетом ВР України з питань бюджету.

В 2007
році дію статті 6 цього Закону було зупинено
п. 12 статті 71 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік
”, а статтею 111 було установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка
виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України “Про соціальний
захист дітей війни” виплачується особам, які є інвалідами( крім тих, на яких
поширюється дія Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої
для учасників війни.

Рішенням
Конституційного Суду України № 6-рп/2007 року від 09 липня 2007 року(справа про
соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції
України(є неконституційними) положення пункту 12 статті 71 Закону України “Про
державний бюджет на 2007 рік“ .

За
приписами ст. 152 Конституції України та ст. 73 Закону України ”Про
Конституційний Суд України” закони, інші правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність зі дня
ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність і
зворотної дії у часі не мають.

Виходячи
з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що саме з 09.07.2007 р. відповідач
був зобов'язаний виплачувати позивачці
підвищення до пенсії у
відповідності до ст. 6 Закону України “Про соціальний захист
дітей війни”, а її позовні вимоги в частині донарахування такого
підвищення до зазначеної дати, є необґрунтованими.

Також у
частині 2 статті 99
КАС України зазначено, що
для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється
з дня коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу
ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови
в задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на
цьому наполягає одна з сторін.

Як
встановлено судом, ОСОБА_1. протягом 2007 року
доплату до пенсії, передбачену ст. 6
Закону України “Про соціальний
захист дітей війни” не отримувала, проте
відповідно до норм діючого законодавства
до суду за
захистом своїх прав
звернувся лише у серпні
2008 р. Посилаючись на те, що
дізналась про порушення свого права на вказану доплату лише після висвітлення
цих подій у ЗМІ, не навела поважності
причин, з яких вона не звернулася до суду після винесення згаданого рішення
Конституційного Суду України, яке
було опубліковане 27.07.2007 р.,
тому з цих підстав їй слід відмовити в задоволені позовних вимог щодо
перерахунку пенсії за липень 2007 року.

Доводи
відповідача про законодавчу невизначеність порядку обчислення розміру
мінімальної пенсії за віком з метою реалізації положень ст. 6 Закону України
“Про соціальний захист дітей війни”( з огляду на те, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений статтею 28
Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”,
застосовується в силу ч. 3 цієї статті виключно для визначення пенсій,
призначених згідно з цим Законом), судом не приймаються, позаяк забороняється
відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти,
неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні
правовідносини(ч. 4 ст. 8 КАС України) і у разі відсутності закону, що регулює
спірні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини(аналогія
закону)- ч. 7 ст. 9 КАС України.

Оскільки
на цей час порядок обчислення мінімальної пенсії за віком з метою реалізації
норм Закону України “Про соціальний захист дітей війни”, не визначений, тому
при такому обчисленні необхідно застосовувати загальні норми, які в даному
випадку і містяться у відповідних статтях Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”.

Частиною
1 статті 28 цього Закону визначено, що мінімальний розмір пенсії встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

У період
за який задовольняються позовні вимоги цей розмір був таким: з 1 квітня - 406
грн., з 1 жовтня - 411 грн.( ст. 62
Закону України ”Про державний бюджет на 2007 рік ” зі змінами від 15.03.07
р.).

Таким
чином підлягає донарахуванню позивачці
за 2007 рік підвищення до пенсії на загальну суму 613 грн. 50 коп. :
за серпень - вересень по 121,8 грн.(406
x 30 :100), за жовтень-грудень 123,3 грн.(411 x 30 :100).

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 152 Конституції України, ст. 73
Закону України ”Про Конституційний Суд України”, ст. Закону України ”Про державний бюджет на
2006 рік ”, ст. 62 Закону України ”Про державний
бюджет на 2007 рік ”( зі змінами від 15.03.07р.), ч. 1 ст. 28 Закону України
“Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, ст.ст. 3, 6 Закону України “Про соціальний захист
дітей війни”, ст.ст. 8-11, 71, 94,
99-100,160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов
ОСОБА_1задовольнити частково.

2.
Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Путивльському районі Сумської
області зробити ОСОБА_1 нарахування недоплаченого підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України “ Про
соціальний захист дітей війни “ за серпень - грудень 2007 року в розмірі 613,50
грн.(шістсот тринадцять гривень п'ятдесят копійок), виходячи із розрахунку
викладеному у мотивувальній частині постанови.

3. У
задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовити.

Постанова
суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду
через Путивльський районний суд
Сумської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня складання постанови у повному обсязі заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в
порядку ч. 5 ст. 186 КАС України .

Постанова
виготовлена у повному обсязі 17 вересня 2008 року.

Суддя підпис

Копія
вірна

Голова

Путивльського
районного суду П.П.
Гриценко