Справа № 22а-1250/08
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2008-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
cправа № 22а-1250/08 головуючий суддя у 1-ій
категорія статобліку - 47 інстанції -Панасенко О. П
У Х В А Л А

Іменем України

11 червня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Поплавського В. Ю., (доповідача)

суддів - Юхименко
О.В., Стежко В.А.,

при секретарі - Кочковій
А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської
області від 14 вересня 2007 року

у
адміністративній справі № 2а-56/07 за
позовом ОСОБА_1 до Міністерства Внутрішніх справ України, Управління МВС
України в Дніпропетровській області та Головного Управління Пенсійного фонду в
Дніпропетровській області про визнання відмови про призначення пенсії
неправомірною, зобов'язання призначити пенсію за минулий час та перерахунок
пенсії, -

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі
ОСОБА_1 просить скасувати постанову Марганецького
міського суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2007 року, якою йому
відмовлено у задоволені позовних вимог про визнання неправомірною відмови Департаменту фінансових ресурсів та економіки
МВС України щодо призначення пенсії за минулий час, пільгового обчислення
періоду служби у підрозділі карного розшуку, а також щодо зобов'язання
Управління МВС України в Дніпропетровській області в особі Управління
фінансових ресурсів та економіки МВС України обчислити йому пенсію на пільгових
умовах та провести перерахунок пенсії за рахунок органів МВС з перерахуванням
коштів у Пенсійний фонд України. Одночасно, в апеляційній скарзі позивачем
ставиться питання про ухвалення апеляційною інстанцією нового рішення про
задоволення його позову в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги, позивач
посилається на неправильність висновків суду щодо пропуску строку позовної
давності, бо про порушення його прав він дізнався лише у січні 2007 року, а
тому строк звернення до суду ним не порушено. Мотивуючи порушення судом норм
матеріального права, позивач вказує на те, що відповідно до ст.50 Закону
України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» він має право на
отримання пенсії за минулий час, а право на перерахунок його пенсії з
врахуванням пільгового стажу за час проходження служби у підрозділах карного
розшуку на начальницьких посадах з 1981 р. по 1986 р. передбачено положеннями
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 із змінами та
доповненнями, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2001 р.
№ 1497.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не
підлягає з наступних підстав

Судом встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив службу в органах
внутрішніх справ у період з 1974 року по 1986 рік, що стало підставою для
ухвалення Марганецьким міськсудом Дніпропетровської області постанови від
31.03.2006 р., якою на задоволення позову ОСОБА_1 була визнана неправомірною
відмова ДФРЕ МВС України в особі Управління фінансових ресурсів і економіки в
призначенні позивачу пенсії за вислугу років, з зобов'язанням призначити
ОСОБА_1 пенсію за вислугу років. Вказане рішення суду ОСОБА_1 не оскаржувалося та набрало законної
сили з 31.08.2006 р., тобто після його апеляційного перегляду за скаргою відповідачів.

У жовтні 2006 року зазначене рішення суду відповідачем було виконане у
повному обсязі та призначено позивачу з 08.04.2005 р. пенсію за вислугу років
згідно п.«б» ст.12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Проте, у лютому 2007 р.
ОСОБА_1 знову звернувся до суду з позовом до того ж відповідача з вимогами
призначити йому пенсію за минулий час
починаючи з 08.04.2004 р., а також з вимогами зобов'язати ДФРЕ МВС України в
особі Управління фінансових ресурсів і економіки період його роботи у
підрозділі карного розшуку обчислити на пільгових умовах та провести
перерахунок пенсії за весь період, виходячи з нового строку обчисленої вислуги
років.

Відмовляючи у задоволені
позову ОСОБА_1 в частині призначення пенсії за минулий час починаючи з
08.04.2004 р., судом першої інстанції правильно були застосовані положення
ст.99 КАС України, оскільки у позивача з часу виникнення права на пенсію, також
як і при його першому зверненні до суду у березні 2006 р. з позовом про
призначення пенсії за вислугу років, не було будь-яких перешкод для звернення
до суду з вимогою щодо встановлення часу призначення пенсії за рік до його
звернення до ДФРЕ МВС України.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо
відсутності підстав для перерахунку пенсії
позивача з врахуванням часу проходження служби у підрозділах карного розшуку на
начальницьких посадах з 1981 р. по 1986 р. до пільгового стажу, оскільки умови,
норми і порядок
пенсійного забезпечення громадян України - осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ
України визначаються Законом України
«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби,
та деяких інших осіб».

Статтею 17 вищезазначеного Закону визначено, що порядок
обчислення вислуги років для
призначення пенсій відповідно до цього Закону особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та
військової служби за
контрактом, особам начальницького
і рядового складу органів внутрішніх справ визначається Кабінетом
Міністрів України.

Урядом України прийнята
постанова від 17 липня 1992 р. № 393 (з наступними змінами)
«Про порядок обчислення вислуги років, призначення та
виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

На час звільнення
позивача зі служби та на час виникнення у нього права на пенсію за вислугу
років, зазначеною постановою обчислення служби на начальницьких посадах у підрозділах
карного розшуку у пільговому обчисленні не передбачалось.

Постановою Кабінету
Міністрів України від 16.11.2001 р. № 1497
«Про доповнення пункту 3
постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р.№ 393»
підпункт «в» пункту 3 постанови Кабінету
Міністрів України від 17 липня 1992 р. №
393 «Про порядок обчислення
вислуги років, призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей»
доповнено новим абзацом, за змістом
якого час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів
внутрішніх справ у підрозділах карного розшуку за переліком посад і умовами, що
визначаються Міністром внутрішніх справ, зараховується до вислуги років для
призначення пенсії на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяця.
Постанова набрала чинності з листопада 2001 року без зазначення, що її дія розповсюджується на
осіб звільнених до зазначеної
дати.

Оскільки статтею 58
Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не
мають зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують
або скасовують відповідальність особи, то відсутні правові підстави для
задоволення вимог позивача, а тому
ухвалене судове рішення про відмову у позові є законним та обґрунтованим.

З огляду на
викладене, доводи апеляційної скарги є непереконливими, висновків суду не
спростовують, а твердження про можливість перерахунку вислуги років у зв'язку
із наступними після звільнення змінами в законодавстві є помилковими.

За правилами п.1 ч.1 т.198 та ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Інших доводів незаконності прийнятої постанови позивачем не було наведено,
тому апеляційний розгляд проведено в межах апеляційної скарги.

Керуючись статями п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205 ст.206 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, постанову
Марганецького міського суду Дніпропетровської від 14 вересня 2007 року -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня складення її повного тексту. Повний текс ухвали виготовлений 17
червня 2008 року

Судді: