Справа № 22-а-9723/08
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2008-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

7 жовтня 2008 року
справа
№ 22-а-9723/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Горбенко К.П.
Старосуда М.І. при секретарі
судового засідання

Кірсановій М.В.

за участю представників:

від позивача:

не з′явився

від відповідача:

не з′явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м.Донецьку ради

на постанову Пролетарського районного суду м.Донецька

від

5 серпня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-536/08 (суддя Семіряд О.М.)

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці
та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради

про

стягнення сум
щорічної допомоги на оздоровлення

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Пролетарського районного суду
м.Донецька від 5 серпня 2008 року задоволений позов ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення Пролетарської районної у м.Донецьку ради,
внаслідок чого стягнуто з Управління на користь позивача недоплачену суму
допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005, 2007, 2008 року у розмірі 6957
грн.

В
апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої
інстанції.

Позивач
заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити в задоволенні
апеляційної скарги та постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне:

Позивач
є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії,
є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК Серії 2-18 АГ № 001520
від 27 травня 1993 р., посвідченням НОМЕР_1, вкладкою до посвідчення
НОМЕР_2(арк. справи 4-6) .

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в редакції, яка діяла до 1 січня 2008 р.),
встановлено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами
внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із
числа осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах: інвалідам II групи - 45 мінімальних
заробітних плат, інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат.

Розмір одноразової
компенсації учасникам ЛНА на Чорнобильській АЕС був встановлений постановою Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 р. № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», та складає для інвалідів III групи - 189.60 грн., для інвалідів II групи - 284.40 грн.

Колегією суддів встановлено, що одноразова
компенсація не була виплачена позивачу ані за місцем роботи, ані органом Пенсійного фонду України або органом соціального
захисту населення, про що свідчать матеріали справи.

Позивач звертався до
відповідача із заявою про виплату компенсації у розмірі 45 мінімальних
заробітних плат, але 18 січня 2008 р. отримав відмову, в якій відповідач зазначив, що управління не може здійснити виплату
компенсації у зв'язку з тим, що відповідно до частиною 6 статті 48 Закону
виплати, зазначені в цій статті, провадяться протягом одного місяця з дня встановлення інвалідності.

Колегія
суддів вважає такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою, що не
підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею
19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно
до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і
здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов'язки громадянина.

Постановою Кабінету Міністрів України від
26.07.1996р. № 836 всупереч Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який встановив розмір одноразової
компенсації як величину кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначену законом на час здійснення виплати, встановлені
конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі.

Між тим, з моменту
прийняття вказаної постанови встановлені нею розміри компенсаційних
виплат залишилися незмінними, у той час як розмір мінімальної заробітної плати
неодноразово змінювався.

Відповідно до статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України суд при вирішенні справ керується принципом верховенства права, відповідно до якого
зокрема людина, її права та свободи
визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики Європейського
Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод
людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України
гарантується.

Відповідно статті 9
Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справ керується принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, або іншому правовому акту суд
застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, оскільки до
1 січня 2006 року правова норма про розмір одноразової компенсації,
встановлена статтею 48 Закону була діючою, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню стаття 48 Закону та відповідні
законодавчі акти з питань встановлення розміру мінімальної заробітної
плати, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 р. № 836.

Відповідно Законів України «Про внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2003 рік», яким з 1 грудня 2003 року встановлений
розмір мінімальної заробітної плати 205 грн.; «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», яким з 1 вересня 2004 року
розмір мінімальної заробітної плати встановлений 237 грн.; «Про внесення змін
до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік та деяких інших
законодавчих актів України», яким з 1 квітня 2005 року розмір мінімальної
заробітної плати встановлений в 290 грн., з 1 липня 2005 року - 310 грн.; «Про
Державний бюджет України на 2006 рік», яким розмір мінімальної заробітної плати
встановлений с 1 липня 2006 року 375 гн., з 1 грудня 2006 р. - 400 грн.; «Про
внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким
з 1 січня 2007 року розмір мінімальної заробітної плати встановлений в 400 грн.
Статтею 59 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів України» встановлено, що з 1 січня
2008 року розмір мінімальної заробітної
плати 515 гривень, з 1 квітня 2008 року - 525 гривень, з 1 жовтня 2008 року -
545 гривень та з 1 грудня 2008 року - 605 гривень на місяць.

Обмеження щодо виплат
компенсацій особам, яким встановлена група інвалідності відповідно статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», були скасовані
рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. №
10-рп/2008.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова
прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195,
196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Пролетарської районної у м.Донецьку ради на
постанову Пролетарського районного суду м.Донецька від 5 серпня 2008 року у
справі 2-а-536/08 - залишити без задоволення.

Постанову Пролетарського районного суду
м.Донецька від 5 серпня 2008 року у справі 2-а-536/08 - залишити без змін.

Ухвала
постановлена у нарадчій кімнаті та проголошений у судовому засіданні 7 жовтня
2008 року. Ухвала у повному обсязі складена та підписана 7 жовтня 2008 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Р.Ф.
Ханова

Судді:
К.П.Горбенко

М.І.
Старосуд

З
оригіналом згідно:

Суддя
Р.Ф. Ханова