Справа № 22-а-3970/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 вересня 2008 року
м.
Львів

Колегія
суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді -
доповідача -
Олендера І.Я.,

суддів
-
Обрізка І.М., Заверухи О.Б.

при
секретарі судового засідання - Бацик
О.Р.,

за
участю осіб:

від
позивача - не явився,

від
відповідача - не явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну справу

за
апеляційною скаргою - ОСОБА_1

на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 26
вересня 2007 року по справі № 2-а-46/07

за
адміністративним позовом ОСОБА_1

до Кременецької районної ради Тернопільської області,

про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А
Н О В И Л А :

26 вересня 2007 року Кременецьким районним судом
Тернопільської області прийнято постанову по даній адміністративній справі № 2-а-46/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кременецької районної
ради Тернопільської області про визнання неправомірною бездіяльності та
зобов'язання вчинити дії.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволені позову виходив з того, що позовні вимоги позивача про зобов'язання
відповідача виділити 300 тисяч гривень на реконструкцію та ремонт приміщення
музею задоволенню не підлягають в зв'язку із відсутністю проектно-кошторисної
документації на проведення ремонтних робіт,
недофінансуванням районного бюджету, його дефіцитом.

Вказану постанову оскаржив позивач -
ОСОБА_1, який в поданій апеляційній скарзі покликається на те, що судом першої
інстанції постанова прийнята із порушенням норм матеріального та процесуального
права, в зв'язку з чим просить постанову скасувати та постановити нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Як на доводи в своїй апеляційній
скарзі позивач покликається на те, що судом
першої інстанції встановлено, що нежитлова будівля музеюОСОБА_1 в м. Почаєві по
вул. Лосятинській. 14 зареєстрована за відповідачем. Виготовлення
проектно-кошторисної документації на ремонт музею повинен був замовляти власник
нежитлової будівлі, або особа (фізична чи юридична особа яка на підставі
цивільно-правового акту володіє, користується будівлею, що саме і не було
зроблено Кременецькою районною радою Тернопільської області протягом семи
років. Крім того, при визначенні коштів необхідних на ремонт музею позивач
посилався на лист від 21.02.2006р. Тернопільської державної адміністрації,
оскільки в ньому було чітко зазначено, що за оцінкою спеціалістів на
капітальний ремонт музеюОСОБА_1 необхідно 300 тисяч гривень. Цей лист був
адресований не тільки позивачу, а також до Секретаріату Президента, Кабінету
Міністрів України та народному депутату Голубу О.В. і останній вважає, що даний
лист є доказом по справі, в якому вказана необхідна кількість коштів на ремонт
музею, оскільки надання не правдивої інформації на звернення є порушенням
чинного законодавства України, а судом не було взято вищевказане до уваги при винесенні постанови про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Представники сторін в судове
засідання не явились, хоча належним чином були повідомлені про час, місце та
дату апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4 ст.196 КАС України такий
проведено у їх відсутності.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

При цьому колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно ст. 129 Конституції
України , ст.ст. 7, 11, 70, 71 КАС України кожна сторона повинна довести
належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Так,
як вбачається з матеріалів справи нежитлова будівля музеюОСОБА_1 в м. Почаєві
по вул. Лосятинській, 14 зареєстрована за Кременецькою районною Радою
Тернопільської області, що підтверджується Кременецького БТІ за № 332 від
23.05.2007р.

При
цьому, судом першої інстанції правильно встановлено в судовому засіданні, що
позивач безпосередньо не звертався з заявою про проведення капітального ремонту
приміщення музею ім.ОСОБА_1

Як встановлено судом першої
інстанції, не зважаючи на вищевказане Кременецькою районною Радою вживались
заходи по проведенню ремонтних робіт у приміщенні музею - рішенням сесії
районної ради приміщення музею передавалось у безкоштовне користування
Міжнародному благодійному дитячому фонду ім.ОСОБА_1 в обмін на проведення
газифікації та ремонтних робіт. Рішенням сесії Кременецької районної Ради від 09.08.2007р. за № 161 виділено кошти на
виготовлення проектно-кошторисної документації на проведення капітального
ремонту приміщення музею.

З огляду на зазначене вище колегія
суддів апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції,
що вимоги позивача в частині визнання неправомірною бездіяльності Кременецької
районної ради є безпідставними.

Судом
першої інстанції правильно враховано, що ОСОБА_1 в своїх позовних вимогах про
виділення коштів в сумі 300 тисяч
гривень на реконструкцію та ремонт музею керувався листом Тернопільської
державної адміністрації № 01-623/31-1 від 21.02.2006р., а не кошторисною
документацією.

Таким
чином, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що відповідно до
бюджетного законодавства України фінансування будь-яких видів робіт, що
проводяться за кошти Державного та місцевих бюджетів здійснюється на підставі
виготовленої та затвердженої у встановленому порядку проектно - кошторисної
документації.

При цьому колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно враховано, що
вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача виділити 300 тисяч гривень на
реконструкцію та ремонт приміщення музею задоволенню не підлягають в зв'язку з
недофінансуванням районного бюджету, відсутністю проектно-кошторисної
документації на проведення ремонтних робіт.

З
огляду на це колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, відповідає вимогам ст.ст.10,11,71,138,143,159,161-163 КАС України,
доводи апеляційної скарги її не спростовують, тому підстав для скасування
постанови суду першої інстанції не має.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 вересня 2007
року у справі № 2-а-46/07 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кременецької районної ради визнання
неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, - без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно після проголошення.

На
ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після
проголошення, а у разі прийняття ухвали в порядку ч.3ст.160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення такої в повному обсязі.

Головуючий
суддя : І.Я.Олендер

Судді:
М.І.Обрізко

О.Б.Заверуха