Справа № 22-а-8169/08
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2008-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
1-ї інст. Гирич С.В. Рядок
статзвіту № 49
районний суд м. Львова, 2-523/08
Справа № 22-а-8169/08
Доповідач: Заверуха О.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
вересня 2008 року
м.
Львів

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Заверухи О.Б.,

суддів: Олендера І.Я., Онишкевича Т.В.,

при секретарі Бацик О.Р.,

з участю осіб, які беруть участь в справі:

представника відповідача - Здинянчин Р.Т., довіреність № 07/2008 від
21.02.2008 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного
управління МВС України у Львівській області на постанову Личаківського
районного суду м. Львова від 28 березня 2008 року в справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у Львівській області про
визнання протиправним рішення про відмову у визнанні учасником бойових дій, -

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся в місцевий суд з
адміністративним позовом до Головного управління МВС України у
Львівській області про визнання протиправним рішення про відмову у визнанні
учасником бойових дій.

В обґрунтування
позовних вимог посилався на те, що 4 липня 2007 року звернувся із заявою та переліком документів до відповідача про визнання
його учасником бойових дій. Відповідач листом від 24.07.2007 року повідомив його про те,
що Комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасників війни та бойових дій при Головному
управлінні МВС України у
Львівській області дійшла висновку про неможливість визнання його учасником бойових дій, покликаючись на
п. 6 примітки Постанови КМ України №63 від 08 лютого 1994 року, оскільки Генеральний штаб ЗС України не
володіє інформацією про участь його в бойових діях. Вважає рішення відповідача
протиправним, оскільки він у складі батальйону офіцерів Львівського пожежно-технічного училища за рішенням Уряду
СРСР та МВС СРСР був направлений на службу
на територію НКАО Азербайджанської Радянської Соціалістичної Республіки для виконання спеціального завдання в
умовах надзвичайного стану та ведення збройного
конфлікту. Зокрема з лютого по квітень 1989р. він проходив службу в м. Казах Азербайджанської РСР, а з 11 квітня 1989 року по
18 червня 1989 року проходив службу у Азербайджанській
РСР та Нагірно-Карабахській Автономній області. Факт проходження служби підтверджено відповідним наказом. Під час
проходження служби він безпосередньо брав
участь у бойових діях по затриманню, роззброєнню та знешкодженню озброєних формувань.

Постановою
Личаківського районного суду м. Львова від 28 березня 2008 року позов
задоволено. Визнано
протиправним рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання
учасників війни та бойових дій при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області від 24.07.2007 року про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника
бойових дій. Зобов"язано
Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасників війни та бойових дій при Головному управлінні
Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області усунути порушення
прав ОСОБА_1, визнати його учасником бойових
дій та видати посвідчення відповідного зразка.

Зазначена постанова мотивована
тим, що відсутність даних
підтверджених довідками Генерального Штабу Збройних Сил СРСР про участь позивача у збройному
конфлікті, який мав місце на території
Нагірно-Карабаської автономної області Азербайджанської РСР, не може бути підставою у відмові надати статус учасника бойових
дій, оскільки встановлено, що він по
рішенню уряду СРСР виконував завдання в умовах надзвичайного стану та при
збройних конфліктах на території
однієї із бувших республік СРСР, що відповідно до ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" давало підстави відповідачу визначити йому статус учасника бойових дій.

Не погоджуючись з цією
постановою, Головне управління МВС України у Львівській області подало
апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду в якій
просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову якою відмовити в
задоволенні позову.

Апеляційна
скарга мотивована тим, що рішення
про відмову в наданні статусу, було прийняте на підставі того, що згідно Закону
України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій визнаються працівники, які за
рішеннями Уряду колишнього Союзу РСР працювали в державах, де в цей період велися бойові дії, і якщо
вони безпосередньо брали участь у бойових діях або в забезпеченні бойової діяльності військ (флоту).
Перелік таких держав та періодів бойових дій на їх території, затверджені
постановою КМ України №63 від 08.02.1994 р. НКАО Азербайджанської Радянської Соціалістичної
Республіки в даний перелік не входить.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав, в її обґрунтування покликався на мотиви,
які в ній викладені, просить постанову суду першої інстанції скасувати та
прийняти нову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Позивач та його представник в судове
засідання не з»явилися, про дату, час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст.
196 КАС України, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду, пояснення представника відповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову суд
першої інстанції виходив з того, що позивач за рішенням уряду
СРСР виконував завдання в умовах надзвичайного стану та при збройних конфліктах на території однієї із
бувших республік СРСР і відповідно до ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" це давало підстави відповідачу визначити йому статус
учасника бойових дій.

Проте, колегія суддів з таким висновком
суду першої інстанції погодитись не може.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, проходячи службу у Львівському пожежно-технічному училищі
МВС СРСР, в 1989 році у складі батальйону, який
був спеціально сформований за рішенням Уряду СРСР та наказу МВС СРСР з лютого 1989 року по квітень 1989р. та з 11 квітня 1989
року по 18 червня 1989 року в умовах надзвичайного стану, брав участь у відновленні законності, громадського
правопорядку на території
Нагірно-Карабаської автономної області Азербайджанської РСР, де виникли етнічні конфлікти, які супроводжувалися збройними
сутичками.

У
відповідності до п. 2 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від
22.10.1993 року учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці які проходили службу у військових підрозділах, частинах,
штабах і установах, що входили до складу
діючої армії в період громадянської та Великої Вітчизняної воєн, під час інших бойових операцій по захисту
Батьківщини, партизани і підпільники
громадянської та Великої Вітчизняної воєн; учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці
Радянської Армії, Військово-Морського Флоту,
Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ
колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і
радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього
Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися
бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів); військовослужбовці
Збройних Сил України, Служби безпеки
України, Служби зовнішньої розвідки України, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці
Міністерства внутрішніх справ України, інших
утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних
державних органів були направлені для виконання миротворчих місій або у відрядження в держави, де в цей період велися
бойові дії.

Перелік
держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій на їх території
визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, проходячи службу у Львівському пожежно-технічному училищі
МВС СРСР, в 1989 році у складі батальйону, який
був спеціально сформований за рішенням Уряду СРСР та наказу МВС СРСР з лютого 1989 року по квітень 1989р. та з 11 квітня 1989
року по 18 червня 1989 року знаходився у відрядженні в Закавказькому регіоні, в
складі зведеного батальйону Львівського пожежно-технічного училища МВС СРСР,
для виконання завдання МВС СРСР по охороні громадського порядку (а.с. 9-31).

В переліку держав і періодів бойових дій
на їх території, який затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1994 року № 63, республіка Нагорно-Карабаська
Автономна Республіка Азербайджанської РСР Азербайджанська РСР не містяться.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Головного управління МВС
України у Львівській області підлягає до задоволення, оскільки позивачем не подано доказів, які б
стверджували факт
прийняття ним участі у бойових діях, чи забезпеченні бойової діяльності в
державах на території яких
велися бойові дії, Нагорно-Карабаська Автономна Республіка Азербайджанської РСР
та Азербайджанська РСР в яких позивач перебував у відрядженні не містяться в
Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994
року № 63, а відтак, підстав для визнання
його учасником бойових дій немає.

Керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Головного
управління МВС України у Львівській області - задовольнити.

Постанову Личаківського
районного суду м. Львова від 28 березня 2008 року в справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у Львівській області про
визнання протиправним рішення про відмову у визнанні учасником бойових дій
скасувати та прийняти нову якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1
до Головного управління МВС України у Львівській області про визнання
протиправним рішення про відмову у визнанні учасником бойових дій відмовити.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня
набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному
обсязі відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в
повному обсязі.

Головуючий: О.Б.
Заверуха

Судді: І.Я.
Олендер

Т.В.
Онишкевич