Справа № 22-а-5812/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Медінцева Н.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 червня 2008
року Справа
№ 22-а-5812/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Василенко Л.А.,

суддів: Сіваченка І.В.,

Дяченко С.П.,

при
секретареві Скопинській А.О.,

розглянула
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької області та ОСОБА_1 на постанову
Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 квітня 2008р. у
справі № 2-а-97/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської міської ради Донецької області про визнання
незаконною відмову УПСЗН в виплаті позивачеві щорічної грошової допомоги до 5
травня в розмірі 8 мінімальних пенсій та стягнення недоотриманої одноразової
щорічної грошової допомоги інваліду війни, і

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02
квітня 2008р. позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені частково: визнана неправомірною відмова Управління праці та
соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області (далі
УПСЗН) у виплаті позивачеві недоотриманої суми разової грошової допомоги у
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та стягнуто з УПСЗН на користь позивача
недоотриману разову грошову допомогу до
5 травня 2004 р. та до 5 травня 2007 року в розмірі 3500,48 грн., в
задоволенні позовних вимог за 2003 та 2005 роки відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням УПСЗН подало апеляційну скаргу, в
якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального права.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного
розгляду сповіщені належним чином.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є інвалідом
війни ІІ групи і згідно ч. 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання разової щорічної
грошової допомоги до 5 травня у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком, з
відповідача на користь позивача необхідно стягнути недоплачену разову грошову
щорічну допомогу до 5 травня за 2004р. - 580,0 грн., та за 5 травня 2007 року -
2920,48 грн., керуючись Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», Законом України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення позивача,
перевірила доводи апеляційної скарги за матеріалами справи і вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції
необхідно залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є
інвалідом 2 групи, у зв'язку з чим та відповідно до вимог 13 Закону України
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” має право на
отримання щорічної разової грошової допомоги до 9 травня (яка повинна
виплачуватися до 5 травня) в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

У відповідності до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в
розмірі 20 відсотків середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за попередній рік, яка визначається спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади в галузі статистики. За матеріалами
Держкомстату середня заробітна плата за попередній рік - 2003, складала 462,58
гривень. Таким чином, мінімальний розмір пенсії за віком в 2004 році складав
(462,58 грн. х 20%) 92,50 грн., а розмір
разової грошової допомоги за 2004 рік, який повинен бути сплачений склав
92,50 х 8 = 740,00 гривень. Замість передбачених законом №3551-12 восьми
мінімальних пенсій за віком - а саме 740 гривень, позивачу виплачено тільки 160
грн., тобто недоплачена сума складає 740 - 160 = 580 грн., тобто судом першої
інстанції правильно стягнуто суму недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2004
рік.

Враховуючи положення статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в редакції,
яка діяла на момент спірної виплати за 2007 рік, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному
законом.

Згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік»
мінімальна пенсія за віком станом на 05.05.2007року встановлена у розмірі
410,06 грн..

Статтею 2 Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” визначено, що законодавство
України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього
закону та інших актів законодавства України; права та пільги для ветеранів
війни, встановлені раніше законодавством України, не можуть бути скасовані без
їх рівноцінної заміни; нормативні акти органів державної влади, які обмежують
права і пільги ветеранів, передбачені цим законом є недійсними

Крім того, ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України передбачено, що
«Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при
прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод»

Фактично позивач отримав від УПСЗН у 2007р. - 300,0 грн. При цьому
відповідач керувався положеннями ст. 71
Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік”.

Положення пункту 13 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України
на 2007 рік”, яким на 2007 рік зупинено дію частини п'ятої ст. ст. 12, 13, 14,
15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України у справі
№ 6-рп від 09.07.2007 р.

Отже суд першої інстанції правильно стягнув з відповідача на користь
позивача недоплачену суму разової щорічної грошової допомоги за 2007р. в сумі
2570,42 грн. (410,06 грн. х 7 - 300, грн.), застосував ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ч. 5 ст. 13 Закону
України «“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідачем
виплати за 2003, 2005 роки здійснені у відповідності з діючим законодавством,
оскільки встановлені Законами України «Про державний бюджет на 2003 рік» та
«Про державний бюджет на 2005 рік» розміри щорічної разової грошової допомоги
до 5 травня не визнані
неконституційними, що доводить правомірність застосування зазначених норм
позивачем.

Відповідно до ст. 3 Конституції України «Права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава
відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком держави».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Колегія суддів дійшла до висновку, що
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 квітня
2008р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Артемівської міської ради Донецької області про визнання незаконною
відмову УПСЗН в виплаті позивачеві щорічної грошової допомоги до 5 травня в
розмірі 8 мінімальних пенсій та стягнення недоотриманої одноразової щорічної
грошової допомоги інваліду війни залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий:

Судді: