Справа № 22а-6441/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Арабей Т.Г.
Головуючий 1 інстанції- Стахова Н.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем
України

16 липня 2008 року справа
№ 22-а-6441/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суд у складі:

Головуючого
судді

Арабей Т.Г.

суддів: при секретарі за участю позивача представника позивача від
відповідачів третя особа представник
третьої особи

Геращенко І.В., Малашкевич С.А. Літвіновій Л.О. ОСОБА_1
ОСОБА_2 не з'явились ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на постанову

Лисичанського міського суду Луганської області

від

25 квітня 2008 року

по справі

№ 2-а-19/2008

за позовом

ОСОБА_1

до третя особа
на боці відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог

Лисичанської міської ради, Лисичанського міського
управління земельних ресурсів ОСОБА_3

про

визнання недійсним пункту 5 рішення
Лисичанської міської ради від 21.02.2007 року № 216 та Державного акту про
право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И
Л А :

У січні 2008 року ОСОБА_1
звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Постановою
Лисичанського міського суду Луганської області від 25 квітня 2008 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 до Лисичанської міської
ради, Лисичанського міського управління земельних ресурсів, третя особа -
ОСОБА_3 про визнання недійсним пункту 5 рішення Лисичанської міської ради від
21.02.2007 року № 216, Державного акту про право власності на земельну ділянку відмовлено
у повному обсязі за безпідставністю.

Не погодившись з
таким судовим рішенням, ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі, просили їх задовольнити.

1-й відповідач у судове засідання
не з»явився, надав письмову заяву про розгляд справи за відсутністю його представника.

Третя особа та
її представник просили в задоволені
апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без
змін.

Інші особи, що беруть участь у
справі, в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін,
що з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої
інстанції без змін з наступних підстав.

При
розгляді справи судами першої і апеляційної інстанції було встановлено наступне.

ОСОБА_1 є власником будівлі матеріального складу АДРЕСА_1 згідно договору
купівлі-продажу від 11.08.2006 року (а.с.7).

Рішенням Лисичанської міської ради від 21.02.2007 року ОСОБА_3 було
передано у власність земельну ділянку площею 0,0602 га та 20.03.2007 року
видано Державний акт про право власності на землю(а.с.5,6).

Земельна ділянка, на якій розташований належний позивачу об'єкт
нерухомості, граничить із земельною ділянкою, що належить на праві власності
ОСОБА_3, який розташований АДРЕСА_2.

Апелянт оскаржуючи рішення суду першої
інстанції та вищезазначене рішення міської ради, посилається на те, що вона як власник будівель матеріального складу, є фактичним землекористувачем
ділянки АДРЕСА_1, про що свідчать також її дії, направлені на оформлення права
власності на землю, тому планування земельної ділянки ОСОБА_3 повинно було
здійснено з врахуванням її інтересів, як суміжного землекористувача. Оскільки,
погодження позивача щодо погодження межі суміжної ділянки відсутнє, остання
відведена ОСОБА_3 з порушенням ДБН, підтвердженням тому є генеральний план ЛКП
«БТІ».

Як на правову підставу для відмови у
задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що порядок виникнення суб'єктивних прав громадян на відповідні земельні ділянки
встановлений ст. 125 ЗК України, відповідно до якої право власності та право
постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельної ділянкою, та його державної реєстрації. Право
на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його
державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до
встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує
право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Як убачається з матеріалів справи, а саме з відповіді Управління земельних
ресурсів у м. Лисичанську № 01-3/54 від 29.01.2008 р.(а.с.35), за даними Державного земельного кадастру
протягом 2006-2007 років правовстановлюючі документи на право оренди або
власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 не оформлялися.

Тобто як попередній власник будівельного складу АДРЕСА_1 , так і
позивач належним чином правовстановлюючі
документи на земельну ділянку, на якій знаходиться нерухоме майно - будівлі
матеріального складу, не мали та на даний час не мають.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо не прийняття до
уваги посилання позивача на те, що
згідно ст. 120 Земельного кодексу України при переході права на житловий
будинок, будівлю або споруду до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю
або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором,
оскільки вона, як власник будівельного складу не має ніякого договору, щодо
оренди земельної ділянки ,а також не набула права власності на підставі
цивільно-правової угоди у відповідності
до ч.1 ст. 120 Земельного Кодексу, не має Державного акту на право власності на
земельну ділянку де були б зазначені розміри цієї ділянки та її цільове
призначення, також встановлені межі в натурі ( на місцевості), які свідчили про
порушення її права на володіння або користування земельною ділянкою, при прийнятті рішення Лисичанською міською
радою, Лисичанським міським управлінням земельних ресурсів , яке є предметом спору по даній справі.

З огляду на зазначений факт колегія суддів погоджує висновок суду першої
інстанції, що права позивача не порушені приватизацією ОСОБА_3 земельної
ділянки АДРЕСА_2.

Посилання представника позивача на те, що позивач є фактичним
землекористувачем земельної ділянки, про що свідчать його дії, які передують
отриманню правовстановлюючого документу та його державній реєстрації, на увагу
не заслуговують, оскільки ст. 125 ЗК України не надає таким діям самостійного
правовстановлюючого значення. Крім того, як встановлено в суді апеляційної
інстанції, позивач за користування землею ніяких податків не несла з часу
отримання у власність майна.

Колегія
суддів вважає, що системний аналіз нормативно-правових актів, які регулюють
спірне питання, і з огляду на матеріали
справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в
задоволенні позову.

Стаття
159 КАС України передбачає, що судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Окрім
того, згідно зі ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції стосовно того,
що відповідачі довели суду правомірність
прийнятих ними рішень.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не порушив норм матеріального
права, що дає підстави визнати рішення суду таким, що є законним і обґрунтованим, а тому постанова
суду не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 25
квітня 2008 року у справі № 2-а-19/08 залишити без задоволення.

Постанову
Лисичанського міського суду Луганської області від 25 квітня 2008 року у справі №
2-а-19/08 за позовомОСОБА_1 до Лисичанської міської ради, Лисичанського міського
управління земельних ресурсів, третя особа - ОСОБА_3 про визнання недійсним
пункту 5 рішення Лисичанської міської ради від 21.02.2007 року № 216,
Державного акту про право власності на земельну ділянку - залишити без змін.

Вступна
та резолютивна частина ухвали
проголошені 16 липня 2008 року, в повному обсязі ухвала складена 21 липня 2008 року.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий
Т.Г.
Арабей

Судді І.В. Геращенко

С.А.
Малашкевич

З оригіналом згідно.

Суддя
Т.Г. Арабей

Суддя-доповідач Арабей Т.Г.

Головуючий 1 інстанції- Стахова Н.В.

Україна

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

Іменем
України

( вступна та резолютивна частини)

16 липня 2008 року справа
№ 22-а-6441/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суд у складі:

Головуючого
судді

Арабей Т.Г.

суддів: при секретарі за участю позивача представника позивача від
відповідачів третя особа представник
третьої особи

Геращенко І.В., Малашкевич С.А. Літвіновій Л.О. ОСОБА_1
ОСОБА_2 не з'явились ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на постанову

Лисичанського міського суду Луганської області

від

25 квітня 2008 року

по справі

№ 2-а-19/2008

за позовом

ОСОБА_1

до третя особа
на боці відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог

Лисичанської міської ради, Лисичанського міського
управління земельних ресурсів ОСОБА_3

про

визнання недійсним пункту 5 рішення
Лисичанської міської ради від 21.02.2007 року № 216 та Державного акту про
право власності на земельну ділянку,

Керуючись ст.ст.
195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 25 квітня
2008 року у
справі № 2-а-19/08 залишити без задоволення.

Постанову
Лисичанського міського суду Луганської області від 25 квітня 2008 року у справі №
2-а-19/08 за позовомОСОБА_1 до Лисичанської міської ради, Лисичанського міського
управління земельних ресурсів, третя особа - ОСОБА_3 про визнання недійсним
пункту 5 рішення Лисичанської міської ради від 21.02.2007 року № 216,
Державного акту про право власності на земельну ділянку - залишити без змін.

Вступна
та резолютивна частина ухвали
проголошені 16 липня 2008 року, в повному обсязі ухвала
буде складена 21 липня 2008 року.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий
Т.Г.
Арабей

Судді І.В. Геращенко

С.А.
Малашкевич