Справа № 22-а-11721/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя Кірієнко В. О.
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

15
жовтня 2008 року справа №
22-а-11721/08

зал судового засідання № 2
у приміщенні суду за адресою: м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Міронова Г. М.
Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1 - особисто,

від відповідача:

не з'явився, надане клопотання про розгляд справи за
відсутності представника відповідача

розглянувши апеляційну скаргу

Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.
Донецька

на постанову Донецького окружного адміністративного суду

від 4 вересня 2008 року (повний текст постанови
виготовлений 9 вересня 2008 року)

по адміністративній справі

№ 2-а-16162/08 (суддя Кірієнко В. О.)

за позовом

ОСОБА_1, м. Донецьк

до

Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.
Донецька

про

визнання дій незаконними, зобов'язання провести
перерахунок державної та додаткової пенсії по інвалідності

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 8 серпня 2008 року звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з позовною заявою (арк. справи 1-7) до
Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька (далі по
тексту - УПФУ в Ленінському районі м. Донецька) про визнання дій УПФУ в
Ленінському районі м. Донецька незаконними, зобов'язання УПФУ в Ленінському
районі м. Донецька здійснити перерахунок державної та додаткової пенсії
відповідно до статей 50, 54 «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 1 липня 2008 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду
від 4 вересня 2008 року (арк. справи 33-36) позовні вимоги ОСОБА_1 були
задоволені повністю. Суд першої інстанції визнав дії УПФУ в Ленінському районі
м. Донецька у відмові в перерахунку пенсії по інвалідності з 1 липня 2008 року
неправомірними. Зобов'язав УПФУ в Ленінському районі м. Донецька провести
перерахунок основної та додаткової пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 1 липня
2008 року у відповідності зі статтями 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС,
виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті
28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з
урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати
постанову суду першої інстанції як прийняту з порушенням норм матеріального та
процесуального права та постановити нове рішення, яким у позовних вимогах
відмовити.

Позивачем 7 жовтня 2008 року через канцелярію Донецького
апеляційного адміністративного суду було надане заперечення на апеляційну
скаргу (арк. справи 58 - 62), згідно якого позивач просить відмовити в
задоволенні апеляційної скарги відповідача, постанову суду першої інстанції
залишити без змін.

Позивач під час судового розгляду проти апеляційної
скарги відповідача заперечував, постанову суду першої інстанції просив залишити
без змін.

Відповідач через канцелярію Донецького апеляційного
адміністративного суду надав клопотання про розгляд справи за відсутності
представника відповідача (арк. справи 64).

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, заперечення на скаргу, встановила наступне.

Михайленко Михайло Михайлович віднесений до 1 категорії
осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та є інвалідом 2 групи,
що підтверджується посвідченням, довідкою МСЕК (арк. справи 11, 12).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те,
що відповідач неправомірно недоплачує йому пенсію, як інваліду 2 групи
внаслідок захворювання пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи, оскільки згідно статей 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» державна пенсія повинна виплачуватися виходячи з 8 мінімальних
пенсій за віком, додаткова пенсія в
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів з цього приводу зазначає наступне.

Право вибору пенсійних виплат передбачене статтею 10
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №
1058-ІV від 9 липня 2003 року і означає, що особі, яка має одночасне право на
різні види пенсії: за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника,
призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Пунктом 13 розділу XV вказаного закону, у
разі якщо особа має право на отримання пенсії, "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та
цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Позивачу була
призначена за його вибором пенсія за 2 групою інвалідності, як особі що
постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28 лютого
1991 року в редакції Закону України № 2001-ХІІ від 19 грудня 1991 року, зі
змінами та доповненнями станом на час існування спірних правовідносин, визначає основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення
категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової
діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до 1 категорії
встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну
пенсію.

Абзацом 3 частини 1 статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, яка була чинною до 31 грудня
2007 року) визначено, що особам, віднесеним до 1 категорії, інвалідам 2
групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Стаття 50 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно з
підпунктом 12 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»
від 28 грудня 2007 року N 107-VI, який набрав чинності з 1 січня 2008 року,
була викладена в новій редакції в частині того, що особам, віднесеним до 1
категорії, інвалідам 2 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Частиною 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, яка була чинною до 31 грудня
2007 року) передбачено, що розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, по 2 групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Стаття 54 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно з
підпунктом 15 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»
була викладена в новій редакції, за якою розмір пенсії для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою по 2
групі інвалідності, складає 120 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008
року N 10-рп/2008 у справі N 1-28/2008 щодо
предмету та змісту закону про Державний бюджет України на 2008 рік були
визнанні такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),
положення пункту 28 розділу II "Внесення змін до деяких
законодавчих актів України". У вказаному рішенні Конституційного суду
України було зазначено, що положення Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 22 травня 2008 року.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має
преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів
у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", визнаних неконституційними.

Таким чином, з 22 травня 2008 року була відновлена дія
норм статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за якими особам постраждалим від
аварії на Чорнобильській АЕС та віднесеним до 1 категорії, інвалідам 2 групи,
до яких відноситься позивач, повинна була призначатися та виплачуватися
відповідачем щомісячно з 22 травня 2008 року пенсія у складі державної пенсії в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідач в апеляційній скарзі посилався на те, що
виплата пенсії позивачу відбувалася до 21 травня 2008 року на підставі Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в редакції пункту 28 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України». Також, відповідач вказує, що виплата пенсії
позивачу з 22 травня 2008 року здійснювалася відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року «Деякі питання соціального
захисту окремої категорії громадян», що
набрала чинності з 22 травня 2008 року, та якою було встановлено, що
додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю відповідно до Закону України
"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виплачується інвалідам 2 групи в розмірі 20 %
прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Стосовно цих тверджень відповідача колегія суддів
зазначає, що за статтею 62 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» роз'яснення
порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами
та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання, незалежно
від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. Тобто, в цій статті
функції щодо встановлення розміру пенсії, як державної, так і додаткової,
Кабінету Міністрів України не делеговані, а лише зазначено про те, що Кабінет
Міністрів України може затвердити порядок застосування передбачених законом
пільг.

Таким чином, колегія судів дійшла до висновку, що
постанова Кабінету Міністрів України №
530 від 28 травня 2008 року було прийнято всупереч положень статей 50, 62 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", тому виходячи з загальних засад пріоритетності законів над
підзаконними актами, вирішуючи даний спір апеляційний суд погоджує висновки
суду першої інстанції про те, що позивачу повинна сплачуватися державна та додаткова пенсія у розмірі
визначеному в статтях 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з
вирахуванням мінімального розміру пенсії за віком, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого
законами про Державний бюджет України на відповідний рік.

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №
1058-IV (в редакції на день звернення позивача за перерахунком) передбачено, що
мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідач наполягає на тому, що за частиною 3 статті 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої
цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом. Колегія суддів з цього приводу зазначає, що стаття
28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» була
доповнена частиною третьою згідно з
Законом України від 25 березня 2005 року N 2505-IV, який набрав чинності
з 31 березня 2005 року, в той час як до
частини третьої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зміни, за якими
- обчислення і призначення пенсій по інвалідності проводяться на загальних
підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", були внесені згідно з Законом України від 17
листопада 2005 року N 3108-IV, що набрав чинності з 13 грудня 2005 року, тобто
в даному випадку застосовується принцип дії законів у часі, за яким до спірних
правовідносин повинні застосовуватися норми закону, що набрав чинності пізніше.
Крім того, частиною 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» №
966-ХІV від 15 липня 1999 року передбачено, що прожитковий мінімум
застосовується для встановлення розмірів
мінімальної пенсії за віком. Також, слід врахувати, що чинним законодавством
не встановлено іншого ніж передбаченого частиною 1 статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» порядку вирахування
мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, колегія суддів враховує, що в дійсний час діє
Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України
від 30 травня 1997 року N 523 зі змінами
і доповненнями, за яким пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва
чи захворювання завдяки Чорнобильської катастрофи нараховуються відповідно до
статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком.

Згідно частини 4 статті 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної
пенсії провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії
- з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії,
якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа
включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними
документами подано ним після 15 числа. За частиною 5 статті 45 цього закону
документи про перерахунок пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного
фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про
перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії.

Позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії (арк.
справи 10) до відповідача 11 липня 2008 року, листом № 111/21-10-01-01 від 21
липня 2008 року (арк. справи 8-9) відповідач відмовив позивачу в перерахунку
пенсії. З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом
першої інстанції правильно визначено, що позивач має право на перерахунок
державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 1 липня
2008 року.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла до
висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову з додержанням норм
матеріального та процесуального права, що обумовлює залишення постанови суду
першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Донецька на постанову Донецького окружного адміністративного
суду від 4 вересня 2008 року по адміністративній справі № 2-а-16162/08 -
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від
4 вересня 2008 року по адміністративній справі № 2-а-16162/08 за позовом
ОСОБА_1, м. Донецьк до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі
м. Донецька про визнання дій незаконними, зобов'язання провести перерахунок
державної та додаткової пенсії по інвалідності - залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України відкласти з дня закінчення судового розгляду справи на
строк п'ять днів складання судового рішення у повному обсязі.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені, підписані
колегією суддів у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 15
жовтня 2008 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення в
повному обсязі.

Ухвала складена в повному обсязі та підписана колегією суддів 20 жовтня
2008 року.

Головуючий: /підпис/ В.Г.Яманко

Судді
/підпис/ Г.М.Міронова

/підпис/
К.П.Горбенко