Справа № 22-а-15996/08
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2008-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції -
Борзаниця С.В. Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 грудня
2008 року справа №
22-а-15996/08

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді

Сіваченка
І.В.

суддів

Дяченко
С.П., Нікуліна О.А.

розглянувши
в порядку

письмового
провадження

апеляційну
скаргу

Управління праці та соціального захисту населення Первомайської
міської ради Луганської області

на
постанову

Первомайського міського суду Луганської області

від

30 вересня 2008 року

по
справі

№ 2-а-123/08

за
позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення Первомайської
міської ради Луганської області

про

оскарження дій, стягнення суми,-
В С Т А Н О В И Л А :

18.06.2008 року ОСОБА_1. звернувся до
суду з цим позовом.

Постановою Первомайського
міського суду Луганської області від 30 вересня 2008 року у справі № 2-а-123/08
позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області
про стягнення грошових сум на оздоровлення за 2002-2007 роки було задоволено
частково, а саме задоволено за 2003-2005 та 2007 роки, стягнуто допомогу у
розмірі 6001 гривень 60 коп.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що
позивач дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
атомній електростанції 1 категорії і є інвалідом 2 групи, та перебуває на
обліку у відповідача, проте фактично за 2003-2005 та 2007 роки відповідачем
було недоплачено позивачеві сума щорічної разової допомоги у розмірі 6001
гривень 60 коп.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права, та у задоволені позову
відмовити повністю.

Особи, які беруть участь у справі, заявили письмові
клопотання про вирішення справи за їхньої відсутності, тому відповідно до ч.1
ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає
за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що ОСОБА_1. є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії і є інвалідом 2 групи.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ)
передбачена щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії
2 групи у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати.

За 2003, 2004 та 2005 роки Управління виплатило щорічну
допомогу на оздоровлення частково - у розмірі по 26,70 грн., установлені
постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 "Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (далі - постанова №836), за 2007 рік - 120 грн., встановлені
Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі -
постанова №562).

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними постановами № 836 та № 562 усупереч Закону №
796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно
до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення
виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі
й, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії 2 групи - 26,70 гривень та 120 гривень (за грошовою реформою 1996
року).

З моменту прийняття постанови № 836 встановлені нею
розміри щорічної допомоги на оздоровлення залишалися незмінними на 2003-2007
роки, у той час як Верховною Радою України неодноразово змінювався розмір
мінімальної заробітної плати, щорічно затверджувався державний бюджет.

Тому, оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет
Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то
виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними
актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону №
796-ХІІ та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати
на 2003, 2004, 2005, 2007 роки, а не постанови № 836 та № 562.

Положення пункту 30 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію в частині
виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати -абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого
частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого,
п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду
України від № 6-рп від 09.07.2007 р.

Тобто, дії відповідача в частині виплати позивачу
грошової допомоги на оздоровлення у розмірі по 26,70 за 2003-2005 роки і 120
грн. за 2007 рік суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними.

Проте суд першої
інстанції при підрахунку розміру недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2005
рік допустився помилки, так як
відповідачем було сплачено лише 26,70 грн., а не 120 грн.

Однак, відповідно до положень ч.1 ст. 195 КАСУ суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду
першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може
вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення справи.

Тому перегляд постанови Первомайського
міського суду Луганської області від 30.09.2008 року має здійснюватися
лише в межах апеляційної скарги відповідача.

Змістом цієї апеляційної скарги є незгода зі стягненням
з відповідача певної суми та визнання неправомірними його дій щодо виплати
щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення позивачу за 2003-2007 роки в
розмірі, визначеному відповідним нормативно-правовим актом КМУ.

Тобто, в апеляційній скарзі відповідач доводив апеляційному
суду правомірність своїх дій, проте ніяким чином не висловлював, наприклад, що
з нього стягнуто меншу суму, ніж встановлено законодавством, і не просив
стягнути більшу суму.

Друге речення ч.1 ст. 195 КАСУ дозволяє суду вийти за
межі доводів апеляційної скарги, а не самої апеляційної скарги.
Конструкція цієї норми не містить відповідних положень і не дозволяє її
трактувати як можливість апеляційного суду повторно
розглядати справу та перевіряти законність і обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі, де такі повноваження надані апеляційним судам в
господарському судочинстві (ст. 101 Господарського процесуального кодексу
України) чи цивільному судочинстві при розгляді справ окремого провадження (ч.4
ст. 303 Цивільного процесуального кодексу України).

За відсутності апеляційної скарги позивача, з чого можна
зробити висновок, що він погодився з постановою місцевого суду, а письмовими
запереченнями на апеляційну скаргу також просив залишити постанову місцевого
суду без змін, встановивши необґрунтованість доводів апеляційної скарги
відповідача, суд апеляційної інстанції має залишити судове рішення без змін.

Тобто, суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1
ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської
області - залишити без задоволення.

Постанову Первомайського
міського суду Луганської області від 30 вересня 2008 року у справі № 2-а-123/08
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Первомайської міської ради Луганської області «про оскарження дій, стягнення
суми» - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту набрання
законної сили.

Головуючий:

Судді: