Справа № 22-а-7596/08
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Худик М.П. Справа № 22-а-7596/08
районний суд Хмельницької області ряд. стат. звіту № 46
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Улицького
В.З., Багрія В.М.,

при секретарі судового засідання - Троцькому Є.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства
фінансів України на постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької
області від 21 лютого 2008 року у справі № 2-а-48/08 за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 до
управління праці та соціального захисту населення Ярмолинецької районної
державної адміністрації Хмельницької області, Міністерства фінансів України,
Державного казначейства України, Міністерства праці та соціальної політики України
про стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької
області від 21 лютого 2008 року частково задоволено адміністративний позов
ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4.,ОСОБА_5, ОСОБА_6.ОСОБА_7.,ОСОБА_8
ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11., ОСОБА_12,ОСОБА_13., ОСОБА_14., ОСОБА_15.,
ОСОБА_16. до управління праці та соціального захисту населення Ярмолинецької
районної державної адміністрації Хмельницької області (далі - УПСЗН
Ярмолинецької РДА), Міністерства фінансів України, Державного казначейства
України, Міністерства праці та соціальної політики України про стягнення
недоплаченої разової щорічної грошової допомоги, передбаченої ст. 14 Закону
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, як
учасникам війни, за 2004-2007 роки і вирішено стягнути на користь позивачів з
Державного бюджету України через Міністерство фінансів України та Державне
казначейство України по 1175,18 грн. спірної виплати за 2007 рік кожному.

У поданій апеляційній скарзі відповідач Міністерство
фінансів України просить зазначену постанову скасувати, а провадження у справі
закрити, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і
процесуального права та невідповідність його висновків обставинам справи.
Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що Міністерство фінансів України
належним чином та відповідно до вимог Бюджетного кодексу України і Законів
України про Державний бюджет України на 2004-2007 роки виконало свій обов'язок
щодо асигнування Міністерства праці та соціальної політики України за цільовою
програмою “Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни”. Стверджує, що
міністерство не є головним розпорядником бюджетних коштів і не здійснює виплату
спірної грошової допомоги. Просить врахувати, що рішення Конституційного Суду
України № 6-рп/2007 датоване 09 липня 2007 року, тобто після завершення виплати
допомоги у травні 2007 році, а також те, що передбачені Законом України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” розміри щорічної
грошової допомоги не підтвердженні державним бюджетом як основним фінансовим
документом. Вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом не було взято
до уваги положення бюджетного законодавства України. Просить закрити
провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 157 КАС України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на
виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності
згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи вимоги позивачів, суд першої інстанції
виходив з того, що вони є учасниками війни, яким відповідно до вимог ст. 14
Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій
за віком. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007
визнано таким, що не відповідає Конституції України положення ст. 29 Закону
України “Про Державний бюджет на 2007 рік”, яким обмежувався розмір щорічної
разової допомоги, передбаченої Законом України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”, у тому числі й учасникам війни. Розмір
отриманої позивачами у 2007 році грошової допомоги до 5 травня в сумі 55 грн.
не відповідає вимогам зазначеного Закону і сума заборгованості перед ними,
виходячи із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком у
2007 році, становить 1175,18 грн. та підлягає виплаті з Державного бюджету
України через Міністерство фінансів України та Державне казначейство України.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії
суддів, частково відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам
справи.

Безспірно встановлено, що позивачі є учасниками війни,
яким відповідно до вимог ст. 14 Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня виплачується грошова
допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет на
2007 рік”, якими було обмежено розмір щорічної допомоги до 5 травня,
встановленої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду
України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

За таких обставин, колегія суддів приходить до
переконання про підставність вимог позивачів у частині стягнення на їх користь
заборгованості з виплати щорічної грошової допомоги за 2007 рік.

Розмір такої заборгованості судом першої інстанції
правильно визначений виходячи із розмірів мінімальної пенсії за віком та
прожиткового мінімуму, встановлених законами України на 2007 рік.

Поряд із цим, колегія суддів не погоджується з висновком
суду першої інстанції про необхідність покладення обов'язку щодо виплати
недоплаченої щорічної одноразової грошової допомоги на Державне казначейство
України і Міністерство фінансів України, оскільки такий порядок виплати спірної
суми суперечить вимогам бюджетного законодавства України та не відповідає
завданням і функціям вищевказаних державних органів.

З врахуванням положень ст. 171 Закону України
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, колегія суддів
приходить до переконання, що обов'язок із виплати позивачам заборгованої
щорічної допомоги слід покласти на відповідне управління праці та соціального
захисту населення.

Покликання апелянта на відсутність бюджетного
фінансування передбачених Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту” розмірів щорічної грошової допомоги, як на причину
невиконання покладених на державу зобов'язань, до уваги колегією суддів не
приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення
спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у справі “Кечко проти України”).

Правових підстав для закриття провадження у справі, в
тому числі відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, як просить апелянт,
колегія суддів не вбачає.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при
вирішенні даного публічно-правового спору порушено норми матеріального права в
частині визначення порядку і способу захисту порушених прав та інтересів
позивачів у справі, оскаржувана постанова у цій частині підлягає скасуванню з
прийняттям нової, якою слід зобов'язати УПСЗН Ярмолинецької РДА провести
виплату недоплаченої разової щорічної грошової допомоги.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202 п. 3, 4, 205, 207
КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької
області від 21 лютого 2008 року у справі № 2-а-48/08 в частині визначення
порядку виплати спірних коштів скасувати і прийняти у цій частині нову
постанову.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту
населення Ярмолинецької районної державної адміністрації Хмельницької області
провести виплату недоплаченої ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_10і, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 у 2007 році разової щорічної грошової допомоги до
5 травня у розмірі 1175,18 грн. кожному.

У задоволенні позовних вимог до Міністерства праці та
соціальної політики України, Державного казначейства України і Міністерства
фінансів України відмовити.

В іншій частині постанову Ярмолинецького районного суду
Хмельницької області від 21 лютого 2008 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий Т.В.Онишкевич

Судді
В.З.Улицький

В.М.Багрій