Справа № 22-а-361/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуюча у I інстанції: Дячишин В.Ф. Справа № 22-а-361/08
Франківський районний суд
ряд. стат. звіту № 32
№ 2-а-160/06
Суддя-доповідач: Олендер І.Я.
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого - судді Олендера
І.Я.,

суддів - Заверухи О.Б., Шавеля Р.М.

при секретарі - Соколовській
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області
на постанову Франківського районного суду м.Львова від 03 листопада 2006 року в
справі № 2-а-160/06 за адміністративним позовомОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа на
стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Управління Державної
автомобільної інспекції УМВС України у Львівській області, про визнання неправомірними дії посадових
осіб ГУМУСУ у Львівській області, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2006 року позивач звернувся з даним адміністративним позовом до
відповідача в якому зазначав, що будучи звільненим зі служби в органах внутрішніх
справ на пенсію, на момент звільнення з ним не було проведено повного
розрахунку, а саме внаслідок неправомірних дій відповідача йому неправомірно не
було встановлено надбавки за особливі умови служби, за безперервну службу,
преміювання та доплати від суми пенсії, крім того йому не було виплачено
компенсації за продовольчі пайки з 01.01.2000 року по 29.03.2002 року в сумі
1439,19 грн.

03 листопада 2006 року Франківським районним судом м.Львова було прийнято
постанову в даній справі № 2-а-160/06 за адміністративним позовомОСОБА_1 до
Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській
області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет
спору Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України у Львівській
області, про визнання неправомірними дії
посадових осіб ГУМУСУ к Львівській області, якою позов було задоволено та
визнано незаконною бездіяльність посадових осіб УМВСУ у Л/о. щодо не підготовки
наказів про встановлення надбавки за особливі умови служби, за безперервну
службу, преміювання та доплати від суми пенсії позивачу та зобов'язано
відповідача підготувати наказ про встановлення позивачу з 01.01.2002 року по
01.03.2005 рік надбавку за особливі
умови служби в розмірі 50% окладів грошового забезпечення, доплати від суми
пенсії в розмірі 25%-50% та преміювання в розмірі 33,3% з 01.05.2003 року по
01.03.2005 рік, надбавки за безперервну службу в розмірі 70% грошового
утримання та провести їх виплати, а також стягнуто з відповідача на користь
позивача 1439,19 грн. компенсації за продовольчі пайки з 01.01.2000 року по
29.03.2002 рік.

Прийняту постанову суд першої інстанції мотивував тим, що відповідачем
неправомірно, всупереч діючому законодавству, не були призначені вище вказані
надбавки, доплати та премія, а також не виплачено компенсацію за продовольчі
пайки.

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач Головне
управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області,
представник якого в поданій апеляційній скарзі покликається на те, що постанова
суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального та
матеріального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову ОСОБА_1. відмовити. В підтримку своїх вимог покликається на
те, що судове рішення ухвалене без правових підстав та з невірним застосуванням
норм матеріального права.

Представник апелянта - відповідача Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській області в судовому засіданні підтримав
доводи апеляційної скарги та просить таку задовольнити з мотивів в ній
зазначених.

Позивач в судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений
про час, дату та місце апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4 ст.196 КАС
України апеляційний розгляд проведено за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на
підтримання доводів апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так як вбачається з матеріалів справи позивач дійсно проходив службу в
органах внутрішніх справ та був звільнений з посади інспектора з розшуку УДАІ
УМВСУ у Львівській області в звані капітана міліції (а.с.4).

В своїй позовній заяві позивач покликається, що відповідач під час
проходження ним служби в ОВС, всупереч вимог Указів Президента України та ПКМ
України, не видавав відповідні накази про встановлення та виплату йому
надбавок, доплат та премії, а саме з 01.01.2002 року по 01.03.2005 рік надбавки
за особливі умови служби в розмірі 50%
окладів грошового забезпечення, доплати від суми пенсії в розмірі 25%-50% та
преміювання в розмірі 33,3% з 01.05.2003 року по 01.03.2005 рік, надбавки за
безперервну службу в розмірі 70% грошового утримання, а також не виплачено
1439,19 грн. компенсації за продовольчі пайки з 01.01.2000 року по 29.03.2002
рік.

Погодившись з доводами позивача, суд першої інстанції на думку колегії
суддів апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права,
а саме.

Відповідно до п.1 Указу Президента України № 389/2003 від 05.05.2003 р.
“Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та
Управління державної охорони України за безперервну службу” (із змінами,
внесеними згідно з Указом Президента № 1227/2003 від 29.10.2003 р.) надано право встановлювати працівникам органів
внутрішніх справі, які мають високі результати у службовій діяльності щомісячні
надбавки за безперервну службу у відсотках до грошового забезпечення, зокрема,
при стажі роботи понад 5 років - до 10; понад 10 років - до 30; понад 15 років
- до 50; понад 20 років - до 70; понад 25 років - до 90 відсотків грошового
забезпечення. Пунктом 2 Указу виплату надбавок передбачено з 1 травня 2003 року
за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на утримання
Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної
прикордонної служби України та Управління державної охорони України.

Згідно п.3 Указу Президента України № 926/96 від
04.10.1996 року керівникам органів внутрішніх справ у межах асигнувань, що
виділяються на утримання цих органів надано право установлювати надбавки особам
рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ: за особливі умови
служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань
до 50% окладів грошового забезпечення; доплату в розмірі від 25 до 50 % суми
пенсії особам рядового і начальницького складу ОВС, які мають право на пенсію
за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в
інтересах справи на службі; а також керівникам органів внутрішніх справ у межах
асигнувань, що виділяються на утримання цих органів надано право преміювати
осіб рядового і начальницького складу ОВС відповідно до їх особистого вкладу в
загальні результати роботи в межах фонду преміювання.

Вказаними нормативно-правовими актами на переконання колегії суддів чітко
визначено, що саме керівникам органів внутрішніх справ надано право (а не
закріплено обов'язок) встановлювати вище зазначені надбавки, доплати та премії в межах
коштів на утримання цих органів. При цьому розмір таких надбавок, доплат та
премій визначається самими керівниками та прямо залежить від бюджетного
фінансування і обмежується виключно їх максимальними розмірами від грошового
забезпечення. При цьому слід враховувати
і інші визначальні умови за яких такі могли призначатись та виплачуватись,
як-то особливі умови служби, кваліфікацію,
професійний ризик та виконання особливо важливих завдань, особистого вкладу в
загальні результати роботи.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про незаконність дій
відповідача, щодо невидачі відповідних наказів про призначення позивачу
вказаних вище доплат, надбавок та премій та виплату позивачу таких є
неправильними з огляду на те, що відсутні правові підстави для їх встановлення
позивачу та виплати.

Щодо висновків суду першої інстанції, в частині вимог позивача про стягнення на його користь 1439,19 грн. компенсації за
продовольчі пайки з 01.01.2000 року по 29.03.2002 рік дія, то і з такими
колегія суддів апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки дія норми ч.2
ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей» №2012 від 20 грудня 1991 року, яка поширювалась на працівників
ОВС, якою передбачалося право на одержання за рахунок держави продовольчих
пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них, призупинена ст. 2
Закону України “Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів” №1459-III від 17 лютого 2000
року. Даний закон набув чинності, неконституційним у встановленому порядку не
визнаний, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1. і в
цій частині відсутні.

Відповідно до ст.159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно
бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на
підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених
тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з
ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду
першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може
вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції ґрунтується на неповно, не об'єктивно і всебічно не з'ясованих
обставинах, не відповідає вимогам ст.ст.2,10,11,71,72,86,138,143,159,161-163
КАС України, прийнята з порушенням норм матеріального права, доводи апеляційної
скарги її спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198,
202, 205, 207 КАС України, колегія
суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ
України у Львівській області задовольнити.

Постанову Франківського районного суду м.Львова від 03 листопада 2006 року
в справі № 2-а-160/06 за адміністративним позовомОСОБА_1 до Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя
особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Управління
Державної автомобільної інспекції УМВС України у Львівській області, про визнання неправомірними дії посадових
осіб ГУМУСУ к Львівській області, - скасувати та прийняти нову.

В задоволені позовуОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області, третя особа на стороні відповідача без
самостійних вимог на предмет спору Управління Державної автомобільної інспекції
УМВС України у Львівській області, про
визнання неправомірними дії посадових осіб ГУМУСУ к Львівській області -
відмовити за безпідставністю.

Постанова набирає законної сили негайно після проголошення.

На постанову апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця
після проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до
ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді: Р.М.Шавель

О.Б.Заверуха