Справа № 22-а-2964/08
Суддя: Любашевський В.П.
Дата ухвалення: 2008-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 липня 2008 року
м.Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду, у складі:

головуючого у справі судді Любашевського В.П.

суддів Пліш
М.А.

Шавель Р.М.

секретаря судового засідання Федунів Б.Б.

осіб, які взяли участь у справі:

від позивача - не прибув;

від відповідача 2- ОСОБА_1 - представник, довіреність від
11.07.2008 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

апеляційною скаргою Державної податкової
інспекції у місті Ужгороді Закарпатської області

на постанову господарського
суду Закарпатської області від 20.11.2007 року у справі № 7/249-2007

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до відповідача 1 - Державної податкової
інспекції у місті Ужгороді Закарпатської області,

відповідача 2 - Державної податкової адміністрації у
Закарпатській області

про скасування податкових повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції у місті Ужгороді про визначення до сплати податкових
зобов'язань з податку на додану вартість від 03.07.2007 року №
/2/2429/17-3//20055 на суму 6336 грн., №
/2/2428/17-3/230800043/20054 на суму 2280 грн. та рішення Державної
податкової адміністрації у Закарпатській області від 02.07.2007 р. №
184/Я/25-058 про результати розгляду скарги,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
- Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до господарського суду
Закарпатської області з позовом до відповідачів - Державної податкової
інспекції у місті Ужгороді Закарпатської області, Державної податкової адміністрації
у Закарпатській області в якому просить суд скасувати податкові повідомлення
рішення Державної податкової інспекції у місті Ужгороді Закарпатської області
про визначення до сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість
від 03.07.2007 року № /2/2429/17-3//20055 на суму 6336 грн.
(4806 грн. - основний платіж, 1530 грн. - штрафні санкції) та №
/2/2428/17-3/230800043/20054 на суму 2280 грн. (штрафні санкції) та
рішення Державної податкової адміністрації у Закарпатській області від
02.07.2007 р. № 184/Я/25-058 про результати розгляду скарги.

_____________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст.суддя Швед С. 22-а-2964
08.doc

Господарський суд Закарпатської області, справа
№7/249-2007 Справа №
22а-2964/08
Доповідач
у 2-й інст.суддя Любашевський В.П. реєстр 15.07.2008 р. ряд. ст. зв. № 36

Постановою господарського суду Закарпатської області від
20.11.2007 року у справі № 7/249-2007
(суддя Швед С.) адміністративний позов задоволено частково. Скасовано
рішення Державної податкової адміністрації у Закарпатській області від
02.07.2007р. №184/Я/25-058 про результати розгляду скарги та податкові
повідормлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Ужгороді
Закарпатської області від 03.07.2007р. у частині визначення до сплати
податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 4800 грн. та
штрафних санкцій у сумі 3640 грн. Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 (у тому
числі податкові повідомлення-

рішення: № /2/2429/17-3//20055 у
частині суми 6160 грн. (4800 грн.-основний платіж, 1360 грн.- штрафні санкції);
№ /2/2428/17-3/230800043/20054 у сумі 2280 грн. (штрафні санкції- повністю).
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Постанова суду першої
інстанції з посиланням на Закон України «Про податок на додану вартість», Закон
України «Про державну підтримку малого підприємництва», Указ Президента України
«Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб'єктів малого
підприємництва» мотивована тим, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 з
01.01.2005р. перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності
(свідоцтво платника єдиного податку від 01.01.2005р. №НОМЕР_1) зі сплатою
єдиного податку, а перебування підприємця на спрощеній системі оподаткування,
обліку і звітності свідчить про відсутність у нього обов'язку подавати до
органів державної податкової служби податкові декларації по податку на додану
вартість, а також проводити його нарахування та сплату за результатами своєї
господарської діяльності. Заперечення відповідачів з посиланням на порушення
підприємцем порядку зняття з реєстрації платника податку на додану вартість
судом першої інстанції не прийнялись, оскільки сам факт знаходження підприємця
на спрощеній системі оподаткування звільняє його від статусу платника податку
на додану вартість. Крім того, відповідно до п.9.8 ст. 9 Закону України «Про
податок на додану вартість» та п.п. 25.2 п.25 Положення про реєстрацію
платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від
01.03.2000р. №208/4429, податковий орган зобов'язаний прийняти самостійне
рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість - суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи у випадку переходу його на спрощену
систему оподаткування.

Відповідача 1 - Державна
податкова інспекція у місті Ужгороді Закарпатської області в апеляційній скарзі просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що прийнята із не
відповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також порушенням
норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою, в позові фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у місті
Ужгороді Закарпатської області, Державної податкової адміністрації у
Закарпатській області відмовити. Апелянт зазначає, що фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 зареєстрована платником податку на додану вартість, про що 27.05.1999р.
видане Свідоцтво. Відповідно до абз. «в» ст.9 Закону України «Про податок на
додану вартість» реєстрація діє до дати її анулювання, яка відбувається, якщо
особа, зареєстрована як платник податку, реєструється як платник єдиного
податку або стає суб'єктом інших спрощених систем оподаткування. В силу ч. «г»
п.9.8. ст.9 вказаного Закону реєстрація діє до дати її анулювання, яка
відбувається, якщо особа, зареєстрована як платник податку, не надає
податковому органу декларації з цього податку протягом дванадцяти послідовних
податкових місяців або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка
свідчить про відсутність оподатковуваних поставок протягом такого періоду.
Згідно п.25 наказу Державної податкової адміністрації України від 01.03.2000
року №79 «Про затвердження Положення про реєстрацію платників податку на додану
вартість», із змінами та доповненнями, анулювання реєстрації за ініціативою
платника податку на додану вартість може бути здійснене на підставах,
визначених у підпунктах «а» - «г» пункту 25 цього Положення. Для цього платник
податку на додану вартість подає до податкового органу за місцем перебування на
обліку заяву про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за
формою №3-ПДВ. Разом із поданням такої заяви платник податку зобов'язаний
повернути податковому органу Свідоцтво та всі засвідчені копії Свідоцтва.

Апелянт вказує, що в
порушення вищенаведеного позивач при переході на спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності з січня 2005 року не подала заяву про
анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за формою №3-ПДВ, не
повернула податковому органу Свідоцтво та всі засвідчені копії Свідоцтва та не
вела облік операцій з поставки та придбання товарів (послуг), які підлягають
оподаткуванню податком на додану вартість.

Також, Державна податкова
інспекція у місті Ужгороді Закарпатської області зазначає, що перевіркою встановлено, що
платник податку при переході на спрощену систему оподаткування не подавала
декларації з податку на додану вартість протягом періоду з січня 2005 року по
грудень 2006 року. Згідно підпункту 1 пункту 7 ст.7 Закону України «Про податок
на додану вартість», суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або
відшкодуванню, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань,
що виникли у зв'язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом
звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду. Таким чином,
позивачу за період з січня 2005 року по грудень 2006 року перевіркою
донараховано податкове зобов'язання від обсягів виручки реалізованих товарів,
зазначених у звітах суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника
єдиного податку.

У поданому запереченні на
апеляційну скаргу, позивач просить
залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції
без змін.

За даних обставин справи,
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої
інстанції скасуванню з ухваленням нової постанови, з наступних підстав:

При розгяді справи в суду
апеляційної інстанції встановлено, що за наслідками проведеної ДПІ у м. Ужнород
податкової перевірки складено акт від 23.02.2007 року. На підставі акта
контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 28.02.2007
р. № /0, яке позивач оскаржив в адміністративному порядку. За
наслідками розгляду скарги Державною податковою адміністрацією у Закарпатській
області прийнято рішення від 02.07.2007 р. за № 184/Я/25-058. В процесі
прийняття вказаного рішення встановлено ряд порушень норм податкового законодавства
допущених Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2. Зокрема занижено податкові
зобовязання із податку на додану вартість на суму 4806 грн. за період 2004 -
2006 р. та визначено до сплати штрафні санкції на підставі п.п. 17.1.1 п.п.
17.1.2 п.п. 17.1.3 п. 17.1. ст. 17 Закону України «Про порядок погашення
зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».
Виявлені порушення стали приводом до прийняття подпткового повідомлення -
рішення від 03.07.2007 р.

При розгляді справи в суді першої
інстанції встановлено, що позивач з 01.01.2005 року перебував на спрощеній системі оподаткування
обліку та звітності із сплати єдиного податку (свідоцтво платника єдиного податку №
НОМЕР_1 від 01.01.2005 р.) тому, на думку суду першої інстанції, нарахування
податкового зобовязання із податку на додану вартість та відповідних штрафних
санкцій є неправомірним, оскільки у вказаних періодах позивач не був платником
ПДВ. Такий, висновок мотивований тим, що перебування підприємця на спрощеній системі
оподаткування, обліку та звітності свідчить про відсутність у нього обовязку
подавати до органів державної податкової служби податкові декларації по податку
на додану вартість, а також проводити його нарахування та сплату за
результатами своєї господарської діяльності. Таким чином, на думку суду першої
інстанції, сам факт знаходження платника на спроженій системі оподаткування
звільняє його від статусу платника ПДВ.

Проте, колегія суддів не може
погодитися із висновком суду першої інстанції із таких міркувань:

згідно ч. «в» п. 9.8. Закону України «Про податок на додану вартість»,
реєстрація діє до дати її анулювання, яка відбувається у випадках, якщо особа,
зареєстрована як платник податку, реєструється як платник єдиного податку або
стає суб'єктом інших спрощених систем оподаткування, які визначають особливий
порядок нарахування чи сплати податку на додану вартість, відмінний від тих, що
встановлені цим Законом, чи звільняють таку особу від сплати цього податку за
рішенням суду або з будь-яких інших причин. Анулювання реєстрації на підставах,
визначених у підпунктах «б» - «ґ» цього пункту, здійснюється за ініціативою
відповідного податкового органу або такої особи.

Положенням
про реєстрацію платників податку на додану вартість, яке затверджене Наказом
Державної податкової адміністрації України від 01.03.2000 р. № 79, зокрема п.
25.1, передбачено, що анулювання реєстрації здійснюється шляхом анулювання
Свідоцтва та виключення платника податку на додану вартість з Реєстру. Анулювання реєстрації за ініціативою платника
податку на додану вартість може бути здійснене на підставах, визначених у
підпунктах «а» - «ґ» пункту 25 цього Положення. (Згаданий п. «в» Положення -
особа, зареєстрована як платник податку, реєструється як платник єдиного
податку або стає суб'єктом інших спрощених систем оподаткування)

Для цього платник податку на
додану вартість подає до податкового органу за місцем перебування на обліку
заяву про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за формою №
3 - ПДВ (додаток 3).

Разом із поданням такої
заяви платник податку зобов'язаний повернути податковому органу Свідоцтво та
всі засвідчені копії Свідоцтва. Якщо такі додатки відсутні, то податковий орган
не приймає до розгляду заяву про анулювання реєстрації.

Рішення про анулювання
реєстрації за заявою платника податку приймається податковим органом протягом
десяти календарних днів.

Пунктом 4 Постанови Кабінету
Міністрів України від 16 березня 2000 р. № 507 «Про роз'яснення Указу
Президента України від 3 липня 1998 р. № 727», передбачено, що суб'єкти малого
підприємництва - фізичні особи, які до переходу на спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності були платниками податку на додану вартість і
після переходу до неї прийняли рішення про те, що вони згідно з абзацом другим
частини першої статті 6 не є платниками податку на додану вартість, подають до
відповідного органу державної податкової служби заяву про скасування реєстрації
їх як платників податку на додану вартість і здають відповідне свідоцтво.

Отже, при
переході платника податку на спрощену систему оподаткування обліку та
звітності, податковий орган не має права самостійно анулювати реєстрацію
платника податку на додану вартість. Окрім цього, із наведеного вбачається, що
реєстрація позивача як платника єдиного податку не тягне за собою автоматичного
позбавлення статусу платника податку на додану вартість.

Для того,
щоб анулювати реєстрацію платника ПДВ, що зумовлює позбавлення обовязку із
сплати вказаного податку, платник (позивач) повинен подати податковому органу
заяву встановленої форми та повернути податковому органу Свідоцтво та всі
засвідчені копії Свідоцтва. Тому, колегія суддів погоджується із висновками
відповідачів у справі, щодо заниження податкового зобовязання із податку на додану
вартість на суму 4806 грн. за період 2004 - 2006 р. (в т.ч. за 2004 р. - 6
грн.; 2005 р. - 2400 грн.; 2006 р. - 2400 грн.), що свідчить про підставність
визначення суми податкового зобовязання та штрафних санкції на підставі п.п.
17.1.1 п.п. 17.1.2 п.п. 17.1.3 п. 17.1. ст. 17 Закону України «Про порядок
погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами».

Таким чином, господарський
суд Закарпатської області приймаючи
постанову від 20.11.2007 року у справі № 7/249-2007 порушив норми матеріального
права, що спричинило неправильне вирішення справи, яке в свою чергу в силу п. 4
ч. 1 ст. 202 КАС України, є підставою для скасування оскаржуваної постанови та
прийняття нової постанови у справі.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.94, 160, 198, 202, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Ужгороді Закарпатської області на постанову господарського суду Закарпатської
області від 20.11.2007 року у справі № 7/249-2007 задовольнити, постанову суду - с к а с у в
а т и.

2. Прийняти нову постанову, якою у задоволенні
адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до відповідача 1 -
Державної податкової інспекції у місті Ужгороді Закарпатської області, відповідача
2 - Державної податкової адміністрації у Закарпатській області про скасування
податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у місті Ужгороді
про визначення до сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість
від 03.07.2007 року № /2/2429/17-3//20055 на суму 6336
грн., № /2/2428/17-3/230800043/20054 на суму 2280 грн. та рішення
Державної податкової адміністрації у Закарпатській області від 02.07.2007 р. №
184/Я/25-058 про результати розгляду скарги в і д м о в и т и.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подання касаційної
скарги, безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом
одного місяця після набрання нею законної сили.

Судді
В.П. Любашевський

М.А. Пліш

Р.М. Шавель