Справа № 22-а-7483/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 липня 2008 року справа
№ 22-а-7483/08

зал судового засідання №
2 у приміщенні суду за адресою: м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26, 3 корпус

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді:
Яманко В. Г.

суддів:
Міронової Г. М.

Горбенко К. П.

при секретарі судового засідання

Білоус К. І.

за участю представників від:

позивача:

не з'явився, не з'явився, надане клопотання про розгляд справи без участі представників

відповідача:

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на постанову Пролетарського районного суду
м. Донецька

від

9 червня 2008 року

по адміністративній справі

№ НОМЕР_1(суддя Масендич В. В.)

за позовом

ОСОБА_1, м. Донецьк

до відповідача

ОСОБА_2

про

визнання відмови в виплаті
разової допомоги неправомірною та стягнення разової грошової допомоги
до 5 травня за 2007 рік

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Пролетарського районного суду м. Донецька від 9 червня 2008 року по справі №
НОМЕР_1повністю задоволений позов ОСОБА_1, м. Донецьк до ОСОБА_2 про визнання
дій посадових осібОСОБА_2 ради пов'язаних з відмовою в нарахуванні та виплаті
щорічної разової грошової допомоги в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком
неправомірними та стягнення разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі
трьох мінімальних пенсій за віком за 2007 рік. Судом першої інстанції визнані
дії відповідача пов'язані з виплатою ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги
до 5 травня 2007 року в розмірі 55 грн. неправомірними та стягнуто зОСОБА_2 ради на
користьОСОБА_1суму недоотриманої разової грошової допомоги до 5 травня за 2007
рік у розмірі 1175 грн. 18 коп.

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції
як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти
нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Позивач
про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно, проте не
скористався своїм правом бути присутнім при судовому розгляді, заперечення на
апеляційну скаргу не надіслав.

Відповідач
в апеляційній скарзі зазначив про розгляд справи без участі його представника.

Колегія
суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, встановила наступне.

Закон
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22
жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (зі змінами та доповненнями станом на час розгляду
спірних правовідносин), далі по тексту - Закон № 3551-ХІІ, визначає правовий
статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх
життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до
них.

Відповідно
до частини 2 статті 4 Закону № 3551-ХІІ до ветеранів війни належать: учасники
бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Розділом 3 цього Закону
визначені пільги ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту.

Позивач
є учасником війни, що підтверджується посвідченням серії Д-1 № 811342, виданим
13 червня 2006 року (арк. справи 5). В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається
на те, щоОСОБА_2 ради виплатило їй разову грошову допомогу до 5 травня у 2007
році в розмірі 55 грн., в той час як повинно було платити в розмірі трьох мінімальних
пенсій за віком.

Згідно
частини 5 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» (в редакції станом на час оспорюваних виплат) щорічно до 5
травня учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього СРСР за
самовіддану працю та бездоганну військову службу в тилу в роки Великої
Вітчизняної війни, виплачується разова грошова допомога у розмірі чотирьох
мінімальних пенсій за віком, іншим учасникам війни - у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком.

Позивачем документи щодо нагородження орденами та медалями не надавалися.

За
приписами абзацу 1 частини 5, частини 3 статті 62 Закону України «Про державний
бюджет України на 2007 рік» № 489-V від 19 грудня 2006 року (у редакції Закону
України від 15 березня 2007 року N 749-V, який набрав чинності 28
березня 2007 року) для визначення мінімального розміру пенсії за віком
відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня 2007 року
застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, в
розмірі 406 грн. збільшений на 1 відсоток, тобто з 1 квітня 2007 року розмір
щорічної разової грошової допомоги складав 410 грн. 06 коп.

Частиною
1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» № 966-ХІV від 15 липня 1999
року передбачено, що прожитковий мінімум застосовується для: встановлення
розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком,
визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по
безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог
Конституції України та законів України, визначення права на призначення
соціальної допомоги.

Сукупний
аналіз положень норм вищезазначених законів спростовує посилання скаржника на
відсутність порядку визначення розміру мінімальної пенсії за віком для сплати
щорічної разової грошової допомоги передбаченої Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Управління
праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку
ради посилається на те, що згідно статті 29 Закону України «Про державний
бюджет України» щорічна разова допомога була виплачена 16 квітня 2007 року
(арк. справи 35) у встановленому цією нормою розмірі 55 грн.

З
цього приводу колегія суддів зазначає, що рішенням Конституційного Суду України
N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі N 1-29/2007 про соціальні гарантії
громадян були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційним) стаття 29, пункт 13 статті 71 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік", яким було зупинено на 2007 рік дію
частини п'ятої статей 12, 13, 14 та 15 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині визначення
розміру виплат щорічної разової грошової допомоги, у зв'язку з чим положення
статті 29, пункту 13 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет
України на 2007 рік" втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним
Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України у цій справі
є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути
оскаржене та має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії
положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Фінансування
витрат, пов'язаних з введенням в дію Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до статті 17 цього Закону
здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Управління
праці та соціального захисту населення стосовно виплат щорічної разової
грошової допомоги ветеранам війни, є розпорядником бюджетних коштів в розумінні
пункту 36 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України.

Відповідно
до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Згідно
частини 1 статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці
та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи
банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за
місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх
проживання чи одержання грошового утримання.

Таким
чином, з огляду на вищевикладене, суд не приймає посилання скаржника на те,
щоОСОБА_2 ради є неналежним відповідачем у справі.

Як
зазначено в частині 3 статті 62 Закону України „Про державний бюджет України на
2007 рік» мінімальний розмір пенсії з 1 квітня 2007 року склав 410 грн. 06
коп., тому розмір щорічної разової
грошової допомоги позивачу за 2007 рік повинен складати 1230 грн. 18 коп. з
розрахунку 410 грн. 06 коп. х 3, але враховуючи те, що позивачу була виплачена
16 квітня 2007 року грошова допомога у розмірі 55 грн., колегія суддів вважає,
що стягненню підлягає сума недоплаченої щорічної разової грошової допомоги за
2007 рік у розмірі 1175 грн. 18 коп., яка й була стягнута судом першої
інстанції.

При вирішенні цього спору, колегією суду було враховано, що згідно зі
статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, ратифікованої Законом України
N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року зі змінами внесеними Законом України
від 9 лютого 2006 року N 3436-IV, кожна
фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути
позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах,
передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У параграфі 22 рішення Європейського суду з прав людини по справі
"Кечко проти України" (заява №
63134/00) від 8 листопада 2005
року визначено, що поняття “власності”, яке міститься в першій частині статті 1
Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні
речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві:
деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть
також розглядатись як “майнові права”, і, таким чином, як “власність” в цілях
вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав
відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний
інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1. В параграфі 23 цього ж рішення
Європейський суд з прав людини зауважує,
що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм
робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити
виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо
чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі
вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо
відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника на відсутність бюджетного
фінансування в обсязі передбаченому Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» для здійснення соціальних виплат, з
огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства
в незалежності від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на
виплату допомоги та згідно частини 2 статті 3 Конституції України права і
свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності
держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до частини 4 статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» особи, які не отримали разової грошової
допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30
вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

За статтею 51 Кодексу адміністративного судочинства України право змінити
підставу або предмет адміністративного позову, збільшити або зменшити розмір
позовних вимог має позивач.

Щодо вимог позивача про визнання дій посадових осібОСОБА_2 ради
пов'язаних з відмовою в нарахуванні та виплаті щорічної разової грошової
допомоги в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком неправомірними, слід
зазначити, що суд першої інстанції при задоволенні цих вимог в порушення статті
51 Кодексу адміністративного судочинства України змінив їх зміст: в
резолютивній частині постанови вказано: «Визнати діїОСОБА_2 ради пов'язані з
виплатою Селезньовій Раїсі Михайлівні щорічної разової грошової допомоги до 5
травня 2007 року в розмірі 55 грн. неправомірними», хоча позивач просив
визнати неправомірними дії пов'язані з відмовою в нарахуванні та виплаті, а в
цій частині позовні вимоги у викладеній позивачем редакції не підлягають
задоволенню, оскільки в 2007 році позивач в порядку передбаченому статтею 17-1
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до
відповідача з вимогами про доплату недоотриманої суми допомоги не звертався, що
підтверджується листом відповідача (арк. справи 35). Крім того, згідно рішення
Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року положення статті
29, пункту 13 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на
2007 рік" втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України
цього рішення, тобто з 9 липня 2007 року, а виплата відповідачем оспорюваної
суми допомоги відбулася 16 квітня 2007 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, про часткове задоволення
апеляційної скарги, оскільки судом першої інстанції з порушенням матеріального
та процесуального права змінені та неправильно вирішені позовні вимоги в
частині визнання дій посадових осібОСОБА_2 ради пов'язаних з відмовою в
нарахуванні та виплаті щорічної разової грошової допомоги в розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком неправомірними, в задоволенні яких слід відмовити.
В частині стягнення недоотриманої щорічної разової допомоги до 5 травня за 2007
рік в сумі 1175 грн. 18 коп. судом першої інстанції судове рішення прийняте
правильно.

В частині розподілу судових витрат суд першої інстанції в порушення статей
88, 94 Кодексу адміністративного судочинства України звільнив відповідача від
сплати державного мита на користь держави, в той час як у випадку ухвалення
рішення на користь фізичної особи, суд присуджує всі здійсненні нею
документально підтверджені судові витрати з місцевого бюджету, якщо іншою
стороною був орган місцевого самоврядування. ОСОБА_1 було сплачено державного
мита 8 грн. 50 коп. згідно квитанції №
25 від 17 березня 2008 року (арк. справи 1), з суми державного мита 3 грн. 40
коп. підлягає стягненню
з місцевого бюджету
на користь ОСОБА_11 грн. 70 коп.,
у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог. Стосовно зайво сплаченої суми 5 грн. 10 коп.
апеляційний суд зазначає, що позивач має право звернутися до суду першої
інстанції з клопотанням щодо її повернення.

Керуючись
статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, пунктом 4 частини 1 статті 202, статтями 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргуОСОБА_2 ради на постанову Пролетарського районного суду м. Донецька від 9
червня 2008 року по справі НОМЕР_1задовольнити частково.

Постанову
Пролетарського районного суду м. Донецька від 9 червня 2008 року по справі
НОМЕР_1скасувати.

Задовольнити
частково позов ОСОБА_1, м. Донецьк до ОСОБА_2 про визнання дій посадових
осібОСОБА_2 ради пов'язаних з відмовою в нарахуванні та виплаті щорічної
разової грошової допомоги в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком
неправомірними та стягнення разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі
трьох мінімальних пенсій за віком за 2007 рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, м. Донецьк
недоотриману суму щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік у
розмірі 1175 18 коп. за рахунок коштів Державного бюджету України.

В
іншій частині позову відмовити.

Стягнути
на користьОСОБА_1з місцевого бюджету
Пролетарського району м. Донецька державне мито в розмірі 1 грн. 70 коп.
пропорційно задоволеним вимогам.

Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів у
нарадчій кімнаті та проголошений в судовому засіданні 25 липня 2008 року о 10
годині 10 хвилин.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:
В.Г.Яманко

Судді:
Г.М.Міронова

К.П.Горбенко

З оригіналом згідно:

Суддя В.Г.Яманко