Справа № 22-а-4754/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий по І інстанції суддя Горбенко К.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

08 травня 2008
року Справа
№ 22-а-4754/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Василенко Л.А.

суддів: Сіваченка І.В.

Білак С.В.

при
секретареві Безруковій В.М.

за участю
позивача ОСОБА_1,

представника
відповідача Шамрай Л.С.

розглянула
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Волноваської районної державної адміністрації
Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного
суду від 06 березня 2008 року у адміністративній справі № 2а-1337/08 за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Волноваської
районної державної адміністрації
Донецької області про стягнення недоотриманих сум одноразової грошової
допомоги до 5 травня за 2004 та 2007 роки, і

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2008
року позовні ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення
Волноваської районної державної адміністрації Донецької області про стягнення
недоотриманої суми щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2004, 2007
роки задоволений в повному обсязі:
стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість недоплаченої щорічної
одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2004 рік у розмірі 517,5 грн. та
за 2007 рік у розмірі 2570,42 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Управління праці та соціального
захисту населення Волноваської районної державної адміністрації Донецької області подало апеляційну скаргу, в
якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального права.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної
скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове, яким
в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач в судовому засіданні вважав, що доводи апеляційної скарги
необґрунтовані та задоволенню не підлягають, просив рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є інвалідом
війни ІІ групи (до 05.07.2007р. інвалід війни ІІІ групи) і згідно ч. 5 статті 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання
разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі восьми (ІІІ група -
семи) мінімальних пенсій за віком.

Суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно
стягнути недоплачену разову грошову щорічну допомогу до 5 травня за 2004р. у
сумі 517,5 грн., за 2007р. - 2570,42 грн., керуючись Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення сторін,
перевірила доводи апеляційної скарги за матеріалами справи і вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції
необхідно залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є
інвалідом війни 2 групи (до 05.07.2007р. - 3 групи), у зв'язку з чим та
відповідно до вимог 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” має право на отримання щорічної разової грошової допомоги
до 9 травня (яка повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі восьми (2 група -
- семи) мінімальних пенсій за віком.

Згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2004 рік»
мінімальна пенсія за віком станом на 01.01.2004року встановлена у розмірі 92,45
грн.

Згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік»
мінімальна пенсія за віком станом на 05.05.2007року встановлена у розмірі
410,06 грн.

Статтею 2 Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” визначено, що законодавство
України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього
закону та інших актів законодавства України; права та пільги для ветеранів
війни, встановлені раніше законодавством України, не можуть бути скасовані без
їх рівноцінної заміни; нормативні акти органів державної влади, які обмежують
права і пільги ветеранів, передбачені цим законом є недійсними

Крім того, ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України передбачено, що
«Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при
прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод»

Фактично позивач отримав від управління праці та соціального захисту
населення Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області в
2004 р. - 130,00 грн., у 2007р. - 300,00 грн. При цьому відповідач керувався
положеннями ст. 44 Закону України “Про державний бюджет України на 2004 рік”,
ст. 96 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік”.

Положення ст. 44 Закону України «Про державний бюджет на 2004рік» визнане
неконституційним на підставі рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2004
від 01.12.2004р.

Отже суд першої інстанції правильно стягнув з відповідача на користь
позивача недоплачену суму разової щорічної грошової допомоги в сумі 517,5 грн.
(92,5 грн. х 7), застосував ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», ч. 5 ст. 13 Закону України «“Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Положення пункту 30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України
на 2007 рік”, яким на 2007 рік зупинено дію в частині виплати компенсацій і
допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців
другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої,
частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого,
сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду
України у справі № 6-рп від 09.07.2007 р.

Посилання відповідача на необхідність застосування Закону „Про державний
бюджет на 2007 рік" та на вищу юридичну силу даного Закону над Законом,
який надав позивачеві певне майнове право, є безпідставним, таким, що
суперечить діючому законодавству і Конституції, засадам адміністративного
судочинства, оскільки ст. 22 Конституції України
передбачає, що конституційні права та свободи гарантуються законом і не можуть
бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Посилання відповідача на ту обставину, що виплата
вказаної грошової допомоги здійснена в межах фінансування, передбаченого державним бюджетом на 2007 рік, є також
безпідставним, оскільки факт відсутності коштів не є сам по собі підставою для
звуження змісту існуючого у позивача права на отримання грошової допомоги і не
є підставою для звільнення відповідача від виплати допомоги у передбаченому
законом розмірі.

В даному випадку є суперечність стосовно визначеності розміру даної
грошової допомоги в двох різних Законах.
Враховуючи рішення Конституційного суду, наведене вище, а також приймаючи до
уваги вимоги Конституції України щодо
верховенства права і заборони щодо звуження іншими законами змісту вже
встановлених законом прав, суд першої інстанції дійшов правильного
висновку, що в даному випадку має виконуватись Закон, який встановив конкретне
право, і таке право не може бути обмежене іншим законом, в тому числі і законом
„Про державний бюджет".

Посилання відповідача на ту обставину, що Законом „Про Державний бюджет на
2007 рік" було зупинено дію ч.5 ст. 14 Закону „Про статус ветеранів війни
гарантії їх соціального захисту" в частині визначення розміру допомоги до
Дня Перемоги, також суперечить закону, з наведених вище підстав.

Суд апеляційної інстанції вважає правильним рішення суду першої інстанції в
частині стягнення недоотриманої суми одноразової щорічної допомоги до 5 травня
2007 року в сумі 2570грн.

Відповідно до ст. 3 Конституції України «Права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава
відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком держави».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Тобто, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення
Волноваської районної державної адміністрації в Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2008
року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Волноваської районної державної
адміністрації Донецької області про
стягнення недоотриманої суми щорічної грошової допомоги без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення. Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: