Справа № 22-а-9696/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Могильницький М. С., судді Христофоров А. Б.,
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

20 жовтня 2008 року справа №
22-а-9696/08

зал судового
засідання № 2 у приміщенні суду за адресою:
м. Донецьк, бул. Шевченка, 26, 3 корпус

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Яманко
В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Ханової Р.
Ф. Старосуд М. І. Білоус К. І.

за участю представників сторін:

від першого позивача: ОСОБА_1 - особисто,

від другого позивача: ОСОБА_2 - особисто,

від третього позивача: ОСОБА_1- за дов. № 2432 від 29
серпня 2007 року,

від відповідачів: ОСОБА_3- за посвід. № 23387,

від третьої особи - ОСОБА_4 - за заявою від 9 лютого 2004
року.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_5 на ухвалу Донецького
окружного адміністративного суду
від 10 липня 2008
року по адміністративній справі №
2-а-2603/08 (головуючий суддя
Могильницький М. С., судді Христофоров А. Б.,
Кошкош О. О.) за позовом 1)
ОСОБА_1, 2)
ОСОБА_6 3) ОСОБА_5
до 1) Прокурора
Донецької області Мурзи Віталія Вікторовича, 2) Прокуратури
Донецької області,
3) Генеральної прокуратури України за участю третьої особи без Донецької обласної громадської
організації без самостійних вимог «Сприяння в боротьбі проти
свавілля та беззаконня на предмет спору органів прокуратури,
міліції, судових та інших на боці
позивача органів»
про визнання інформації, зазначеної в листі - відповіді прокурора
Донецької області Мурзи В. В. від 5 жовтня 2007 року № 06/1-1195 вих. 07
недостовірною, а лист - недостовірним документом, визнання дій і
бездіяльності прокурора Донецької області Мурзи В. В. та прокуратури
Донецької області по не проведенню повної об'єктивної перевірки за дорученням
Генеральної прокуратури України протиправної діяльності по проведенню
інженерних транспортно - трасологічних експертиз експерта Донецького науково
- дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_7. і не наданні своєчасно
повної і обґрунтованої відповіді на колективне звернення - протиправними,
такими, що порушують конституційні права позивачів на отримання
обґрунтованої, достовірної, повної, точної та своєчасної інформації, з грубим
порушенням вищевказаних Законів України, зобов'язання прокуратури Донецької
області надати юридичну оцінку актам прокурорського реагування
невідповідності діяльності експерта ОСОБА_7. по статтям 3, 8, 9, 10 Закону
України «Про судову експертизу» по спеціальності 10.4 «Транспортно -
трасологічна експертиза», а його діяльність в інженерних автоекспертних
дослідженнях і висновки в експертизах № 3089/18-3081/19 від 23 вересня 2002
року та № 124/19 від 21 січня 2002 року - протиправними, по причині
відсутності відповідної інженерної
автотехнічної освіти і зробити подання до Міністерства юстиції України про
некомпетентність експерта ОСОБА_7. по спеціальності 10.4 і протиправну безстрокову атестацію по
інженерним спеціальностям його, як юриста, у зв'язку з категоричною забороною
правових оцінок в провадженні експертиз, зобов'язання прокуратури Донецької
області надати юридичну оцінку актом прокурорського реагування
невідповідності діяльності Донецького бюро судово-медичних експертиз при
проведенні гістологічних досліджень в лютому-березні 2002 року і в серпні
2005 року основному для СМЕ нормативному Наказу МОЗ № 6 від 17 січня 1995 року, а висновки судово-медичних
досліджень № 250 від 14 березня 2002 року, № 259 від 18 серпня 2005 року
визнати протиправними, такими, що не мають підстав, згідно вказаного Наказу
МОЗ України, визнання протиправним ненадання інформації з мотивацією в
відповіді прокурора Донецької області Мурзи В. В. як: «видача Вам копії
експертиз вимогами діючого кримінально - процесуального законодавства України
не передбачена» при відмові по мотивованому клопотанні про надання ксерокопії
автоекспертизи, виконаної по вимогам і по питанням, поставленим заявниками,
тому що це суперечить теорії права - «те що не заборонене, те - дозволене», а
також суперечить вимогам статей 32, 40 Конституції України, статтям 23, 31,
35, 37 Закону України «Про інформацію», статті 121 Кримінально-процесуального
кодексу України, пункту «г» статті 5 Закону України «Про боротьбу з
корупцією» і не базується на
конкретних забороняючих статтях
законів України

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулася 17 грудня 2008 року до Донецького окружного адміністративного
суду з адміністративним позовом (т. 1
арк. справи 2-5) до прокурору Донецької області Мурзи В. В., Прокуратури
Донецької області, за участю третіх осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання
недостовірною інформації, зазначеної в листі - відповіді прокурору Донецької
області Мурзи В. В. від 5 жовтня 2007 року за № 06/1-1195 вих. 07; визнання
листа - відповіді від 5 жовтня 2007 року за № 06/1-1195 вих. 07 недостовірним
документом, визнання дій відповідачів протиправними, визнання участі експерта
ОСОБА_7. в автоекспертизі та його висновків протизаконними.

Ухвалою від 28
січня 2008 року Донецький окружний адміністративний суд (т. 1 арк. справи 21)
відкрив провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1

3 березня 2008
року ОСОБА_1 було надано доповнення до позовних вимог (арк. справи 30-31).

3 березня 2008 року ОСОБА_2 була надана заява
про визначення її як позивача (т. 1 арк. справи 32-35).

Ухвалою від 3
березня 2008 року Донецький окружний адміністративний суд (т. 1 арк. справи
41-42) залучив ОСОБА_2 в якості співпозивача по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1

Ухвалою від 3
березня 2008 року Донецький окружний адміністративний суд (т. 1 арк. справи
43-44) залучив в якості відповідачів по адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 експерта Донецького науково - дослідного інституту судових експертиз
ОСОБА_7., Донецьке бюро судово-медичних експертиз.

Ухвалою від 3
березня 2008 року Донецький окружний адміністративний суд (т. 1 арк. справи
45-46) залучив в якості третьої особи на стороні позивача по адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1 Донецьку обласну громадську організацію «Сприяння в
боротьбі проти свавілля та беззаконня органів прокуратури, міліції,
судових та інших органів» та залучив в якості третьої особи на стороні
відповідача Генеральну прокуратуру України.

Ухвалою від 10
червня 2008 року Донецький окружний адміністративний суд (т. 1 арк. справи
189-191) закрив провадження у адміністративній справі в частині позовних вимог
до експерта Донецького науково - дослідного інституту судових експертиз
ОСОБА_7.

Зазначена ухвала
Донецького окружного адміністративного суду була оскаржена ОСОБА_2 до
Донецького апеляційного адміністративного суду (т. 2 арк. справи 243-244).
Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2008 року
(т. 2 арк. справи 245-249) апеляційна скарга ОСОБА_2 була залишена без
задоволення, ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня
2008 року про закриття провадження в адміністративній справі в частині позовних
вимог до експерта Донецького науково - дослідного інституту судових експертиз
ОСОБА_7. була залишена без змін.

Ухвалою від 10
червня 2008 року Донецький окружний адміністративний суд (т. 1 арк. справи
192-193) закрив провадження у адміністративній справі в частині позовних вимог
до Донецького бюро судово-медичних експертиз.

Ухвалою від 10
червня 2008 року Донецький окружний адміністративний суд (т. 1 арк. справи
194-195) залучив в якості відповідача по адміністративній справі Генеральну
прокуратуру України.

24 червня 2008
року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 була
надана уточнена позовна заява з клопотанням про визначення ОСОБА_5 третім
позивачем у адміністративній справі (т. 1 арк. справи 216-218).

10 липня 2008
року позивачами була надана заява про забезпечення доказів (арк. справи 4).

Ухвалою від 10
липня 2008 року (т. 2 арк. справи 137-140) Донецький окружний адміністративний
суд відмовив в задоволенні заяви позивачів про забезпечення доказів.

Ухвалою від 10
липня 2008 року (т. 2 арк. справи 141-146) Донецький окружний адміністративний
суд закрив провадження по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 до Мурзи
В. В. - прокурора Донецької області, прокуратури Донецької області, Генеральної
прокуратури України, третя особа на стороні позивача - Донецька обласна
громадська організація «Сприяння в боротьбі проти свавілля та беззаконня органів
прокуратури, міліції, судових та інших органів» в частині вимог до прокурора
Донецької області, прокуратури Донецької області про визнання інформації,
зазначеної в листі - відповіді прокурора Донецької області Мурзи В. В. від 5
жовтня 2007 року № 06/1-1195 вих. 07
недостовірною, а лист - недостовірним документом, визнання дій і
бездіяльності прокурора Донецької області Мурзи В. В. та прокуратури Донецької
області по не проведенню повної об'єктивної перевірки за дорученням Генеральної
прокуратури України протиправної діяльності по проведенню інженерних
транспортно - трасологічних експертиз експерта Донецького науково - дослідного
інституту судових експертиз ОСОБА_7. і не наданні своєчасно повної і
обґрунтованої відповіді на колективне звернення - протиправними, такими, що
порушують конституційні права позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_5 на отримання
обґрунтованої, достовірної, повної, точної та своєчасної інформації, з грубим
порушенням законів України, зобов'язання прокуратури Донецької області надати
юридичну оцінку актом прокурорського реагування невідповідності діяльності
експерта ОСОБА_7. по статтям 9, 8, 9, 10 Закону України «Про судову експертизу»
по спеціальності 10.4 «Транспортно - трасологічна експертиза», а його
діяльність в інженерних автоекспертних дослідженнях і висновки в експертизах №
3089/18-3081/19 від 23 вересня 2002 року та № 124/19 від 21 січня 2002 року -
протиправними, по причині відсутності відповідної інженерної автотехнічної
освіти і зробити подання до Міністерства юстиції України про
некомпетентність експерта ОСОБА_7. по
спеціальності 10.4 і протиправну безстрокову атестацію по інженерним
спеціальностям його, як юриста, в зв'язку з категоричною забороною правових
оцінок в провадженні експертиз, зобов'язання прокуратури Донецької області
надати юридичну оцінку актом прокурорського реагування невідповідності
діяльності Донецького бюро судово - медичних експертиз при проведенні
гістологічних досліджень в лютому-березні місяці 2002 року і в серпні 2005 року
основному для СМЕ нормативному Наказу МОЗ № 6 від 17 січня 1995 року, а
висновки судово - медичних досліджень № 250 від 14 березня 2002 року і № 259
від 18 серпня 2005 року визнати протиправними, такими, що не мають підстав,
згідно вказаного Наказу МОЗ України, визнання протиправним ненадання інформації
з мотивацією в відповіді прокурора Донецької області Мурзи В. В. як «...видача
Вам копій експертиз вимогами діючого кримінально - процесуального законодавства
України не передбачена» при відмові по мотивованому клопотанні про надання ксерокопії
автоекспертизи, виконаної по вимогам і по питанням, поставленим заявниками,
тому що це суперечить теорії права - «те що не заборонене, те - дозволене», а
також суперечить вимогам статей 32, 40 Конституції України, статей 23, 31, 35,
37 Закону України «Про інформацію», статті 121 Кримінально - процесуального
кодексу України і пункту «г» статті 5 Закону України «Про боротьбу з корупцією»
і не базується на конкретних забороняючих статтях Законів України.

В апеляційній
скарзі (т. 2 арк. справи 164 - 166) перший та третій позивачі просять скасувати
ухвалу Донецького окружного адміністративного суду, постановити рішення, яким
направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Правовими
підставами апеляційної скарги скаржник визначає порушення прав позивача на
отримання обґрунтованої, вірогідної, повної, точної та своєчасної відповіді,
які закріплені в статті 40 Конституції України, статтях 18 та 19 Закону України
«Про звернення громадян», статті 9 Закону України «Про інформацію».

Позивачі та
представник третьої особи під час судового розгляду підтримали апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_5

Представник
відповідачів під час судового розгляду проти апеляційної скарги заперечував.

Колегія суддів,
заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін та третьої особи, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Суд першої
інстанції в обґрунтування наявності підстав для прийняття ухвали від 10 липня
2008 року про закриття провадження у адміністративній справі в частині вимог до
прокурора Донецької області, прокуратури Донецької області посилається на те,
що вимоги позивачів в цій частині не підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства і повинні бути вирішені за нормами Кримінально -
процесуального кодексу України, при цьому норми даного кодексу, які дозволяють
вирішити даний спір по суті, не наводяться.

Донецькою
обласною громадською організацією «Сприяння в боротьбі проти свавілля та
беззаконня органів прокуратури, міліції, судових та інших органів» було
направлено до Генеральної прокуратури звернення № 61 від 15 січня 2007 року (т.
1 арк. справи 14), за підписом членів організації ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8
Генеральна прокуратура України направила зазначене звернення до прокуратури
Донецької області для проведення перевірки та вжиття відповідних заходів, з
належним інформуванням заявника.

11 вересня
2007 року ОСОБА_1 на особистому прийомі прокурора Донецької області Мурзи В. В.
були подані звернення вх. № 2818 «Скарга на неповноту і необ'єктивність
перевірки законності участі в автоекспертизі експерта Донецького НДІСЕ
ОСОБА_7.» (арк. справи 10), вх. № 2817 «Клопотання про видачу ксерокопії
автоекспертизи» (т. 1 арк. справи 12), вх. № 2816 «Клопотання про перевірку
достовірності висновків СМЕ» (т. 1 арк. справи 11).

Листом №
06/1-1195 вих. 07 від 5 жовтня 2007 року
прокуратурою Донецької області була надана відповідь на вищезазначені звернення ОСОБА_1 (т. 1 арк.
справи 6-9, 77-78).

Преамбулою
Закону України „Про звернення громадян” від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР
визначено, що цей Закон забезпечує громадянам України можливість для участі в
управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи
органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і
законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Порядок
розгляду звернень громадян регулюється розділом 2 вищенаведеного Закону, відповідно
до статті 18 якого громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою, зокрема, до
органів державної влади, має право одержувати письмову відповідь про результати
розгляду заяви чи скарги.

Стаття 12 Закону
України «Про прокуратуру» зобов'язує прокурорів розглядати та вирішувати заяви,
скарги, інші звернення громадян, які містять відомості про порушення законів.
При цьому підлягають вирішенню як письмові, так і усні звернення, які надходять
до прокуратури.

Відповідно до
пункту 2.2 наказу Генерального прокурора України № 5 гн від 9 квітня 2004 року
«Про введення в дію Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та
особистого прийому громадян в органах прокуратури України» робота із
зверненнями громадян посідає значне місце у загальному обсязі прокурорської
діяльності і є одним із пріоритетних напрямків в діяльності органів
прокуратури, спрямованого на захист прав і свобод людини, зміцнення законності
та правопорядку.

Генеральний
прокурор України у своєму наказі від 9 квітня 2004 року № 5 «Про введення в дію
Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому
громадян в органах прокуратури України» вимагає від прокурорів усіх ланок
підпорядкувати роботу з розгляду та вирішення звернень громадян завданням
захисту їх прав та свобод; вживати вичерпних заходів щодо задоволення
обґрунтованих звернень і реального поновлення порушених прав, застосовувати у
повному обсязі надані законом повноваження. Особливу увагу Генеральний
прокурор звертає на необхідність викорінення з практики роботи прокурорів
проявів формалізму та бездушності при розгляді звернень громадян; давати
принципову оцінку кожному факту несумлінного ставлення до роботи із
зверненнями, їх безпідставного відхилення, порушення строків і порядку
розгляду.

Завдання прокурорського
нагляду за додержанням законів органами, які проводять дізнання і досудове
слідство, у загальних рисах сформульовані у частині 2 статті 29 Закону України
«Про прокуратуру». Так, нагляд має своїм завданням сприяти: 1) розкриттю
злочинів, захисту особи, її прав, свобод, власності, прав підприємств, установ,
організацій від злочинних посягань, 2) виконанню закону про невідворотність
відповідальності за вчинений злочин, 3) запобіганню незаконному притягненню
особи до кримінальної відповідальності, 4) охороні прав і законних інтересів
громадян, які перебувають під слідством, 5) здійсненню заходів щодо запобігання
злочинам, усунення причин та умов, що
сприяють їх вчиненню. Зазначені завдання конкретизовані у пунктах 1.2, 1.3
наказу Генерального прокурора України № 4/1гн від 20 квітня 2004 року -
прокурори всіх рівнів мають забезпечити безумовне реагування на вчинення
порушення закону з часу надходження заяви, повідомлення про злочин до прийняття
остаточного рішення у справі; своєчасне поновлення порушених прав і законних
інтересів учасників кримінального процесу, усунення їх причин, забезпечення
відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

З метою
здійснення зазначених завдань нагляду за виконанням законів органами дізнання і
досудового слідства прокурор наділений відповідними повноваженнями владно -
розпорядчого характеру, які чітко регламентовані статтею 227 Кримінально -
процесуального кодексу України. В той же час повноваження прокурору - це не
тільки його права, але і обов'язки: при виявленні порушень закону він
зобов'язаний реалізувати свої права щодо їх усунення, поновити порушені права і
притягнути до відповідальності осіб, які припустилися цих порушень. Це є одним
із принципів організації діяльності прокуратури, передбачений пунктом 4 статті
6 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до
пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України
компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Частинами 2, 3
статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що
окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, їх посадова чи службова особа, крім справ з приводу
їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки.
Справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб
місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим
загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом
за вибором позивача.

Згідно частини 1
статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За частиною 1
статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до
частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9)
з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Колегія
суддів зазначає, що завданням адміністративного судочинства відповідно до
частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист
прав, свобод та інтересів, зокрема, фізичних осіб у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд першої
інстанції в обґрунтування наявності підстав для закриття провадження у справі
посилається на положення статей 234, 235, 236 Кримінально - процесуального
кодексу України.

Статтею
234 Кримінально - процесуального кодексу
України передбачено, що дії слідчого можуть бути оскаржені прокуророві як
безпосередньо, так і через слідчого. Скарги можуть бути як письмові, так і
усні. Усні скарги прокурор або слідчий заносить до протоколу. Слідчий
зобов'язаний протягом доби направити прокуророві скаргу, що надійшла до нього,
разом із своїми поясненнями. Подача скарги не зупиняє виконання дії, яка оскаржується,
коли це не визнає за потрібне слідчий або прокурор. Дії слідчого можуть бути
оскаржені до суду. Скарги на дії слідчого розглядаються судом першої інстанції
при попередньому розгляді справи або при розгляді її по суті, якщо інше не
передбачено цим Кодексом.

Відповідно
до статті 235 Кримінально - процесуального кодексу України прокурор протягом
трьох днів після одержання скарги зобов'язаний розв'язати її і повідомити про
результати скаржника. Скаргу і копію повідомлення про результати розв'язання її
приєднують до справи. Відмова у задоволенні скарги повинна бути мотивована.
Рішення прокурора може бути оскаржене вищестоящому прокуророві.

У статті
236 Кримінально - процесуального кодексу України визначено, що скарга на дії
прокурора при проведенні ним досудового слідства або окремих слідчих дій у
справі подається вищестоящому прокуророві, який її розв'язує в порядку і в
строки, що передбачені статтями 234 і 235 цього Кодексу. Дії прокурора можуть
бути оскаржені до суду. Скарги на дії прокурора розглядаються судом першої
інстанції при передньому розгляді справи або при розгляді її по суті, якщо інше
не передбачено цим Кодексом.

Неодноразові звернення позивачів до прокуратури Донецької області (т. 1
арк. справи 10-13, т. 2 арк. справи 33 - 36, 51, 63-64) були пов'язані з
висновками експерта ОСОБА_7. по кримінальній справі № 22-3801, але не містили
вимог, які є предметом регулювання Кримінально - процесуального кодексу
України, як помилково зазначив суд першої інстанції, оскільки оскаржувалися дії
та бездіяльність органів прокуратури та судового експерта, як суб'єктів владних
повноважень та їх посадових осіб, якими, на думку позивачів, було порушено їх
право на належний розгляд звернень за Законом України «Про звернення громадян»,
на проведення якісної та об'єктивної експертизи відповідно до Закону України
«Про судову експертизу» та на отримання достовірної інформації за Законом
України «Про інформацію». Той факт, що підставою для звернень ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_5, Донецької обласної громадської організації «Сприяння в боротьбі
проти свавілля та беззаконня органів прокуратури, міліції, судових та інших органів»
стала кримінальна справа, що була закрита (т. 2 арк. справи 254-258), не
позбавляє їх гарантованого статтею 55 Конституції України права, звертатися за
захистом своїх прав та законних інтересів
до адміністративного суду з позовами, предметом в яких є оскарження дій
і бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Колегія суддів
зазначає, що обраний позивачами засіб захисту порушеного права узгоджується з
об'єктом судового захисту та підлягає розгляду Донецьким окружним
адміністративним судом за нормами Кодексу адміністративного судочинства
України.

Враховуючи
викладене колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для
скасування ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі та
направлення адміністративної справи на новий розгляд.

Керуючись
статтями 19, 24, 156, 184, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_5 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду
від 10 липня 2008 року по адміністративній справі № 2-а-2603/08 -
задовольнити частково.

Ухвалу
Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2008 року по
адміністративній справі № 2-а-2603/08 скасувати та направити
адміністративну справу № 2-а-2603/08 до Донецького окружного адміністративного
суду на новий розгляд.

На підставі
частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України відкласти з
дня закінчення судового розгляду справи на строк п'ять днів складання судового
рішення у повному обсязі.

Вступна та
резолютивна частини ухвали складені, підписані колегією суддів у нарадчій
кімнаті та проголошені в судовому засіданні 20 жовтня 2008 року.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня складення постанови в повному обсязі.

Ухвала складена в повному обсязі та
підписана колегією суддів 24 жовтня 2008 року.

Головуючий:
В.Г.Яманко

Судді Р.Ф.Ханова

М.І.Старосуд