Справа № 2а-558/07
Суддя: Денишенко Т.О.
Дата ухвалення: 2007-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-558/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07
вересня 2007 року м. Вінниця

Староміський
районний суд м. Вінниці в складі
головуючої судді Денишенко Т.О., при
секретарі Пащенко К.І., з участю представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 , представ-ставників
відповідачів: управління праці та соціального захисту населення в Староміському
районі м. Вінниці Дзигун О.Л., Головного управління праці ti
соціального захисту населення Вінницької міської ради - Іщука Є. М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Вінниці, в примі­щенні суду, в залі судових засідань № 5 адміністративну
справу № 2а-558/ 07 за адміністративним позовом

ОСОБА_1
до управління праці і соціального захисту населення в Старомісь кому районі
м. Вінниці, Головного управління пра ці і соціального
захисту населення Вінницької мі­ської ради про визнання протиправною бездіяльно
сті відповідачів, стягнення недоплаченої
разової щорічної грошової допомоги за 2006 - 2007 роки в сумі 3315, 00 гривень,

ВСТАНОВИВ:

10 липня
2007 року до Староміського районного суду м.
Вінниці надій­шов адміністративний позов ОСОБА_1 до управління праці і
соціаль­ного захисту населення Староміської районної ради м. Вінниці про виз­нання протиправною
бездіяльності відповідача, стягнення
недоплачених коштів разової щорічної грошової допомоги за 2006-2007 роки в сумі
3315, 00 гривень як учаснику бойових дій ( а. с. 1 ).

На
ухвалу судді Староміського районного суду м.
Вінниці від 16.07. 2007 року ( а. с.
7 ) позивач усунув недоліки свого звернення до суду, виз­начив інших відповідачів за заявленим
позовом, надав належну довідку (а. с 10-12).

Короткий
зміст позовних вимог наступний. Позивач є учасником .бойо­вих дій, в зв'язку з цим до 5 Травня йому повинна
надаватися разова що-

річна
грошова допомога в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. Не дивлячись на це, в 2006 році така допомога йому була виплачена
в розмірі 250, 00 гривень, в 2007 році -
280, 00 гривень. Оскільки мінімальна пенсія за віком у 2006 році становила 359,
00 гривень, у 2007 році - 410, 06 гри­вень, то разова щорічна грошова допомога за цей час
була виплачена по­зивачу не в повному обсязі. Розміри виплат повинні були б
складати: у 2006 рдці - 1795, 00 грн., у
2007 році - 2050, 30 грн. без врахування уже зді­йснених виплат. Загальний
розмір недоплаченої щорічної грошової допо­моги ОСОБА_1 складає 3315, 30
гривень. Вважаючи свої права пору­шеними,
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Представники
відповідачів - управління праці та соціального захисту населення в
Староміському районі м. Вінниці Дзигун
О.Л., Головного уп­равління праці і
соціального захисту населення Вінницької міської ради Іщук Є.М. , які діють по належно оформлених і посвідчених
дорученнях (а. с 17-18 ), позовних вимог
не визнали.

В
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позов підтримав за обставин, викладених у ньому, та зазначив,
що ос­порювані виплати здійснюють органи праці та соціального захисту
насе­лення. Представник позивача просить суд позов задовольнити в повному
обсязі, оскільки зменшення сум належних
виплат згідно Рішення Консти-туційнбго Суду України, інших Законів України є незаконним. Пільги ве­теранів війни не можуть бути
звужені чи зменшені.

В
судовому засіданні представник відповідача - управління праці і соці­ального
захисту населення в Староміському районі м.
Вінниці Дзигун О. Л. позов не визнала та пояснила, що в компетенцію управління входить лише
здійснення виплат допомоги ветеранам, а
не визначення розмірів цих виплат. Всі виплати здійснюються в межах бюджетних
асигнувань, встановлених
кошторисом. Виплата даної допомоги
здійснюється на під­ставі чинного законодавства України, зокрема Конституції України, Л вва­жати дії
відповідачів неправомірними немає підстав,
бездіяльності ними не допущено. Представник Дзигун О.Л. просить суд
застосувати у вирі­шенні цього спору
ст. 99 КАС України, відмовити в позові ОСОБА_1 в повному обсязі.

Представник
Головного управління праці і соціального захисту насе­лення Вінницької міської
ради Іщук Є.М. теж позов не визнав і
просить відмовити в його задоволенні. Вказав,
що оспорювані позивачем кошти не виплачені йому на підставі законодавчих
та нормативно-правових актів з цього питання. Відповідачі як суб'єкти владних повноважень
та органи мі­сцевого самоврядування здійснюють делеговані їм повноваження
виключ­но з виплаїи щорічної разової грошової допомоги до 5 Травня і не упов­новажені
ні призначати, ні визначати розміри
таких допомог чи надавати оцінку відповідності вимогам Конституції
законів, нормативно-правових актів
України. Позов ОСОБА_1 до відповідачів є безпідставним. "

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали
адміністративної справи № 2а-558/07 та проаналізувавши докази, наявні в ній і добуті в ході судового
розгляду справи по суті в їх сукупності,
суд приходить до висно-вку, що в
позові належить відмовити.

Крім
пояснень осіб, які беруть участь у
справі, судом також досліджена
законодавча та нормативно-правова база,
що регулює питання виплати ра­зової щорічної грошової допомоги учасникам
бойових дій і прирівняним до них категоріям громадян.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 згідно
безтермінового посвідчен­ня НОМЕР_1,
виданого 20.10.2005 року Вінницьким облвійськко-матом, дійсного на всій території України, є учасником бойових дій і має право на
пільги, встановлені для цієї категорії
громадян - ветеранів війни ( а. с. 2 ).
Згідно Законів України про Державні бюджети України на 2006-2007 роки йому
виплачено передбачені ними суми щорічних разових гро­шових допомог до 5
Травня, що доводиться довідкою
виконавчого коміте­ту Староміської районної ради м. Вінниці від 22.05.2007 року № 92 ^.вида­ною
на підставі даних управління праці і соціального захисту населення в
Староміському районі м. Вінниці ( а.
с. 6,
16 ).

Відповідно
до ст.
ст. 92, 96 Конституції України виключно Законом вста
новлюється Державний бюджет України, що
затверджується щорічно і підлягає обов'язковому виконанню на всій території
України. Статтею 95 Конституції України встановлено, що виключно Законом України про Де­ржавний
бюджет України визначаються будь-які видатки держави на за­гальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування
цих видатків. Згід­но з ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні
бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються
лише в частині, в якій вони не
суперечать положенням Конституції Украї­ни.

Положення ст. ЗО
Закону України «Про Державний бюджет України на

2006 рік», якою встановлено розміри щорічної разової
грошової допомоги

відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх со­

ціального захисту», чинні, в Конституційному Суді України на предмет

конституційності не розглядалися,
тому не втратили своєї законної сили,

підлягали, виконанню на всій території України і були виконані відповіда­

чами у вправі.

Посилання
ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог в заяві до суду на Рішенням
Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 20-рп/2004 є
безпідставним, оскільки цим Рішенням
було визнано неконс­титуційним положення
ст. 44 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2004 рік» і тільки. Тому аналогію закону або права
до даних правовідносин застосовувати неприпустимо. Такою є також правова пози­ція
Київського апеляційного адміністративного суду ( справа № 22а-926/

2007 року).

Стаття
29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» також була- чинною
на момент здійснення оспорюваної виплати,
тому підлягала виконанню на всій території України і була виконана
відповіда­чами у справі. Розгляд Конституційним Судом України питання законнос­ті
розмірів таких виплат до 5 Травня в 2007 році мав місце в липні цього
року, тому неможливо стверджувати про
неправильність цих виплат ста­ном на травень 2007 року. Крім цього слід зважати
на норми законодавст­ва України щодо зворотної дії в часі законів та інших
нормативно-право­вих актів, час, з якого втратили чинність визнані
неконституційними нор­ми Закону України «Про Державний бюджет України на 2007
рік».

Відповідно
до вимог ст. 152 Конституції України закони, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення про неконституційність.

Суд
приходить до висновку про законність та підставність застосуван­ня у вирішенні
цього спору ст. 99 КАС України, який набрав чинності з 01 вересня 2005
року, оскільки поважних причин
пропущення строку звер­нення до суду представник позивача не навів. Доводи
поважності причин пропуску звернення до суду згідно позовної заяви ( а. с. 11 ) полягають в тому, що позивач має похилий вік, поганий стан здоров'я та не обізнаний в
праві, що не дозволило йому звернутись
до суду з даним позовом своє­часно. Суд не може прийняти такі доводи як
поважні. Всі фактори, зазна­чені
позивачем існували і продовжують існувати,
але на даний час він зна­йшов можливість пред'явити даний позов, уповноваживши на представ­лення своїх
інтересів сина. Крім цього доказів хворобливого стану, який би перешкоджав зверненню в суд протягом
двох років, чи можливості на­дання
доручення на ведення справи в суді,
позивачем не надано. Незнання законодавчих актів не є поважною причиною
пропуску строку для звер­нення в суд.

Для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено річний
строк. Вимагаючи стягнення недопла­чених коштів за 2006 рік, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом лише
10.07.2007 року ( а. с. 1 ), що унеможливлює позитивне вирішення його вимоги
в цій частині, оскільки згідно ч.1 ст.
100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у за­доволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Саме
така ситуація має місце в даній справі. Разом з тим ви­моги ОСОБА_1 є
безпідставними по суті.

За
викладених обставин суд приходить до висновку,
що законних під­став для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до
відповідачів у справі, які діяли на
підставі законів України про Державні бюджети Укра­їни на певний рік, в межах своїх повноважень та у визначений
Конституці­єю України і її Законами спосіб,
немає.

Керуючись ст.
ст. 92, 95,
96, 152 Конституції України, Бюджетним ко­дексом України, Законами України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік», «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», ст. ст.
99, 100, 158-163,
167 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У позові
ОСОБА_1 до управління праці і соці­ального захисту населення в Староміському
районі м. Вінниці, Головного управління праці і соціального
захисту населення Вінницької міської ради про визнання протиправною бездіяльності
відповідачів, стягнення недо­плаченої
суми разової щорічної грошової допомоги за 2006-2007 роки у розмірі 3315, 30
гривень - відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана про­тягом десяти днів
з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апе ляційне оскарження. Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Київського
апеляційного адміністративного суду через Старо-міський районний суд м. Вінниці.