Справа № 22-а-3244/08
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2008 року
колегія суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Мельнікової
Л.В.

суддів: Подобайло З.Г., Григорова А.М.

при секретареві - Співак
О.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Харкові апеляційну скаргу Державної
судової адміністрації України на постанову Конотопського міськрайонного суду
Сумської області від 18 лютого 2008 року по справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів
України, головного управління Державного казначейства України при Міністерстві
фінансів України, третя особа - територіальне управління Державної судової
адміністрації України у Сумській області про стягнення щомісячної премії та
надбавки за напруженість і складність роботи,
-

В с т а н о в и л а:

У грудні 2006 року позивачка
ОСОБА_1 - суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області звернулася до суду з адміністративним позовом до
Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України,
головного управління Державного казначейства України при Міністерстві фінансів
України, третя особа - територіальне управління Державної судової адміністрації
України у Сумській області, яким просив стягнути з Державної судової
адміністрації України на свою користь суму невиплаченої щомісячної премії за
2006 рік в розмірі 3.675,09 грн.; суму невиплаченої у 2006 році надбавки за
напруженість та складність роботи у розмірі 6.217,05 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила про
те, що відповідач Державна судова адміністрація України нехтуючи положеннями
Конституції України, Законів України “Про статус суддів” та “Про судоустрій
України” не здійснила в повній мірі заходи фінансового характеру, що спрямовані
на створення умов для повного і незалежного здійснення правосуддя.

Даним відповідачем порушуються положення ст. ст. 44, 45
Закону України Про статус суддів та рішення Конституційного Суду України від 20
березня 2002 року по справі № 8 рп/2002 стосовно заборони заниження
матеріального забезпечення суддів, без відповідної компенсації. Надання пільг,
компенсацій і гарантій суддям не може ставитися у залежність від бюджетного
фінансування.

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської
області від 18 лютого 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду в апеляційній скарзі
Державна судова адміністрація України, посилаючись на неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи, на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить
скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволені
позовних вимог ОСОБА_1

__________________________________________________________________________________________________________________

Категорія: 46
Головуючий 1 інстанції - Розумова
І.Є.

22-а-3244/08
Суддя доповідач -
Мельнікова Л.В.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши надані письмові
докази в їх сукупності, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанову Конотопського
міськрайонного суду Сумської області від 18 лютого 2008 року слід відповідно
правил ст. 202 КАС України - скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону
України “Про судоустрій України” від 07 лютого 2002 року - з 01 січня 2003 року
головним розпорядником бюджетних асигнувань, які передбачені на утримання
судової влади, є Державна судова адміністрація України.

Згідно ст. 44 Закону України “Про статус суддів”, заробітна плата суддів
складається з посадового окладу, премій,
доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Частиною
2 ст. 2 Закону України “Про оплату праці”, визначено, що винагорода за працю
понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі
умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій є додатковою заробітною платою і носить необов'язковий
характер, оскільки встановлювати її розмір являється пріоритетом керівників
установ у межах фонду заробітної плати, затвердженого для бюджетних установ у
кошторисах на відповідний бюджетний період.

В пункті 8
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 “Про практику застосування судами законодавства про оплату
праці” зазначено, що при вирішенні спорів про виплату
премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи вислугу років, надбавок і
доплат, необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови
та розмір цих виплат.

Працівники, на яких поширюються зазначені
нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат лише у випадках і
за умов, передбачених цими актами.

З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат
може бути відмовлено в тому разі коли вони обумовлені в зазначених актах
відсутністю певних коштів чи фінансування.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України “Про впорядкування умов оплати працівників апарату органів
виконавчої влади місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів
прокуратури, судів та інших органів” від 13 грудня 1999 року № 2288 (втратила чинність на
підставі постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року за №
865), затверджені посадові оклади керівних працівників в спеціалістів апарату
місцевих судів.

Цією ж постановою керівникам судів в межах установленого
фонду оплати праці надано право здійснювати преміювання працівників судів відповідно
до їх особистого вкладу в загальні результати роботи в межах фонду преміювання,
утвореного в розмірі тримісячного фонду оплати праці та економії фонду оплати
праці.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року, з наступними змінами, №
865 “Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів” затверджені схеми
посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного
Суду України, вищих спеціалізованих суддів, Апеляційного суду України,
апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6, а також розміри надбавок
до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи згідно з додатком 7.

Пунктом
2 даної Постанови визначено, що преміювання посадових осіб, зазначених у п. 1
цієї постанови, крім суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду
України, вищих спеціалізованих судів, здійснюється згідно з рішенням президії
або органу суддівського самоврядування відповідного суду за результатами
роботи, а також до державних і професійних свят, ювілейних дат у межах коштів,
передбачених для преміювання в кошторисі відповідного суду, та економії коштів
на оплату праці.

Крім того, згідно Указів Президента України щодо
додаткових заходів соціального та матеріального забезпечення суддів виплата
встановлених суддя надбавок здійснюється в межах асигнувань, виділених на
утримання суддів.

Відповідно до порядку касового виконання Державного
бюджету України за видатками, затвердженого наказом Державного казначейства
України від 25 травня 2004 року № 89, - виділення коштів з
державного бюджету здійснюється шляхом бюджетно-кошторисного фінансування
органами Державного казначейства на основі затверджених для цього кошторисів
видатків бюджетних установ.

Частиною 1 ст. 121 Закону України “Про судоустрій
України” визначено, що суди загальної юрисдикції фінансуються на підставі
кошторисів і помісячних видатків, затверджених відповідно до цього Закону, в
межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний
фінансовий рік, у порядку, встановленому бюджетним кодексом України, відповідно
до ст. 51 якого, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та
провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених
кошторисами.

Законом
України “Про
Державний бюджет України” на 2006 рік від 20 грудня 2005 року, з наступними
змінами, № 3235-1У, ст. 75, встановлено,
що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників,
військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та здійснюють фактичні
видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії
та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду
заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ
у кошторисах або планах використання бюджетних коштів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 03 серпня
2006 року перебуває на посаді судді Конотопського міськрайонного суду Сумської
області.

На протязі 2006 року (в даному випадку - з серпня місяця)
територіальне управління Державної судової адміністрації України у Сумській
області, не виконувало, в частині нарахування та сплати, накази голови
Конотопського міськрайонного суду Сумської області за 2006 рік щодо преміювання позивачки, та щодо
нарахування й сплати надбавки за
напруженість та складність роботи.

Згідно даних територіального управління Державної судової
адміністрації України в Сумській області, фактичні видатки на утримання суддів
Конотопського міськрайонного суду Сумської області в 2005 та 2006 роках було
здійснено в межах виділених асигнувань, обсяги фінансування витрат на оплату праці, в тому числі і суддів,
профінансовано Державною судовою адміністрацією України повністю і в межах
виділених коштів.

Як вбачається з пункту першого
частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа
адміністративною юрисдикції - це публічно-правовий спір, у якому хоча б однією
із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова
чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією України.

Враховуючи наведене та беручи до уваги ту обставину, що
виплата спірних по цій справі виплат обумовлена наявністю відповідних,
передбачених бюджетом, коштів, колегія суддів приходить до висновку, що
відповідач - Державна судова адміністрація України, як головний розпорядник
бюджетних коштів, передбачених на фінансове забезпечення діяльності судів загальної
юрисдикції, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною
1 п. 4 ст. 202 КАС України встановлено, що підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З
урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність
скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення
про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 185, 195, 196,
198 ч. 1, п. 3, ст. 202 ч. 1 п. 4, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України
- задовольнити, а постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області
від 18 лютого 2008 року скасувати.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Державної судової
адміністрації України про стягнення щомісячної премії та надбавки за
напруженість і складність роботи - відмовити.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України
протягом одного місяця.

Головуючий суддя
-
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді
(підпис) З.Г. Подобайло

(підпис) А.М. Григоров

Повний текст виготовлений та підписаний 01 грудня 2008 року.

Згідно з оригіналом

Суддя Л.В.
Мельнікова