Справа № 2-а-3988/08
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07
жовтня 2008 р. Справа
№ 2-а-3988/08

Вінницький
окружний адміністративний суд в складі

головуючого
судді Загороднюка Андрія Григоровича,

при секретарі
судового засідання: Подолян Наталії
Вікторівні

За участю представників сторін:

позивача :
Пудовкіної Діани Петрівни

відповідача
: ОСОБА_1

розглянувши
матеріали справи

за
позовом: прокурора Тростянецького району Вінницької області в
інтересах держави та урядового органу Державного управління, що діє у складі
Мінтрансзв'язку і йому підпорядковується - головної державної інспекції та
автомобільному транспорті в особі його структурного підрозділу -
територіального управління головної державної інспекції на автомобільному
транспорті у Вінницькій області

до: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про:
стягнення фінансових санкцій в сумі 1700 грн, -

ВСТАНОВИВ
:

до
Вінницького окружного адміністративного суду звернувся з позовом прокурор
Тростянецького району Вінницької області в інтересах держави та урядового органу
Державного управління, що діє у складі Мінтрансзв'язку і йому підпорядковується
- головної державної інспекції та автомобільному транспорті в особі його
структурного підрозділу - територіального управління головної державної
інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області з вищевказаними
вимогами.

Позов
обґрунтовано тим, що 03.03.2008 року постановою №0484405 територіального
управління головавтотрансінспекції у Вінницькій області стосовно ОСОБА_1
застосована фінансова санкція розміром 1700 гривень за порушення ст. 39 Закону
України „Про автомобільний транспорт”.

Ухвалою суду
від 23.06.2008 року по даній адміністративній справі було відкрито провадження.

У судовому
засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини,
викладені у позовній заяві.

Відповідача
позов не визнав, зазначив, що він просто віз родичів на базар.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши
наявні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Свою позицію
суд пояснює наступним.

ОСОБА_1
зареєстрований Тростянецькою райдержадміністрацією, як суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа 25.10.2004 року, про що свідчить свідоцтво про державну
реєстрацію ( а.с.9).

22.05.2007
року позивач отримав ліцензію (серія НОМЕР_1) на надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом загального користування (крім надання послуг з
перевезення пасажирів та їх багажу на таксі).

Згідно із
завданням на перевірки від 25.02.2008 року № 027177 державним інспекторам
ОСОБА_2, ОСОБА_3 доручено провести рейдову перевірку.

Під час
перевірки 29.02.2008 року
автотранспортного засобу, що належить ОСОБА_1, встановлено порушення
вимог ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний
транспорт", а саме, надання послуг з нерегулярних пасажирських перевезень
без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 Закону України
"Про автомобільний транспорт" - дорожній лист, ліцензійна картка,
договір із замовником, документ про оплату (а.с.7).

Визначаючись
щодо позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до
ч. 1 ст. 29 ЗУ „Про автомобільний транспорт" від 05.04.2008 року №
2344-ІІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення пасажирів на
договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства
та одержаної ліцензії надає послугу
за договором перевезення пасажира
транспортним засобом, що використовується ним на законних підставах.

Враховуючи
положення ч. 4 ст. 39 вищевказаного закону, автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують нерегулярні пасажирські перевезення. До таких документів для фізичної
особи, що здійснює вантажні перевезення, відносяться: для автомобільного перевізника
- ліцензія, документ,
що засвідчує використання автобуса
на законних підставах, документи, передбачені
законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб, ліцензійна картка,
дорожній лист, договір
із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату
транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до
ч.9 цієї ж статті КАС України
документами на перевезення пасажирів
автобусами для власних потреб
є: для автомобільного перевізника
- документ, що
засвідчує використання
автобуса на законних підставах, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника та печаткою,
інші документи, передбачені законодавством України; для водія
- посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні документи
на автобус, дорожній
лист, список пасажирів, яких
перевозять, завірений підписом
перевізника та печаткою, інші документи, передбачені законодавством
України.

Пункт 2
частина 1 статті 60 ЗУ "Про
автомобільний транспорт" передбачає відповідальність за надання послуг перевезень пасажирів та вантажів без
оформлення документів, перелік яких визначені статтями 39 та 48 вказаного
Закону.

Відповідач у
судовому засіданні зазначив, що у день
проведення перевірки, він не здійснював пасажирські перевезення, а віз родичів
на базар за власними потребами.

У судове
засідання 11.09.2008 року були викликані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Під час
розгляду справи вони повідомили, що ОСОБА_1 здійснює нерегулярні перевезення
пасажирів, вони часто помічають як відповідач збирає людей на зупинках. ОСОБА_4
вже набридло, що ОСОБА_1 здійснює незаконні перевезення пасажирів, забирає в
нього всіх клієнтів, тому в день проведення перевірки він подзвонив до
інспекції на автомобільному шляху, щоб ОСОБА_1 перевірили та покарали.

Крім того, із
пояснень позивача та його родичів, які були присутніми на судовому засіданні в
якості свідків, випливає що вони всією родиною із 11 чоловік разом із водієм,
їхали на базар. Серед них була донька відповідача ОСОБА_7 та племінник ОСОБА_6.

Проте,
відповідно до довідки Тростянецької середньої загальноосвітньої школи №2 І-ІІІ
ступенів від 06.10.2008 року № 183 вищевказані особи 29.02.2008 року були
присутні під час навчальних занять у школі, зокрема ОСОБА_6 - з 8.00 до 14.40 год.

Таким чином,
позивачем, всупереч положень ч.1 ст.71 КАС України, не надано доказів в
підтвердження того, що 29.02.2008 року
під час здійснення перевірки та складання акту №000395 від 29.02.2008 року, він
мав повний перелік документів, необхідних для здійснення нерегулярних
пасажирських перевезень або перевезень для власних потреб. Також, наявні докази
спростовують твердження відповідача, що він возив родичів у місто Вінниця.

На підставі
викладеного, суд прийшов до висновку, що
позов прокурора Тростянецького району Вінницької області в інтересах
держави та урядового органу державного управління, що діє у складі Міністерства
транспорту та зв'язку України і йому підпорядковується - головної державної
інспекції на автомобільному транспорті в особі його структурного підрозділу -
територіального управління головної державної інспекції на автомобільному
транспорті у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій
слід задовольнити повністю.

Відповідно до
ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового провадження.

У справах
щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9)
з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Відповідно до
ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову,
а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на
їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86,
94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ
:

позов
прокурора Тростянецького району Вінницької області в інтересах держави та
урядового органу Державного управління, що діє у складі Мінтрансзв'язку і йому
підпорядковується - головної державної інспекції та автомобільному транспорті в
особі його структурного підрозділу - територіального управління головної
державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій в сумі
1700 грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь головної державної інспекції на автомобільному транспорті в
дохід Державного бюджету України (р/р 0549, код 34700954, держбюджет Тростянецький район,
21081100, ГДКУ у Вінницькій області) 1700 грн. фінансових санкцій.

Відповідно до
ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня
її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до
ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає
сили після закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено:
13.10.08

Суддя Загороднюк
Андрій Григорович