Справа № 22-а-10863/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя Смішлива Т. В.
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

24 жовтня 2008 року справа №
22-а-10863/08

зал судового
засідання № 2 у приміщенні суду за адресою:
м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Міронової Г. М.
Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

не з'явився, повідомлені належним чином,

від відповідача:

не з'явився, повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Артемівському
районі м. Луганська

на постанову Луганського окружного адміністративного суду

від

25 червня 2008 року (повний текст постанови
виготовлений 27 червня 2008 року)

по адміністративній справі

№ 2-а-9760/08 (суддя Смішлива Т. В.)

за позовом

ОСОБА_1, м. Луганськ

до

Управління Пенсійного фонду України в Артемівському
районі м. Луганська

про

визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
31 травня 2008 року звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з
позовною заявою (арк. справи 1-2) до Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська (далі по тексту - УПФУ в Артемівському районі
м. Луганська) про визнання дій УПФУ в Артемівському районі м. Луганська щодо
відмови в перерахунку пенсії неправомірними, зобов'язання УПФУ в Артемівському
районі м. Луганська здійснити перерахунок та виплату пенсії з 1 березня 2007
року, зобов'язання в подальшому здійснювати перерахунок пенсії при зміні розміру
мінімальної пенсії за віком, стягнення правової допомоги в розмірі 200 грн.

Постановою
Луганського окружного адміністративного суду від 25 червня 2008 року (арк.
справи 26-28) позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Суд першої
інстанції визнав незаконними дії посадових осіб УПФУ в Артемівському районі м.
Луганська щодо нарахування та виплати ОСОБА_1, зобов'язав УПФУ в Артемівському
районі м. Луганська здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 22 травня 2008 року, в решті
позовних вимог - відмовив.

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції
як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти
нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Позивач,
відповідач про час, місце та дату судового розгляду були повідомлені належним
чином, проте своїм правом бути присутніми на судовому розгляді не скористалися.

Колегія суддів,
заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1
віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи та є інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням, довідками
МСЕК (арк. справи 3 - 5).

В обґрунтування
позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач неправомірно недоплачує
йому пенсію, як інваліду 2 групи внаслідок захворювання пов'язаного з
ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, оскільки згідно статей 50, 54
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» державна пенсія повинна виплачуватися
виходячи з 8 мінімальних пенсій за віком, додаткова пенсія в розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів з
цього приводу зазначає наступне.

Право вибору
пенсійних виплат передбачене статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003 року і означає, що
особі, яка має одночасне право на різні види пенсії: за віком, по інвалідності,
у зв'язку з втратою годувальника, призначається один із цих видів пенсії за її
вибором. Пунктом 13 розділу XV вказаного
закону, у разі якщо особа має право на отримання пенсії, "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Позивачу
була призначена за його вибором пенсія за 2 групою інвалідності, як особі що
постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Закон України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року в редакції Закону
України № 2001-ХІІ від 19 грудня 1991 року, зі змінами та доповненнями станом
на час існування спірних правовідносин,
визначає основні положення щодо реалізації конституційного права
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх
життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон
радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на
них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до 1 категорії
встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну
пенсію.

Абзацом 3 частини
1 статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, яка була
чинна до 31 грудня 2007 року) визначено, що особам, віднесеним до 1
категорії, інвалідам 2 групи призначається щомісячна додаткова пенсія
за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 процентів мінімальної
пенсії за віком.

Стаття 50 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» згідно з підпунктом 12 пункту 28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року N 107-VI, який
набрав чинності з 1 січня 2008 року, була викладена в новій редакції в частині
того, що особам, віднесеним до 1 категорії, інвалідам 2 групи призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 20 %
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Частиною 4
статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, яка була
чинна до 31 грудня 2007 року) передбачено, що розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути
нижчими, по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Стаття 54 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» згідно з підпунктом 15 пункту 28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України» була викладена в новій редакції, за якою
розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською катастрофою по 2 групі інвалідності, складає 120
% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням
Конституційного суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 у
справі N 1-28/2008 щодо предмету та змісту закону про Державний бюджет України
на 2008 рік були визнанні такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення пункту 28 розділу II "Внесення змін
до деяких законодавчих актів України". У вказаному рішенні Конституційного
суду України було зазначено, що положення Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 22 травня 2008 року.

Рішення Конституційного
Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України",
визнаних неконституційними.

Таким чином, з
22 травня 2008 року була відновлена дія норм статей 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за якими особам
постраждалим від аварії на Чорнобильській АЕС та віднесеним до 1 категорії,
інвалідам 2 групи, до яких відноситься позивач, повинна була призначатися
та виплачуватися відповідачем щомісячно з 22 травня 2008 року пенсія у складі
державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Скаржником в
апеляційній скарзі та запереченнях на позовну заяву вказано про виплату пенсії
позивачу з 1 січня 2008 року відповідно до вимог статей 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Частиною 1
статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (в редакції на день звернення
позивача за перерахунком) передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Відповідач
наполягає на тому, що за частиною 3 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.
Колегія суддів з цього приводу зазначає, що стаття 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» була доповнена частиною
третьою згідно з Законом України від 25
березня 2005 року N 2505-IV, який набрав чинності з 31 березня 2005 року, в той
час як до частини третьої статті 54
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» зміни, за якими - обчислення і призначення
пенсій по інвалідності проводяться на загальних підставах відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", були
внесені згідно з Законом України від 17 листопада 2005 року N 3108-IV, що
набрав чинності з 13 грудня 2005 року, тобто в даному випадку застосовується
принцип дії законів у часі, за яким до спірних правовідносин повинні
застосовуватися норми закону, що набрав чинності пізніше. Крім того, частиною 1
статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» № 966-ХІV від 15 липня 1999
року передбачено, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної пенсії за
віком. Також, слід врахувати, що чинним законодавством не встановлено іншого
ніж передбаченого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» порядку вирахування мінімального розміру пенсії
за віком.

Крім того,
колегія суддів враховує, що в дійсний час діє Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку
з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року N 523 зі змінами і доповненнями, за яким пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання завдяки Чорнобильської
катастрофи нараховуються відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2
групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно частини 4
статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: у разі
виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після
15 числа. За частиною 5 статті 45 цього закону документи про перерахунок пенсії
розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх
надходження приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії.

Позивач
звернувся з заявою про перерахунок пенсії (арк. справи 20) до відповідача 27
березня 2008 року, а 14 квітня 2008 року відповідач листом № 106/Г12 (арк.
справи 7) відмовив в перерахунку пенсії. З врахуванням вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії у складі
державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсії за віком та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 22
травня 2008 року, як і було правильно визначено судом першої інстанції.

Колегія
суддів з приводу питання компенсації судових витрат позивачу зазначає, що
частиною 1 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено,
що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи. До складу останніх відносяться і витрати на правову допомогу.
За загальним правилом витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, несуть
сторони. Сторона, яка не є суб'єктом владних повноважень і виграла справу, має
право на компенсацію їх іншою стороною судових витрат, зокрема й витрат на
правову допомогу, але в межах, встановлених законом, а до прийняття
відповідного закону і набрання ним чинності - Кабінетом Міністрів України. До
набрання чинності вказаним законом граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу відповідно до пункту 2 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Кодексу адміністративного судочинства України встановлено Постановою
Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та адміністративних справ, порядок їх компенсації за
рахунок держави» від 27 квітня 2006 року № 590. Колегія суддів, дійшла
висновку, що складання позовної заяви є правовою допомогою, проте в розумінні
статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України та постанови Кабінету
Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та адміністративних справ, порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27 квітня
2006 року № 590 стягненню з Державного бюджету України не підлягає. Судом
першої інстанції в мотивувальній частині постанови вказано про стягнення з
відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 50 грн., проте в резолютивній
частині про це не зазначено, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла до висновку
про залишення постанови суду першої інстанції без змін в цій частині, але
врахуванням положень цієї ухвали.

Виходячи з
вищевикладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції
прийняв постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права, що
обумовлює залишення постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись
статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська
на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 червня 2008
року по адміністративній справі № 2-а-9760/08 - залишити без задоволення.

Постанову
Луганського окружного адміністративного суду від 25 червня 2008 року по
адміністративній справі № 2-а-9760/08 за позовом ОСОБА_1, м. Луганськ до
Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська про
визнання дій відповідача неправомірними, зобов'язання перерахувати державну та
додаткову пенсію по інвалідності, стягнення витрат на юридичну допомогу -
залишити без змін.

На підставі
частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України відкласти з
дня закінчення судового розгляду справи на строк п'ять днів складання судового
рішення у повному обсязі.

Вступна та
резолютивна частини ухвали складені, підписані колегією суддів у нарадчій
кімнаті та проголошені в судовому засіданні 24 жовтня 2008 року.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з дня складення в повному обсязі.

Ухвала складена в повному обсязі та підписана колегією суддів 27 жовтня
2008 року.

Головуючий: /підпис/ В.Г.Яманко

Судді
/підпис/ Г.М.Міронова

/підпис/ К.П.Горбенко