Справа № 22-а-5257/08
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

28 травня 2008 року справа №
22-а-5257/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Сухарька М.Г.

Малашкевича С.А.

при секретарі судового засідання

Безруковій В.М.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1

від відповідача:

Суліма О.М. - довіреність від 27.05.08р. Філюшкіна Р.М.
- довіреність від 27.05.08р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні
скарги

ОСОБА_1 м. Красноармійськ Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції

на постанову Донецького окружного адміністративного
суду

від

13 березня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-775/08 (суддя С.В. Білак)

за позовом

ОСОБА_1 м. Красноармійськ

до за участю третьої особи

Красноармійської
об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державного
казначейства України у Донецькій області

про

стягнення заборгованості з розрахунку при звільненні,
моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2008 року по справі
№ 2-а-775/08р. позовні вимоги ОСОБА_1 м. Красноармійськ до Красноармійської
об'єднаної державної податкової інспекції про стягнення заборгованості з
розрахунку при звільненні, моральної шкоди задоволені частково, внаслідок чого
стягнуто з відповідача недоплачені відпускні і компенсацію за вересень
2003року, за лютий 2004р., за липень 2004р., за лютий 2005р., за серпень
2005р., за червень 2007р. в сумі 1310,35грн., матеріальну допомогу в сумі
21,50грн., надбавку за особливі умови праці за 2003р. в сумі 822грн., витрати,
пов'язані з прибуттям до суду в сумі 57,34грн. В частині стягнення з
відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку
в сумі 23444,10грн., моральної шкоди в сумі 5000грн. було відмовлено.

В апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 м. Красноармійськ просить
скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні
позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні та моральної шкоди та ухвалити нове рішення, яким стягнути з
відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку
в сумі 23444,10грн., моральної шкоди в сумі 5000грн.

Відповідач у письмових
запереченнях та під час апеляційного розгляду справи проти доводів апеляційної
скарги заперечував, вважає, що вимоги, які викладені в апеляційній скарзі,
необґрунтовані у зв'язку з чим скарга не підлягає задоволенню.

В
апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду Красноармійська об'єднана
державна податкова інспекція просить скасувати постанову суду першої інстанції
в частині стягнення з інспекції 2211,19грн. та постановити нову ухвалу, якою
відмовити позивачу в задоволенні вимог.

Позивач під час апеляційного
розгляду справи проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час і
місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином. Клопотанням від 27.05.08р. № 1622/02-19/284 третя особа
просила розглянути справу без участі представника третьої особи.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційних скарг, заперечення на скаргу, встановила
наступне.

Позивач у період з
09.07.1990р. по 13.06.2007р. перебувала
у трудових відносинах з відповідачем та
займала посаду головного державного податкового
ревізора-інспектора. Наказом № 63-а
від 13.06.2007р. була звільнена у зв'язку з досягненням граничного віку
перебування на державній службі згідно із ст.23 Закону України “Про державну службу”.

Позивачем заявлені вимоги (з урахуванням заяви від
13.03.2008р.) про стягнення
50 % надбавки за особливі умови праці згідно до п.4 Постанови Кабінету
Міністрів України від 31 грудня 1996 р.
N 1592 «Про умови оплати
праці працівників органів державної податкової служби» за особливі умови праці в
розмірі 822 грн., недоплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення за 2002рік
в розмірі 21,50 грн., недоплаченої суми відпускних на компенсацій 1322,18 грн.,
середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 23444,10 грн.,
моральну шкоду у розмірі 5000 грн., на загальну суму 30609,78 грн.

Відповідно
до ст.8 Закону України «Про оплату
праці» умови розміру оплати
праці працівників установ
та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом
Міністрів України, крім випадку, передбаченого частиною першою статті 10 цього
Закону.

Пунктом 4
Постанови Кабінету Міністрів України
від 31 грудня 1996 р. N 1592 «Про умови оплати праці працівників органів державної
податкової служби» встановлена виплата керівним працівникам і
спеціалістам, особам начальницького складу, які здійснюють контроль за
справлянням податків та інших платежів, займаються оперативно-розшуковою
роботою та розслідуванням кримінальних справ, організовують роботу з контролю
надходження платежів до бюджетів та примусового їх стягнення, надбавки за
особливі умови праці у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням
надбавки за спеціальне звання або ранг державного службовця.

Згідно ст. 33 Закону України «Про
державну службу» державним службовцям
можуть установлюватися надбавки
за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи,
доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші
надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної
допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

За
приписами наведеної норми скорочення бюджетних
асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових
окладів, надбавок до них та фінансування інших, передбачених цим Законом,
гарантій, пільг і компенсацій.

Таким
чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо стягнення на
користь позивача невиплаченої йому надбавки за особливі умови праці в сумі 822
грн.

Порядок
обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів
України від 8 лютого 1995 р. N 100, пунктом 10 якого встановлено, що у випадках підвищення
тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації
відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в
колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді,
протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата,
включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за
проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На
госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати
та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Тобто, за приписами
наведеної норми право коригування заробітної плати та інших виплат з урахуванням
фінансових можливостей
передбачено лише для госпрозрахункових підприємств, організацій. Для бюджетних
установ і організацій, до яких належить відповідач, наведена норма є
обов'язковою.

За таких обставин, колегія
суддів вважає, що відповідач зобов'язаний був здійснювати коригування
середнього заробітку при оплаті відпусток.

Доводи
відповідача з посиланням на відсутність у колективному договорі зобов'язання
щодо здійснення коригування середнього заробітку та відсутність коштів, колегія
суддів вважає безпідставними, оскільки
обов'язок щодо здійснення коригування встановлений чинним законодавством.

Відповідач підтвердив факт
того, що в результаті арифметичної помилки позивачеві було недонараховано
матеріальної допомоги сумі 21грн.50 коп.

Посилання відповідача на
порушення позивачем встановленого строку звернення до суду колегією суддів не
прийняті до уваги, оскільки за приписами ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Статтею 233 Кодексу законів про
працю України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно до ст.116 Кодексу
законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних
працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним
суму.

Статтею 117 цього Кодексу
встановлена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні у вигляді
виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Колегія суддів вважає,
що виплата працівникові його середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку при звільненні є мірою відповідальності, а не заробітною
платою позивача, тому позивачем пропущений, встановлений ст.233 Кодексу законів
про працю України тримісячний строк для звернення до суду.

За
приписами ст.100 Кодексу
адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Відповідач наполягав
на застосуванні строку звернення до адміністративного суду , позивач не довів
наявності поважних причин його пропуску.

За таких обставин, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції
щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення
середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 23444,10 грн.

Стосовно вимог позивача щодо
стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. колегія суддів погоджує висновок
суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем заподіяння йому моральної шкоди відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 24, 184,
195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 м. Красноармійськ, Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову Донецького окружного адміністративного суду
від 13 березня 2008 року по справі № 2-а-775/08р. залишити без задоволення.

Постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 13 березня 2008 року по справі №
2-а-775/08р. залишити без змін.

Вступна
та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у
судовому засіданні 28 травня 2008 року. Ухвала у повному обсязі складена
у нарадчій кімнаті 30 травня 2008 року.

Ухвала
суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в
повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий:
Гаврищук Т.Г.

Судді:
Сухарьок М.Г.

Малашкевич С.А.