Справа № 22-а-11857/08
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2008-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ушаков
Т.С. Суддя-доповідач - Старосуд М.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

«11» листопада 2008 року справа №
22-а-11857/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді

Старосуда М.І.

суддів: при секретарі

Ханової Р.Ф., Василенко Л.А. Кірсановій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги

управління
Пенсійного фонду України в м. Брянка Луганської області, ОСОБА_1

на постанову

Луганського окружного адміністративного суду

від

25 липня 2008 року

по справі

№ 2-а-8168/08

за позовом

ОСОБА_1

до

управління Пенсійного фонду України в м. Брянка
Луганської області

про

визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання
здійснити виплату підвищення до пенсії за віком як дитині війни, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до Луганського окружного
адміністративного суду з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України
в м. Брянка Луганської області з наступними вимогами:

- визнання
протиправною бездіяльності щодо невиплати підвищення до пенсії з 01.01.2006
року у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, згідно ст.6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни";

- зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в м. Брянка Луганської області встановити
та виплатити підвищення до пенсії з 01.01.2006 року у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком;

- зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в м. Брянка Луганської області в
майбутньому при збільшенні розміру прожиткового мінімуму, встановленого для
непрацездатних осіб, збільшувати розмір підвищення до пенсії;

- стягнути
з Державного бюджету України на її користь судові витрати в сумі 53, 40
гривень.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду
від 25 липня 2008 року у справі № 2-а-8168/08 позовна заява задоволена
частково, в наслідок чого, визнані незаконними дії управління Пенсійного фонду
України в м. Брянка Луганської області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 підвищення
до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни з
09 липня 2007 року; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Брянка
Луганської області здійснити виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни з 09 липня 2007 року;
стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в
розмірі 1 грн. 70 коп.

Сторони з зазначеним рішенням суду не погодились.
Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову
суду та прийняти нове рішення, яким в задоволені позовної заяви відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням норм
матеріального права.

Зазначає, що ст. 111 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007
рік” встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії дітям війни виплачується
особам, які є інвалідами.

ОСОБА_1 також подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом першої
інстанції порушені норми Конституції України, Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", Бюджетного кодексу України. Просила суд
скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 липня
2008 року у справі № 2-а-8168/08 та прийняте нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія
суддів вважає апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач, 7 жовтня 1936 року народження, належить до соціальної
групи «діти війни», це підтверджується посвідченням № 457072 від 15.08.2005
року та користується правами і пільгами, встановленими Законом України «Про
соціальний захист дітей війни».

Позивач
зверталась до управління Пенсійного фонду України в м. Брянка Луганської
області з заявою про перерахунок доплати до пенсії як дитині війни, але
отримала відмову у перерахунку та виплаті доплати, оскільки у законодавчому
порядку питання визначення величини мінімальної пенсії за віком не вирішено.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та
юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку у тому
числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди
перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий
порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За Преамбулою Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ
законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування,
визначає принципи, засади і механізми функціонування системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та
інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат
застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим
Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та
управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків,
призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення
своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на
поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного
фонду, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних активів
застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного
управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і
статутом Пенсійного фонду.

Правовий статус дітей війни, визначає основи їх соціального захисту та
гарантії їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної
підтримки встановлює Закон України “Про соціальний захист дітей війни”.

Відповідно до ст. 6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни”,
дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 110 Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік”
встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону
України “Про соціальний захист дітей війни”, запроваджуються з 1 січня 2006
року, а статтею 6 - протягом 2006 року поетапно, за результатами виконання
бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України
за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

У 2006 році урядом не впроваджувався порядок надання пільг, передбачених
статтею 6 Закону України “Про соціальний захист дітей війни”.

Згідно ст. 111 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, у
2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до
статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"
виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для
учасників війни.

Відповідно до п. 12 ст. 71 цього Закону з метою приведення окремих норм
законів у відповідність з цим Законом зупинена на 2007 рік дія ст. 6 Закону України “Про соціальний захист
дітей війни”.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007р. № 6-рп/2007 визнані
такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), у тому
числі, п. 12 ст. 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”.

Таким чином позовні вимоги підлягають
задоволенню з 09 липня 2007 року, а саме з дня прийняття Конституційним Судом
України рішення про неконституційність положення Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», зокрема п. 12 ст. 71, яким зупинено дію ст. 6
Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

За приписами абзацу 1 частини 5, частини 3 статті 62 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік» № 489-V від 19 грудня 2006 року (у
редакції Закону України від 15 березня 2007 року N 749-У, який набрав чинності
28 березня 2007 року) для визначення мінімального розміру пенсії за
віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для осіб, які
втратили працездатність затверджений прожитковий мінімум на одну особу в
розрахунку на місяць: з 1 січня 2007 року - 380 грн., з 1 квітня 2007 року -410
грн. 06 коп., з 1 жовтня 2007 року - 415 грн. 11 коп. Таким чином, для позивача
розмір підвищення до пенсії повинен розраховуватися, виходячи із наведених
розмірів.

Обґрунтовано суд першої інстанції відмовив в задоволені вимоги позивача про
зобов'язання відповідача в подальшому нараховувати та виплачувати підвищення до
пенсії з урахуванням прожиткового мінімуму, який встановлюється на кожен рік
Законом України "Про Державний бюджет України". Оскільки, відповідно
до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням
адміністративного судочинства є захист
прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Таким чином,
неможливо зобов'язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки
відсутні факти порушення прав позивача у майбутньому.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в м. Брянка
Луганської області, ОСОБА_1 на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2008 року у справі № 2-а-8168/08 - залишити
без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду
від 25 липня 2008 року у справі № 2-а-8168/08
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді