Справа № 22а-317/08
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2008-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-317/08(22а-1899/07)
Головуючий суддя у 1-ій Категорія статобліку - 23 інстанції - Садовий І.В.
(23/351/06-АП-23/352/06-АП)
У Х В А Л А

23.04.2008
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого:
Туркіної Л.П. (доповідач),

суддів:
Коршуна А.О., Проценко О.А.,

при
секретарі - Стрелка Р.Л.

за
участю представників сторін:

від
позивача: Чулой І.С., довіреність № 20-346 від
11.07.2007;

від
відповідача: Вовк Д.В., довіреність № б/н від
27.12.2007;

від
відповідача: Позднякова Н.І., довіреність № б/н від
13.11.2007;

від
прокурора: Зіма В.Б., посвідчення № 117 від
13.08.2007,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну
скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великим
платниками податків у м. Запоріжжі на постанову господарського суду Запорізької
області від 06.06.2007 по справі № 23/351/06-АП-23/352/06-АП

за
позовом товариства з обмеженою відповідальністю
«Торговий будинок вогнетривів», м. Запоріжжя (відкрите
акціонерне товариство Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»)

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великим
платниками податків у м. Запоріжжі

за
участі прокуратури Запорізької області

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
господарського суду Запорізької області від 06.06.2007 по справі №
23/351/06-АП-23/352/06-АП задоволено позовні вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий будинок вогнетривів», м. Запоріжжя (далі - ТОВ
«Торговий будинок вогнетривів»), визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції по роботі з великим платниками податків у м.
Запоріжжі (далі - СДПІ по роботі
з ВПП) № /0 від 31.03.2006, № /1 від 28.04.2006 та № /2 від
21.06.2006; визнано протиправним та
частково скасовано податкові повідомлення-рішення № /0 від 31.03.2006, № /1 від 28.04.2006, № /2 від
21.06.2006 в частині визначення податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 1 411 011 грн. 00 коп. та застосування штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 705 505 грн. 50 коп.; стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 06
грн. 80 коп. судового збору.

Рішення
суду обґрунтовано наступним.

Керуючись
нормами чинного податкового законодавства України, а саме п. 1.7 ч. 1 ст. 1, п. 7.2 ч. 7, п/п 7.4.1,
п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, що діяла до 31.03.2005 - дня набрання чинності Законом
України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на
2005 рік» від 25.03.2005), п. 5.1 ч. 5 ст. 5
Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п. 6.2 Порядку заповнення податкової декларації,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України № 165 від 30.05.1997 «Про затвердження форм
податкової накладної, книги обліку придбання та книги обліку продажу товарів
(робіт, послуг), порядку їх заповнення», суд першої інстанції дійшов висновку, що
сума бюджетного відшкодування напряму залежить тільки від пра­вильності
визначення суми податкових зобов'язань та податкового кредиту, а з 01.06.2005
ще і від суми ПДВ, фактично сплаченої постачальникам.

Суд
визнав помилковим висновок відповідача про непідтвердження позивачем права на
по­датковий кредит, з огляду на визнання рішенням суду недійсними установчих
документів контрагента позивача вже після здійснення господарських операцій, за
якими ними були видані податкові накладні.

Додатково господарський суд зазначив, що посилання податкового органу на порушення товариством п/п 7.2.8 п.7.2, п/п
7.4.4 п.7.4 ч. 7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»,
спростовуються змістом розділів 2.2, 2.4 акту № 4/08-01-25474510 від 22.03.2006
і висновка­ми акту щодо податку на прибуток підприємства. Так, відповідні суми
витрат, понесених товариством у зв'язку з придбанням продукції у ЗАТ «НВО «Лад»
були прийняті податко­вим органом в якості валових витрат і враховані при
визначенні суми податку на прибуток підприємства.

Не
погоджуючись з рішенням суду, СДПІ по роботі з ВПП подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення господарським судом Запорізької області норм
матеріального права, просить скасувати постанову від 06.06.2007 по справі №
23/351/06-АП-23/352/06-АП та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог
ТОВ «Торговий будинок вогнетривів» відмовити в повному обсязі.

Вимоги
податкової обґрунтовано наступним.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.07.2005,
частково задоволені позовні вимоги ДПІ у
Комінтернівському районі м. Харкова: визнано недійсними усі установчі документи
та свідоцтво платника податку на додану вартість № 29016683 ЗАТ
„Науково-виробничого об'єднання «Лад», з моменту реєстрації.

Відповідач
вважає, що згідно з п/п 7.2.4 п. 7.2, 7.4.5 п. 7.4 ч. 7 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» та п. 2 Порядку заповнення податкової накладної,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України № 165 від 30.05.1997, податкові
накладні ЗАТ «НВО «Лад» з 21.01.2003 р. визнаються недійсними в силу приписів
чинного законодавства.

Оскільки питання стосується правомірності віднесення
позивачем сум ПДВ до складу податкового кредиту, то він не мав права відносити
до податкового кредиту суми, зазначені у податкових накладних,
виданих ЗАТ «НВО «Лад» починаючи з
21.01.2003.

Крім
того, в рішенні господарського суду Харківської області зазначено, що при
реєстрації підприємства у громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутня мета займатись
підприємницькою діяльністю, ніяких накладних, доручень, договорів та
банківських документів вони не підписували; підприємницьку діяльність не
здійснювали, перед податковою службою не звітували.

З
огляду на що податкова вважає, що ні ОСОБА_1 на ОСОБА_2, не тільки не були
уповноважені здійснювати продаж товарів, а й ніколи його не здійснювали, а
податкові накладні, на підставі яких позивач
відніс суми ПДВ до складу податкового кредиту, підписані особою, яка не
належить до кола осіб, наділених правом складати податкові накладні.

Крім
того, апелянт зазначив, що оскільки рішенням господарського суду Харківської
області від 20.07.2005 у справі № 24/295-05 припинено провадження по
справі в частині визнання
фінансово-господарських документів ЗАТ «НВО
«Лад» недійсними, у перевіряючих не було підстав вважати, що документи,
якими позивач підтвердив валові витрати,
недійсними, та зменшувати суму валових витрат.

З
приводу зазначення господарським судом Запорізької області про скасування
рішення від 20.07.2005 у справі № 24/295-05, яке було підставою для висновків
акту перевірки та донарахування податкових зобов'язань, податковою вказано
наступне.

Скасування
рішення господарського суду Харківської області іншим судовим рішенням, не
тягне за собою спростування обставин, що ним встановлені. Такими обставинами,
на думку СДПІ по роботі з ВПП є те, що ЗАТ „Науково-виробниче об'єднання «Лад» створено невстановленими особами з
метою здійснення незаконної діяльності для
ухилення від сплати податків та те, що засновники
підприємства не підписували жодних документів (в тому числі і податкових накладних).

Відповідач
вважає, що згідно з п/п 7.2.4 п. 7.2, 7.4.5 п. 7.4 ч. 7 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» та п. 2 Порядку заповнення податкової накладної,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України № 165 від 30.05.1997, якщо ЗАТ «НВО
«Лад» з 21.01.2003 не зареєстровано як платник ПДВ, то права на виписку
податкових накладних воно не мало, більш того, такі податкові накладні
визнаються недійсними в силу приписів чинного законодавства.

Під
час апеляційного провадження суду подано клопотання про заміну сторони у справі
у зв'язку з правонаступництвом (вих. № 20/322(чи) від 28.01.2008).

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні можливість заміни ТОВ «Торговий будинок
вогнетривів» на відкрите акціонерне товариство Запорізький металургійний
комбінат «Запоріжсталь», колегія суддів апеляційної інстанції, при відсутності
заперечень відповідача та представника прокуратури, заявлене позивачем
клопотання задовольнила.

ВАТ
«Запоріжсталь» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, позивач, зазначає
наступне.

11.07.2007
постановою Вищого господарського суду України по справі № 41/455-06 скасовано
ухвалу господарського суду Харківської області від 04.04.2007 по справі № 41/455-06 (№ 27/295-05), а справу направлено
на новий розгляд до суду першої інстанції.

18.10.2007
господарський суд Харківської області виніс рішення по справі №
42/304-07(41/455-06), згідно з яким ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова
відмовлено в позові стосовно визнання недійсними установчих документів ЗАТ НВО
«Лад» та свідоцтва платника податку на додану вартість ЗАТ НВО «Лад».

Отже,
свідоцтво платника податку на додану вартість, яке видано ЗАТ НВО «Лад» є
діючим і дана особа, як на час виписки податкових накладних, так і на даний час
має статус платника ПДВ.

Враховуючи
зазначене вище, позивач вважає, що ЗАТ НВО «Лад» здійснювало виписку податкових
накладних як особа, що належно зареєстрована платником ПДВ, та у повній
відповідності з вимогами п.п. 7.2, 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», а ТОВ «Торговий будинок вогнетривів» на підставі належно
отриманих податкових накладних та у відповідності з вимогами п.п. 7.4, 7.5 ст.
7 Закону України «Про податок на додану вартість», правомірно формувало по
даним операціям суми податкового кредиту.

У
судовому засіданні представники позивача та відповідача, доводи, заявлені в
апеляційній скарзі та у відзиві на неї, підтримали повністю. Прокурор підтримав
доводи апелянта.

Вивчивши
матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та заперечення на
неї, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача та прокуратури,
колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову в задоволенні
вимог апеляційної скарги, керуючись наступним.

Як
встановлено судом першої інстанції, підтверджено матеріалами по справі та поясненнями сторін,
СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі
проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання ТОВ
«Торговий будинок вогнетривів» вимог податкового та валютного законодавства.

За
наслідками перевірки складено акт № 4/08-01-25474510 від 22.03.2006 «Про
результати планової виїзної документальної перевірки дотримання вимог
податкового та валютного законодавства товариством з обмеженою відповідальністю
«Торговий будинок вогнетривів» за період з 01.07.2003 по 30.09.2005».

На
підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.03.2006
№ /0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку
на додану вартість у сумі 561 834 грн. 00 коп. та визначено штрафні санкції у
сумі 280 917 грн. 00 коп. та податкове повідомлення-рішення № /0 від
31.03.2006, яким визначене податкове зобов'язання з ПДВ у сумі 2 116 543 грн. 50 коп. (1 411 029 грн. 00
коп. - основний платіж; 705 514 грн. 50 коп. - штрафні санкції).

Відповідно
до висновків акту, перевіркою встановлені порушення п/п 7.7.1 п. 7.7, п/п 7.2.4,
7.2.8 п. 7.2, п/п 7.4.4, 7.4.5 п. 7.4 ч. 7 ст. 7 Закону України «Про пода­ток
на додану вартість» № 168/97 від 03.04.1997, що призвело до заниження податку
на до­дану вартість у суму 1 972 863 грн. 00 коп.

За
результатами адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень №
/0 від 31.03.2006 та № /0 від 31.03.2006, винесено
податкові повідомлення-рішення №
/1 від 28.04.2006, №
/2 від 21.06.2006, № /1 від 28.04.2006 та № /2 від
21.06.2006.

Не
погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням ТОВ «Торговий
будинок вогнетривів» подано до господарського суду Запорізької області позови вих. № 1270 від
27.06.2006 про скасування в повному обсязі податкових повідом­лень-рішень № /0 від 31.03.2006, № /1 від 28.04.2006, №
/2 від 21.06.2006 та вих. № 1269 від 27.06.2006 про скасування в повному обсязі податкових повідом­лень-рішень
№ /0 від 31.03.2006, № /1 від 28.04.2006, № /2
від 21.06.2006.

Позовні
вимоги зазначених заяв позивача обґрунтовано відсутністю з боку ТОВ «Торговий
будинок вогнетривів» порушень п/п 7.7.1 п. 7.7, п/п 7.2.4, 7.2.8 п. 7.2, п/п
7.4.4, 7.4.5 п. 7.4 ст. ч. 7 ст. 7 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами».

Ухвалою
суду від 05.10.2007 об'єднано в одне провадження адміністративні справи за №№
23/351/06-АП, 23/352/06-АП, відкриті за позовними заявами ТОВ «Торговий будинок
вогнетривів» вих. № 1270 від 27.06.2006 та
вих. № 1269 від 27.06.2006;
справі привласнено № 23/351/06-АП-23/352/06-АП.

Колегія
вважає що висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам та
діючому законодавству, виходить з такого.

Перевіркою
встановлено, що між позивачем та ЗАТ «НВО «Лад» було укладено договір від
30.05.2003 № Л-ТД/76. На виконання умов договору позивачем від ЗАТ «НВО «Лад»
була отримана продукція та податкові
накладні на загальну суму 11 837 067 грн. 34 коп., в тому числі податок на
додану вартість у сумі 1 972 844 грн. 00 коп.

Факт
наявності операцій податкова не спростовує, включає витрати за ними до складу
валових.

Суми
податку на додану вартість включені до податкового кредиту за липень - грудень
2003 року.

Рішенням
господарського суду Харківської області від 20.07.2005 у справі № 27/295-05 за
позовом ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова визнані недійсними усі
установчі документи та свідоцтво платника податку на додану вартість № 29016683
ЗАТ «Науково-виробниче об'єднання «Лад» - з моменту реєстрації. Зазначене
рішення стало підставою для висновків перевіряючи про завищення позивачем сум
податкового кредитую

Зазначений
висновок є помилковим з огляду на наступне.

Відповідно
до п. 1.7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» по­датковим
кредитом є сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зо­бов'язання
звітного періоду, яка визначається згідно з цим Законом.

Згідно
з п/п 7.4.1 п. 7.4 ч. 7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»,
у редакції, що діяла на момент спірних правовідносин, пода­тковий кредит звітного періоду складається із сум
податків, сплачених (нарахованих) пла­тником
податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг),
вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу)
та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Нормами законодавства України, передбаченими у п/п 7.4.5
п. 7.4 ч. 7 ст. 7 зазначеного нормативного акту, не
дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті
податку, що не підтверджені податковими накладними.

Виходячи з п. 5.1 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» валові витрати
виробництва та обігу визначаються як сума будь-яких витрат платника податку у
грошовій, мате­ріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Як
передбачено п. 7.2 ч. 7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» та
п. 6.2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА
України №165 від 30.05.97 «Про затвердження форм податкової накладної, книги
обліку придбання та книги обліку продажу товарів (робіт, послуг), порядку їх
заповнення», факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг), а також
право покупця, зареєстрованого як платник податку, на включення до податкового
кредиту витрат по сплаті податку на дода­ну вартість засвідчує податкова
накладна.

Відповідно
до п/п 7.2.3, 7.2.6 п. 7.2 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану
вартість» податкова накладна складається в момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох примірниках і надається покупцю на його вимогу
продавцем товарів (робіт, послуг).

Частиною
3 п/п 7.2.3 п. 7.2 ч. 7 ст. 7 вказаного Закону передбачено, що податкова на­кладна
є звітним податковим документом і, одночасно, документом розрахунковим.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що позивачу відвантажено продукцію та випи­сано
податкові накладні ЗАТ НВО «Лад». Розрахунки за придбаний товар проведені у
безготівковій формі.

Су­ми
податку на додану вартість у розмірі 1 972 844 грн. 55 коп. на підставі
податкових накладних відображено в книзі
обліку придбання товарів (робіт, послуг), в податкових деклараціях з ПДВ за
липень - грудень 2003 року та включено
до податкового кредиту.

Відповідність
податкових накладних позивача нормам, закріпленим у п/п 7.2.1 п. 7.2 ч. 7 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» відповідачем не оспорюються.

Згідно
з п. 7.5 ч. 7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою
виникнення права платника податку на податковий кредит є:

-
дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату то­варів
(робіт, послуг);

- дата отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платни-­

ком
податку товарів (робіт, послуг).

Даними нормами законодавства також визначено і два випадки неможливості включення витрат по сплаті податку на додану
вартість до податкового кредиту звітного періоду:

- у разі, коли вартість придбаних
товарів не відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) чи основних
фондів (після 31.03.2005 - у разі якщо суми сплачених податків не стосуються
придбання товарів (послуг), що використовуються у оподаткову­ваних операціях в
межах господарської діяльності платника податку);

- у разі не підтвердження витрат
по сплаті податку на додану вартість належними податковим накладними.

Посилання
перевіряючих на порушення позивачем п/п 7.2.8 п. 7.2, п/п 7.4.4 п.7.4 ч. 7 ст.7
Закону України «Про податок на додану вартість», судом до уваги не беруться та
спростовуються змістом розділів 2.2, 2.4 акту податкової перевірки № 4/08-01-25474510
від 22.03.2006, а також висновка­ми акту щодо податку на прибуток
підприємства.

Оскільки
факт наявності податкових накладних перевіркою підтверджено, відповідні суми витрат, понесені товариством у зв'язку з придбанням продукції у ЗАТ
«НВО «Лад» були прийняті податко­вим
органом в якості валових витрат і враховані при визначенні суми податку на
прибуток підприємства, то слід визнати, що сума податкового кредиту була
сформована підприємством правомірно, за винятком ПДВ у розмірі 18 грн. 50 коп.,
що витікає з такого.

Перевіркою
також встановлено порушення позивачем п/п 7.4.4 п. 7.4. ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», а саме, до складу податкового кредиту без
документального підтвердження віднесено суми ПДВ у розмірі 18 грн. 50 коп. по
витратах на придбання під час відрядження паливно-мастильних матеріалів для
легкових автомобілів на загальну суму 111 грн. 00 коп.

Зазначене
порушення позивачем не оскаржується.

Згідно
наданого відповідачем розрахунку штрафних санкцій та основного платежу, позивач
уточнив позовні вимоги та просив визнати спірне податкове повідомлення-рішення
№ /0 нечинним в частині.

Оскільки
між сторонами не точиться спір щодо визначення розміру податкових зобов'язань,
то зменшення підприємству суми бюджетного відшкодування, визначеного за
вересень, листопад та грудень 2003 р., у зв'язку із зменшенням податкового
кредиту по операціям із ЗАТ НВО «Лад» є
необґрунтованим та таким, що не відповідає чинному законодавству, як і
визначення суми податкового зобов'язання з ПДВ за зазначений період.

За
таких обставин, колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції
щодо протиправності оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Посилання
податкової на те, що податкові накладні ЗАТ НВО «Лад» не могли бути підставою
для формування податкового кредиту
підприємства у липні - грудні 2003 року, оскільки рішенням
господарського суду Харківської області від 20.07.2005 у справі № 27/295-05 за
позовом ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова визнані недійсними усі
установчі документи та свідоцтво платника податку на додану вартість № 29016683
ЗАТ “Науково-виробниче об'єднання «Лад» з моменту реєстрації, суд до уваги не
приймає та зазначає.

Рішення
господарського суду Харківської області від 20.07.2005 у справі № 27/295-05
стало підставою для висновків перевіряючих про завищення позивачем сум
податкового .

Зазначений
висновок є помилковим з огляду на те, що рішення господарського суду
Харківської області від 20.07.2005 у справі № 27/295-05 скасовано касаційною
інстанцією в частині задоволених позовних вимог, що виключає можливість
посилання на визнання недійсними установчих документів та свідоцтва платника
ПДВ ЗАТ НВО «Лад», а також обґрунтованість акту ДПІ Комінтернівського району м.
Харкова про анулювання свідоцтва платника ПДВ ЗАТ НВО «Лад» на підставі рішення
господарського суду Харківської області у справі №27/295-05.

Посилання
податкової на мотивувальну частину названого рішення також не приймаються
колегією суддів, виходячи з норм ч. 1 ст. 72 КАС та різного суб'єктивного
складу у справі, що розглядається, та справі №27/295-05.

Посилання
апелянта на обставини, встановлені рішенням місцевого Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 03.10.2007 у справі за позовом ДПІ у
Комінтернівському районі м. Харкова до громадян ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ЗАТ
НВО «Лад» також не приймаються до уваги, виходячи з норм ч.1 ст.72 КАС.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 200 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великим платниками
податків у м. Запоріжжі на постанову господарського суду Запорізької
області від 06.06.2007 по справі № 23/351/06-АП-23/352/06-АП слід залишити без
задоволення, а постанову господарського суду Запорізької області від 06.06.2007
по справі № 23/351/06-АП-23/352/06-АП - без змін.

Керуючись
ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великим
платниками податків у м. Запоріжжі
на постанову господарського суду
Запорізької області від 06.06.2007 по справі № 23/351/06-АП-23/352/06-АП залишити без задоволення.

Постанову
господарського суду Запорізької області від 06.06.2007 по
справі № 23/351/06-АП-23/352/06-АП - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала
може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Ухвалу складено в
повному обсязі 22.07.2008.

Головуючий
суддя:
Л.П. Туркіна

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя: О.А
Проценко