Справа № 22-а-11336/08
Суддя: Бараненко І.І.
Дата ухвалення: 2008-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П о с т а н о в а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2008 року
місто Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Бараненка І.І.,

суддів: Коваля М.П.,

Маслія В.І.,

при секретарі судового засідання - Калініній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду
м.Києва від 13 березня 2006 року в адміністративній справі №2-254/06 за позовом
ОСОБА_1 до Київського міського військового комісаріату про перерахунок та
виплату разової щорічної грошової допомоги,

в с т а н о в и в :

У січні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому,
посилаючись на порушення відповідачем норм чинного законодавства, просив
визнати бездіяльність військового комісаріату щодо нарахування щомісячної
разової грошової допомоги як інваліду 2-й групи і виплати недоплаченої суми за
минулий час протиправною, зобов'язати відповідача провести перерахунок розміру
щомісячної разової грошової допомоги за 1998-2005 р.р. як інваліду війни 2-ї
групи та виплатити різницю.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 13 березня 2006 року
у задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив, що оскільки
проведення розрахунків по збільшення розміру
надбавок стосовно осіб, яким пенсію призначено відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», Постановами
Кабінету Міністрів не передбачено, вимоги позивача задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача та, перевіривши доводи апеляції наявними в
матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив військову службу у
Збройних Силах України і звільнений з військової служби на підставі Наказу
Головнокомандуючого військами протиповітряної оборони від 23.04.1987р. №0374 на
підставі п. «а» ст. 59 (за віком).

Згідно довідки серії КИЕ -1 виданої Дніпровською МСЕК Міністерства оборони
України позивач є інвалідом 2-ї групи у зв'язку з пораненням, пов'язаним з
виконанням військового обов'язку при виконанні інтернаціонального обов'язку.

Позивачу призначено пенсію з наступного розрахунку грошового забезпечення:
посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років
40%, грошове забезпечення збільшено на 100%, робота з таємними виробами, носіями
документів 15%, за безперервну службу 90%, премія 33,3%, а також надбавка
інваліду війни 2 групи, щомісячна допомога інваліду війни 3 групи та надбавка
самотньому інваліду 2 групи з розрахунку 19,91 грн. Тобто розмір підвищення
пенсії позивачеві здійснено згідно п. «е» п.2 Постанови Кабінету Міністрів
України від 03.01.2002р. №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних
виплати окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету» зі змінами внесеними Постановою Кабінету
Міністрів України від 27.08.2003р. №1350 «Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» нормативні акти органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни,
передбачені цим Законом, є недійсними.

Також ст.22 Конституції України гарантує, що конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною
цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Статтею 8 Конституції України, в Україні визнається принцип верховенства
права, тобто Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Відповідно до ч.4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам II групи - вісім
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до п.п.«е» п.2 постанови Кабінету Міністрів України від
03.01.2002р. №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат
окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету», встановлено, що виходячи з розміру 19,91 грн.
провадиться розрахунок підвищення, передбачених Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» під час призначення
перерахунку пенсій відповідно до закону України "Про пенсійне
забезпечення, Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб» та зазначених п.п.«а» п.1.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з 1 січня 2005 року мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків - 25, у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Відповідно до Закону України «Про затвердження прожиткового мінімуму на
2005 рік», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність,
встановлено в розмірі 332 гривні.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень перевіряють чи прийняті (вчинені) вони, зокрема,
на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України (ч.3 ст.2 КАС України).

У зв'язку з тим, що будь-яких обмежень в застосуванні зазначеного розміру
мінімальної пенсії за віком, цей Закон не встановлює, колегія суддів вважає дії
відповідача по встановленню позивачу підвищення розміру пенсії виходячи з суми
19,91 грн., встановленої постановою Кабінету Міністрів України №1 від
03.01.2002р., суперечать нормам Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», яким встановлено розмір мінімальної пенсії за
віком на рівні прожиткового мінімуму.

Таким чином, висновки суду першої інстанції суперечать вимогам ст.ст.8, 22,
55 Конституції України, ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Проте, позовні вимоги щодо перерахунку підвищення пенсії, як інваліду війни
2-ї групи і виплатити різницю за період з 1998р. по 2002 роки не можуть бути
задоволені виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.99, 100 КАС України, для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. А пропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на
цьому наполягає одна із сторін.

В матеріалах справи відсутнє клопотання відповідача про застосування
річного строку для звернення до суду за захистом порушених прав позивачем.
Спірні правовідносини виникли до 1 вересня 2005 року, тобто до набрання
чинності Кодексу адміністративного судочинства, а тому колегія суддів приходить
до висновку про можливість застосувати 3-х річний строк для звернення до суду,
передбачений нормами Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004р.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
справи.

Беручи до уваги те, що при вирішенні справи суд першої інстанції порушив
зазначені вище норми матеріального та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи в частині відмови у задоволенні позовних вимог у
межах строку позовної давності, постанову Дарницького районного суду міста
Києва від 13 березня 2006 року належить скасувати частково і в цій же частині
позовних вимог прийняти нове судове рішення, яким зобов'язати Київський міський
військовий комісаріат провести перерахунок разової допомоги до 5 травня за
2003-2005р.р.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.160, 195, 198, 202, 205, 207
КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 13 березня 2006 року в
адміністративній справі №2-а-254/06 та постановити нову.

Задовольнити позов ОСОБА_1 частково.
Зобов'язати Київський міський військовий
комісаріат зробити перерахунок разової
грошової допомоги до 5 травня за 2003-2005 роки.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї
може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня складення цієї постанови у повному обсязі.

Головуючий
__________________
І.Бараненко

Судді: __________________ М.Коваль

__________________
В.Маслій

ДАНУ ПОСТАНОВУ СКЛАДЕНО У ПОВНОМУ
ОБСЯЗІ 29 ВЕРЕСНЯ 2008 РОКУ