Справа № 22-а-1893/08
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2008-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2008 року
Обрізко І.М. Онишкевича Т.В. Улицького В.З.
Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого
суддів:
за участю секретаря - Троцького Є.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 на
постанову господарського суду Рівненської області від 11 вересня 2007 року по
адміністративній справі № 19/252/07 за позовом заступника прокурора міста Рівне
в інтересах держави в особі Рівненського обласного відділення Фонду соціального
захисту інвалідів до підприємця ОСОБА_1 про стягнення 1838 грн. 89 коп.,-
міста Рівне в інтересах держави в особі Рівненського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача 1838 грн.
89 коп. адміністративно-господарських санкцій за недодержання нормативу робочих
місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у 2006 році.
Постановою господарського
суду Рівненської області від 11 вересня 2007 року
позов задоволено. Суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 з
середньообліковою чисельність працюючих 9 чоловік у порушення зазначених вимог
закону не виконав нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2006
році у кількості 1 чоловіка, за що до нього правомірно з дотриманням вимог ст.
20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»
застосовано адміністративно - господарські санкції на суму 1838,89 грн.
погодившись із зазначеним судовим рішенням приватний підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з якої із-за порушення норм
матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду
обставинам справи, просить вище вказану постанову скасувати та відмовити
позивачу в задоволені позову. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на
те, що на нього не покладено обов'язок займатися пошуком інвалідів для
працевлаштування і те, що штрафна санкція до роботодавця може застосовуватись
лише тоді, коли інваліду при його зверненні про працевлаштування було
відмовлено в цьому. Також вказує, що він звільнений від сплати штрафної
санкції, оскільки він є платником єдиного податку, відповідно до Указу
Президента України від 28.06.1999 року №746/99 ( із змінами та доповненнями).
Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її
Головуючий 1-ї інст. Тимошенко О.М. Рядок
статзвіту № 66 Господарський суд Рівненської області
Справа №22-а-1893/08 Доповідач: Обрізко І.М.
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.
спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
відповідності до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», для підприємств, установ організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової
чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8
до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Роботодавці самостійно
здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць і
виконання такого нормативу вважається працевлаштування інвалідів. Згідно п. 3
«Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів»,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 року №314,
робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим
вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване
спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів
Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію
шляхом працевлаштування на ньому інваліда.
ст. 20 вказаного Закону підприємства, установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих
інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього
Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду адміністративно -
господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної
заробітної плати на відповідному підприємстві, за кожне місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче
місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом,
визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка
використовує найману працю. Термін сплати санкції встановлено до 15 квітня
року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу.
аналіз вказаних правових норм та виходячи з даних звіту (форми №10-ПІ) про
зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік від 29.01.2007 року,
середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу у звітному
періоді в підприємця ОСОБА_1 склала 9 осіб, то останній зобов'язаний був створити одне
робоче місце для працевлаштування інвалідів, в зв'язку з чим йому підставно
нараховано штрафну санкцію у розмірі 1838,89 грн.
які маються у справі, не вбачається, що відповідач створив робоче місце у
відповідності до вимог п. 3 «Положення про робоче місце інваліда і про порядок
працевлаштування інвалідів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 03.05.1995 року за N314.
апелянта про помилкове посилання суду першої інстанції на постанову Кабінету
Міністрів України від 03.05.1995 року за № 314, яка втратила чинність у зв'язку
з наявною постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року №70, уваги
не заслуговує, позаяк предметом спору є правовідношення, що мали місце до
набрання чинності останньої.
апелянта не є аргументовані з покликанням на Указ Президента України від
03.01.1996 року №727/98, в редакції Указу за №746/99 від 28.06.1999 року, з
подальшими змінами й доповненнями, що він звільнений від сплати внесків до
Фонду України соціального захисту інвалідів, тому й вимоги позивача
безпідставні, однак вказаним Указом фізичні особи, які використовують найману
працю не звільняється від штрафних санкцій за не створення робочих місць для
З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду обставинам справи.
Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів ,-
Апеляційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
постанову господарського суду Рівненської області від 11 вересня 2007
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом одного
місяця після набрання нею законної сили безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Обрізко І.М.
Онишкевич
Т.В. Улицький В.З.

Головуючий суддя:

судді колегії:

Повний текст ухвали виготовлено

та підписано 25.09.2008 року.