Справа № 22-а-7183/08
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 липня 2008 року
справа
№ 22-а-7183/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Білак С.В.

Сухарька М.Г. при секретарі
судового засідання

Безруковій В.М.

за участю представників:

від позивача:

не з'явився

від відповідача:

не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Первомайської міської ради Луганської області

на постанову Первомайського міського суду Луганської
області

від

20 травня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-72/08 (суддя Скочій Г.Д.)

за позовом

ОСОБА_1 м. Первомайськ

до

Управління праці та соціального захисту населення
Первомайської міської ради Луганської області

про

визнання дій неправомірними, стягнення недоплаченої
разової щорічної грошової допомоги

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Первомайського міського суду
Луганської області від 20 травня 2008 року по справі № 2-а-72/08 позов
ОСОБА_1 м. Первомайськ
до Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради
Луганської області був задоволений частково, внаслідок чого зобов'язано
Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради
Луганської області доплатитиОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу за 2007р. в
сумі 2920,48грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог було
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представники відповідача, позивача у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце
апеляційного розгляду були
повідомлені
належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, встановила наступне.

Позивач віднесений до 1 категорії осіб,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується
посвідченням серії А № 439904 від 26.02.04р. Позивач є інвалідом війни, що
підтверджується посвідченням серії
Б № 526030 (арк. справи 6), та був інвалідом 3
групи, якому при повторному огляді встановлена 2 група інвалідності з
26.05.05р. по 15.05.08р., про що свідчить довідка Луганської МСЕК № 0016307.
Позивачем заявлені вимоги стосовно щорічної грошової допомоги як ветерану війни
- інваліду війни 2 групи за 2004-2008рр.

Відповідно до
п.2 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства
внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР,
Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої
розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок
поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання
службових обов'язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних
аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням
ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Пільги
для інвалідів війни визначені у Законі України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII, за
приписами частини 5 статті 13 якого,
інвалідам війни 2 групи встановлена щорічна до 5 травня разова грошова допомога
у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Відповідачем щорічна разова допомога
за 2004рік була виплачена позивачу в сумі 130грн., за 2005р. в сумі
270,00грн., за 2006р. в сумі
330,00грн., за
2007рік в розмірі 360,00грн.

Мінімальна пенсія за віком складала: у
2004році - 92,45грн. згідно з Законом України № 1058 від 09.07.03р., у 2005році
- 332,00грн. згідно з Законом України № 2505 від 25.03.05р., у
2006році - 359,00грн. згідно з Законом України № 2235 від 20.12.05р., у
2007році - мінімальна пенсія станом на 5.05.07р. складала 410,06грн. згідно зі
ст. 62 Закону України № 489 від 19.12.06р.

Статтею
44 Закону України «Про державний бюджет України на 2004рік» встановлено, що у
2004році виплата щорічної разової допомоги інвалідам війни 3 групи відповідно
до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», здійснюється у розмірі 130
грн.

Однак, пунктом 1 Рішення Конституційного
Суду України від 1 грудня 2004 року №
20-рп/2004 у справі № 1-27/2004 положення статті 44 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2004 рік» визнані неконституційними та втратили
чинність.

Таким
чином, разова грошова допомога у 2004році становить 647,15грн.(92,45х7). З
урахуванням виплаченої суми щорічної разової допомоги 130 грн., позивачеві
підлягає виплаті 517,15грн.

Стосовно
виплати щорічної разової допомоги у 2005, 2006 роках колегія суддів
зазначає, що судом першої інстанції прийнято до уваги, що згідно до ст. 34 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2005 рік» та ст. 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006
рік» у 2005, 2006 роках виплата щорічної разової допомоги інвалідам війни 2, 3
групи відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» здійснюється у
розмірі 270грн., 330грн. відповідно. Наведені норми до теперішнього часу не визнані неконституційними.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно було
виплачено позивачеві за 2005 рік 270
грн., за 2006р. 330грн.

Статтею 29 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» виплата щорічної разової допомоги інвалідам війни
відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» у 2007році була встановлена у
розмірі 360,00грн. Однак, рішенням Конституційного Суду України від 9
липня 2007 року № 6-рп/2007 положення
цієї статті втратили чинність, як такі, що визнані неконституційними.

Таким чином, колегія суддів погоджує
висновок суду першої інстанції щодо права позивача на отримання разової
грошової допомоги до 5 травня в розмірі, встановленому ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно до ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в
дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого
бюджетів. Щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до
статті 17-1 даного Закону здійснюють органи праці та соціального захисту
населення.

Враховуючи
викладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо
стягнення з відповідача одноразової щорічної допомоги за 2007рік в розмірі
2920,48грн. (410,06Ч8-360).

Колегія суддів не приймає посилання
скаржника на відсутність порядку сплати щорічної допомоги за 2004-2007рр. у
зв'язку із прийнятими Конституційним судом України рішень з огляду на те, що
судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в незалежності
від надходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги.

Стосовно
виплати щорічної разової грошової
допомоги за 2008 рік, колегія суддів зазначає, що пунктом 2 Рішення
Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані
такими, що не відповідають Конституції України, серед інших, положення пункту
20 розділу П Закону України „Про
Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України” стосовно виплати щорічної разової допомоги,
зокрема, інвалідам війни.

Але враховуючи, що на момент звернення до суду (19 березня 2008р.) термін виплати не
настав, то колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача за рахунок коштів
Державного бюджету України щорічної разової допомоги до 5 травня за 2008 рік
не підлягають задоволенню.

Застосування судом першої інстанції встановленого ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства України строку звернення до суду, колегія суддів вважає
безпідставним, виходячи з наступного.

Наслідки пропущення строків звернення до
адміністративного суду визначені у ст.100 Кодексу адміністративного судочинства
України, згідно до якої пропущення
строку звернення до адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому
наполягає одна із сторін.

Як вбачається з
матеріалів справи, при
розгляді справи судом першої інстанції сторони не наполягали на застосуванні строків звернення до суду. За
таких обставин, суд першої інстанції не мав права самостійно застосовувати
строки звернення до суду.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті
постанови були порушені норми матеріального та процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись
статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області на
постанову Первомайського міського суду Луганської області від 20 травня 2008
року по справі № 2-а-72/08 залишити без задоволення.

Скасувати постанову Первомайського
міського суду Луганської області від 20 травня 2008 року по справі № 2-а-72/08.

ПозовОСОБА_1 м. Первомайськ до Управління
праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської
області про визнання дій незаконними, стягнення недоплаченої разової грошової
допомоги до 5 травня в сумі 13159,31грн. задовольнити частково.

Визнати
незаконними дії Управління праці та соціального захисту населення Первомайської
міської ради Луганської області щодо відмови в перерахунку та виплаті щорічної
разової грошової допомоги за 2004р., 2007р.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області
доплатитиОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу за 2004 та 2007 роки у
загальній сумі 3437,63грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова постановлена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому
засіданні 11 липня 2008 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Т.Г.
Гаврищук

Судді:
С.В. Білак

М.Г.
Сухарьок

З
оригіналом згідно:

Суддя
Т.Г. Гаврищук