Справа № 22а-1241/08
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2008-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 22а -1241/2008 Головуючий
суддя у 1-і
категорія статобліку - 19 інстанції - Городецький
У Х В А Л А

Іменем України

03 липня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді Сафронової С.В. (доповідача)

суддів: Поплавського
В.Ю.

Уханенко С.А.

при секретарі Фірсік Д.Ю.

за участі: позивача
ОСОБА_1. та представників відповідача - Захожа Н.А., Шульги О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну
скаргу ОСОБА_1на постанову Новомосковського районного суду
Дніпропетровської області від 03 вересня 2007 року

у адміністративній справі № 2а-141/07
за позовом ОСОБА_1до Управління Пенсійного фонду України
в Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання
розпорядження неправомірним, накладення зобов'язання, стягнення заборгованості
по пенсійним виплатам, стягнення компенсації втрати частини пенсії в зв'язку з
порушенням термінів її виплати, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі на постанову
Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня
2007 року ОСОБА_1. просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти
нову постанову, якою задовольнити його адміністративний позов, в якому
ставилося питання про визнання неправомірним розпорядження УПФ України в
Новомосковському районі № 137325 від 26.10.2006 р., про зобов'язання
відповідача зробити перерахунок його пенсії та виплатити заборгованість з
27.04.2006 р. і компенсацію втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням
термінів її виплати, а також про стягнення на його користь з відповідача
моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн.

На
обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом норм
процесуального права, які полягають у недотримання визначеного ч.2 ст.107 і
ст.122 КАС України строку відкриття провадження у справі та розгляду її
протягом розумного строку, але не пізніше двох місяців з дня відкриття
провадження у справі, а також у незастосуванні судом норм ч.2 ст.71 КАС
України, відповідно якої обов'язок доказування правомірності свого рішення
покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Мотивуючи порушення судом норм матеріального права позивач посилається на
невірне застосування судом ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» відповідно до п.4 якої періоди трудової діяльності та
інші періоди враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до набрання
чинності цим законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло раніше, оскільки при розрахунку його
стажу роботи працівники УПФУ не врахували положення діючої по цей час Постанови
Ради Міністрів № 252 від 13.04.1973 р «Об утверждении Правил исчисления
непрерывного трудового стажа…». Вказує також на не врахування судом вимог ст.27
Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» якою встановлено,
що за бажанням пенсія за період страхового стажу, набутого з дня чинності
нового Закону, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства,
а також вимог ст.21 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка на думку
позивача повинна була застосована до нього в частині встановлення передбаченої
п.«а» цієї статті надбавки, що встановлюється до пенсії за віком, у тому числі
обчисленої в мінімальному розмірі, непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму
утриманні непрацездатних членів сім'ї, на кожного непрацездатного члена сім'ї в
розмірі соціальної пенсії, передбаченої для відповідної категорії працездатних.

Крім того, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач вказує на те, що суд не
дослідив обставини, що мають значення для справи та прийняв до
уваги і визнав встановленими недоведені відповідачем обставини. Вказані
порушення а думку апелянта полягають у тому, що: відповідачем не зроблена
корекція із його заробітку до 01.01.1992 р. відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 20.07.1992 п. № 395; показники середньомісячної зарплати
згідно додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 р. були
округлені працівниками УПФУ до цілих чисел, хоча згідно постанови КМУ від
26.08.1996 р. № 1002, на яку посилається представник відповідача, округлюється
все (крім заробітної плати, з якої обчислюється пенсія) і ця постанова відносно
постанови 2003 р. зстаріла, а показники середньомісячної зарплати в новій
постанові вже скориговані і не підлягають змінам.

Відповідач не погоджуючись з
вимогами апеляційної скарги ОСОБА_1. у зв'язку з їх необґрунтованістю подав
письмові заперечення, в яких посилаючись
на положення Постанови Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 р. № 1783 та
від 26.08.1996 р. № 1002, а також на вимоги ст.27, ст.36 закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вказує на законність
судового рішення та просить відмовити у задоволені апеляційної скарги ОСОБА_1.

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідача,
оглянувши матеріали справи, перевіривши
доводи апеляційної скарги апеляційної скарги та заперечення на неї,
колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з
огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що
позивач ОСОБА_1. набув право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно
списку № 2 з 28.04.2006 року і за його
зверненням 10.05.2006 р. йому вперше було призначено пенсію у розмірі 398,42
грн., який обчислено із розрахунку середнього заробітку в сумі 1376,27000
(31.12.1993) за 60 місяців, з урахуванням загального стажу роботи 28 років 2
місяця 25 днів, до складу якого входить робота за списком № 2 за 13 років 3
місяця 15 днів. При розрахунку пенсії позивача за новою формулою відповідачем
прийнято до уваги коефіцієнт стажу 0.28167 - 338 міс. З розміру пенсії за віком
387.65000 та доплати за поднормативний стаж за 3 роки - 10.77000. Зазначені
обставини підтверджується протоколом № 63502 від 26.10.2006 р. (а.с.5), який не
оскаржується позивачем.

Судом встановлено, що позивач не погоджується з розпорядженням Управління
Пенсійного фонду України в Новомосковському районі № 137325 від 26.10.2006 р.,
яким ОСОБА_1. було перераховано пенсію через зміну надбавки, у зв'язку з чим
розмір пенсії позивача з 01.10.2006 р.
став складати розмір 398,63 грн. Будь-яких змін у даному розпорядженні щодо
періоду розрахунку та розміру заробітної плати, стажу роботи, коефіцієнту
стажу, розміру пенсії за віком та доплати за поднормативний стаж - не відбулося
(а.с.6). Перерахунок пенсії позивачу був зроблений на підставі довідки про
заробітну плату за період з 01.01.1989
р. по 31.12.1993 р. (а.с.7-8) з урахуванням середнього заробітку за минулий рік
(повний 2005 р.) у розмірі 735.57 грн., суми коефіцієнтів заробітної плати -
112.26171, індивідуального коефіцієнту для обчисленні - 1.87103 та
середньомісячного заробітку для обчислення - 1376,27 грн.

Вищенаведені розрахунки при призначенні та перерахуванні пенсії позивача
проведені відповідачем у відповідності до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів
України № 1783 від 20.11.2003 р. та з вірним застосуванням визначених Державним
комітетом статистики показників за період з 1958 р. по 2002 р.

Доводи позивача щодо застосування Постанови Кабінету Міністрів України №
395 від 20.07.1992 р. при розрахунку його пенсії не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки вказана постанова була прийнята з метою додаткового коригування
рівнів державних пенсій, призначених до 01.01.1992 р., а тому її положення не
розповсюджуються на позивача, якому пенсія призначена з квітня 2006 року.

Округлення показників середньомісячної заробітної плати при призначенні
позивачу пенсії повністю узгоджується з п.2
Постанови Кабінету Міністрів України № 1783 від 20.11.2003 р., на яку
посилається позивач в адміністративному позові та апеляційній скарзі.

Посилання апелянта на неправильне визначення відповідачем періоду
страхового стажу, набутого до дня набрання чинності нового Закону та є безпідставним та суперечить матеріалам
справи, оскільки пенсія позивача нарахована відповідно до про його заробітну
плату за період з 01.01.1989 р. по
31.12.1993 р., що відповідає вимогам ст.ст.24,26,27 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Вимоги позивача щодо перерахунку його пенсії з врахуванням надбавки у
зв'язку з знаходженням на утриманні непрацездатних членів сім'ї не можуть бути
задоволені, оскільки Законом України
«Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» ця надбавка йому не передбачена.
Відповідно до ст.6 вказаного Закону згадана позивачем надбавка є державною соціальною допомогою, на отримання якої
мають право визначені цим Законом категорії непрацездатних громадян, у
яких сукупність виплат, разом з
пенсійними виплатами із системи пенсійного забезпечення та іншими доходами, не
досягають розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних
громадян. При цьому, ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» пенсія непрацездатним
членам сім'ї призначається лише у зв'язку з втратою годувальника

Відмовляючи ОСОБА_1 . в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з
того, що при призначенні йому у 2006 році пенсії
за віком, відповідачем не було допущено порушень норм пенсійного законодавства,
а тому і відсутності підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що висновки
суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1. ґрунтуються на
вимогах нормативних актів України, є належним чином
мотивованим і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального
закону, у тому числі і тих, на які посилався скаржник.

Доводи
апеляційної скарги, висновків суду першої інстанцій не спростовують, оскільки проаналізувавши зміст адміністративного позову, апеляційної
скарги та пояснень позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції, колегія
суддів приходить до висновку, що позиція ОСОБА_1 . ґрунтується на невірному
трактуванні ним наведених норм матеріального права.

Відповідно до п.15 Перехідних положень Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне страхування», до
приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» та інших нормативно-правові актів України застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що Закон
України «Про пенсійне забезпечення» у відношенні осіб, які набули право
на пенсію після набрання чинності Закону України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» застосовується лише в частині визначення права на пенсію
за віком на пільгових умовах, а тому відповідно не стосується умов призначення
пенсії та надбавки у зв'язку з знаходженням на утриманні непрацездатних членів
сім'ї, а також не застосовується в
частині порядку визначення періодів страхового стажу, визначення коефіцієнту
страхового стажу та розміру пенсії за
віком.

Зазначені позивачем в апеляційній скарзі порушення судом норм
процесуального права не можуть бути визнані підставою для скасування судового
рішення та задоволення вимог апеляційної скарги в частині матеріальних вимог,
оскільки ці порушення не призвели до неправильного вирішення справи

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції повинно бути
залишено без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- залишити без задоволення, постанову
Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2007
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з дня виготовлення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала суду виготовлена 08 липня 2008 року

Судді: