Справа № 22а-8193/08
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
Головуючий у І інстанції -
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Коваля М.П., Зайцева М.П.

при
секретарі: Трибой
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2007 року по справі за його позовом
до Дарницького районного суду м. Києва, судді Дарницького районного суду м.
Києва Шкоріної Олени Іванівни, третя особа: Відділ Державної виконавчої служби
Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про визнання бездіяльності
неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1
звернувся до Апеляційного суду м. Києва з адміністративним позовом до
Дарницького районного суду м. Києва, судді Дарницького районного суду м. Києва
Шкоріної Олени Іванівни, третя особа: Відділ Державної виконавчої служби
Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про визнання бездіяльності
неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.07.2006 року підсудність
справи за даним адміністративним позовом була визначена Голосіївському
районному суду м. Києва.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається
на те, що 13.03.2006 року Дарницьким районним судом м. Києва була одержана його скарга на дії
державного виконавця ДВС Дарницького району м. Києва, яка не була розглянута
судом у встановлені законом строки.

03.05.2006 року та 13.06.2006 року заступником голови суду Шкоріною О.І.
одержані скарги апелянта на дії працівників Дарницького районного суду м. Києва
у зв'язку з тяганиною щодо розгляду вище згаданої скарги від 13.03.2006 року на
дії державного виконавця ДВС Дарницького району м. Києва та відсутністю
інформації щодо її розгляду, на які відповіді не одержав.

Позивач вважає дії відповідачів щодо
ненадання відповідей на його звернення та скарги протиправними, оскільки ними
порушено його право на своєчасну та обґрунтовану відповідь відповідно до Закону
України «Про звернення громадян». На відшкодування завданої йому моральної
шкоди просить стягнути з Дарницького районного суду м. Києва 2 000, 00 грн.,
понесені ним матеріальні збитки, пов'язані з поданням і розглядом скарг у сумі
12,60 грн., а також судові витрати в сумі 8,50 грн., просить накласти на
заступника голови Дарницького районного суду м. Києва Шкорину О.І. штраф у сумі
255,00 грн. та постановити окрему ухвалу на адресу Дарницького районного суду
м. Києва з приводу її бездіяльності.

Постановою
Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2007 року позов задоволено
частково: визнано бездіяльність Дарницького районного суду м. Києва з
приводу ненадання відповіді на звернення Под'япольського С.О - неправомірною;
зобов'язано Дарницький районний суд м. Києва направити на адресу ОСОБА_1 -
АДРЕСА_1 відповіді на його звернення від 07.06.2006 року, 15.12.2006 року та
06.08.2007 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Не
погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати
незаконну, на його думку, постанову суду
першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та постановити
нову, якою задовольнити його позов в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі
апелянт посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення. Зазначає, що
постанову винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а
також судом не в повній мірі з'ясовано всі обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових
осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1
ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Проаналізувавши матеріали справи,
судова колегія знаходить правомірними доводи Голосіївського районного суду м.
Києва, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій щодо не
розгляду Дарницьким районним судом в установлені законом строки його скарги від
13.03.2006 року на дії державного виконавця, так само, як і вимоги про не
надання заступником голови Дарницького районного суду м. Києва Шкоріною О.І.
відповіді на його скарги від 03.05.2006 року та 13.06.2006 року щодо встановлення
кола службових осіб Дарницького районного суду м. Києва, причетних до тяганини
по розгляду його скарги на дії ВДВС Дарницького району м. Києва, є такими, що задоволенню не підлягають,
оскільки скарга була вирішена за участю ОСОБА_1 Наведене свідчить, що позивачу
було достовірно відомо про вирішення його скарги від 13.03.2006 року. А, отже,
і скарги від 03.05.2006 року та 13.06.2006 року не підлягали вирішенню
заступником голови Дарницького районного суду м. Києва Шкоріною О.І. відповідно
до вимог Закону України «Про звернення громадян».

08.06.2006 року та 10.07.2006 року
апелянт направив на адресу Дарницького районного суду м. Києва заяву та скаргу
щодо не вирішення його заяви про надання роз'яснення рішення у справі №
2-3542/05, ухваленого 13.04.2006 року, а 13.06.2006 року та 15.12.2006 року
заяви що стосувалися перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Чинним законодавством передбачено,
що заяви про роз'яснення рішення та перегляд рішень за нововиявленими
обставинами вирішуються судом за правилами ст. 221 та глави 4 ЦПК України
«Провадження у зв'язку з нововиявленими обставинами». З цього слідує, що
відповідно і дії судді з цього приводу оскаржуються в порядку
цивільно-процесуального законодавства, а тому виключають оскарження дій судді в
порядку адміністративного судочинства, що є підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій відповідачів у справі з
цього приводу.

Таким чином, колегія суддів
приходить до однозначного висновку, що процесуальні акти і дії суддів, які
стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття
справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ та прийняття по них
судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в
судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Отже,
зазначені вище позовні вимоги задоволенню не підлягають, що і було встановлено
судом першої інстанції.

Апеляційна інстанція знаходить правомірними
висновок суду першої інстанції з приводу того, що не підлягають задоволенню
позовні вимоги ОСОБА_1 щодо ненадання йому суддею Шкоріною О.І. матеріалів
цивільної справи № 2-3542/05 для ознайомлення. Адже відповідно до вимог
Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, справи для ознайомлення
видаються апаратом суду, оскільки суддя звільнений від дій, які безпосередньо
не пов'язані із здійсненням правосуддя.

Щодо вимог апелянта в частині
визнання неправомірною бездіяльності відповідача - Дарницького районного суду
м. Києва, щодо ненадання відповіді на його звернення: від 07.06.2006 року з
приводу можливості ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 2-354205;
ненадання відповіді на заяву позивача від 15.12.2006 року, де було порушено
питання про надання інформації щодо прізвищ суддів, призначених головуючими по
справах, де позивачем виступає ОСОБА_1, зокрема: цивільної (вх. № 18508 від
29.09.2006 року - відповідачі ДВС Дарницького району м. Києва та ВАТ «Радикал»,
адміністративної справи (вх. № 18507 від 29.09.2006 року - відповідач ДВС
Дарницького району м. Києва, адміністративної справи (бн) від 08.12.2006 року
- відповідач ДВС Дарницького району м. Києва; від 06.08.2007 року про
направлення на його адресу копії ухвали Дарницького районного суду м. Києва від
19.02.2007 року та повідомлення про причини своєчасного ненадання ухвали від
19.02.2007 року судом, то дані вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають
задоволенню, оскільки відповідно до їх змісту, вони підлягали вирішенню
відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Виходячи з положень ст. 20
Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються та вирішуються
у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, загальний термін
вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти
днів.

Колегією суддів встановлено, що
під час судового розгляду справи позивачем доведено направлення ним на адресу
відповідача - Дарницького районного суду м. Києва зазначених звернень в той
час, як останній, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, в порушення вимог
ч. 2 ст. 71 КАС України не надали суду доказів на підтвердження обставин, на
яких ґрунтуються такі заперечення.

Таким чином, бездіяльністю
відповідача в особі Дарницького районного суду м. Києва неправомірно порушено
право позивача на отримання відповіді у встановлені законом терміни, чим
позбавлено його можливості реалізувати свої права, свободи та інтереси.

Крім того, оскільки відповіді
на зазначені вище звернення ОСОБА_1 Дарницьким районним судом. Києва не
надіслані, тому суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про
необхідність зобов'язання відповідача - Дарницького районного суду м. Києва
надати позивачу письмову відповідь на них.

Колегія суддів також не може не
погодитися з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині
встановлення факту втрати Дарницьким районним судом м. Києва адміністративної
справи за його ж позовом до ДВС Дарницького району м. Києва про відшкодування
шкоди державним виконавцем у виконавчому провадженні по виконанню рішення
Дарницького районного суду м. Києва від 24.05.2002 року, зареєстрованої за
вхідним № 18507 від 29.09.2006 року не підлягають задоволенню, оскільки такі
вимоги не є предметом розгляду у порядку адміністративного судочинства.

У відповідності до вимог ст. 234
ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд
розглядає в порядку окремого провадження. Статтею 235 цього ж Кодексу
передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням
загальних правил, встановлених ЦПК України.

Апеляційна інстанція також
приходить до висновку про правомірність позиції Голосіївського районного суду
м. Києва, що позовні вимоги ОСОБА_1 у частині притягнення заступника голови
Дарницького районного суду м. Києва Шкоріної О.І. до адміністративної
відповідальності відповідно до вимог ст. 212-3 КУпАП, та накладення на останню
адміністративного стягнення у вигляді штрафу також не підлягають вирішенню
судом у порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Виходячи з положень ст. 24
Закону України «Про звернення громадян», особи винні у порушенні цього Закону,
несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену
законодавством України..

Статтею 212-3 КУпАП передбачено
адміністративну відповідальність посадових осіб за порушення вимог законів
України «Про інформацію» або «Про звернення громадян». Разом з тим, за
правилами ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні
правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи
про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими
законами України.

У відповідності до вимог ст. 221
КУпАП, судді районних судів розглядають справи про адміністративні
правопорушення, що передбачені ст. 212-3 цього ж Кодексу тільки після того коли
прокурор або уповноважена ним особа з числа працівників прокуратури складуть
про вчинення такого правопорушення, що передбачено п. 11 ч. 1 ст. 255 КУпАП.

Таким чином, заявлені позивачем
вимоги щодо притягнення заступника голови Дарницького районного суду м. Києва
Шкоріної О.І. до адміністративної відповідальності не підлягають вирішенню у
порядку адміністративного судочинства.

Щодо позовних
вимог Под'япольського С.О до Дарницького районного суду м. Києва про
відшкодування завданої йому моральної шкоди, в задоволенні яких судом першої
інстанції було відмовлено, судова колегія не може погодитися з такими
висновками Голосіївського районного суду м. Києва, з огляду на наступне.

В обґрунтування своєї правової позиції щодо відмови в
задоволенні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд першої
інстанції посилається на не зазначення позивачем, в чому полягає ця шкода, з
яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується. Такий висновок суду є помилковим.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС
України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень
або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з
вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Виходячи з положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою
Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5), під моральною
шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній
особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Тобто в
даному випадку, в зв'язку з встановленням судом факту неправомірності дій
відповідача - Дарницького районного суду м. Києва відносно позивача, що
призвело до порушення права останнього на отримання у визначений законом строк
відповідей на його звернення, це є доказом того, що позивачу було завдано
моральну шкоду.

Таким
чином, сам факт порушення прав та законних інтересів позивача призвів до
завдання останньому моральної шкоди, яку апеляційна інстанція оцінює в 100 грн.

Проаналізувавши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції зроблено правильний висновок про неправомірність дій відповідача -
Дарницького районного суду м. Києва щодо
ненадання Под'ямпольському С.О. відповідей на
його звернення від 07.06.2006 року, 15.12.2006 року та 06.08.2007 року, порушення при цьому положень Конституції та законів
України, що в свою чергу, призвело до завдання апелянту моральної шкоди, яку
апеляційна інстанція оцінює в 100 грн.. Отже, судова колегія вбачає
правові підстави для скасування рішення
суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо
стягнення з Дарницького районного суду м. Києва на користь позивача моральної
шкоди в розмірі 100 грн..

Згідно
зі ст.198 ч.1 п. 4 та ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції та приймає нове рішення, якщо встановить
порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням наведеного
вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права в частині стягнення
моральної шкоди та дотриманням норм матеріального процесуального права щодо
інших позовних вимог, а тому є підстави для його скасування в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. За таких обставин
апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Голосіївського
районного суду м. Києва від 16.10.2007 року по справі за його позовом до
Дарницького районного суду м. Києва , судді Дарницького районного суду м. Києва
Шкоріної Олени Іванівни, третя особа Відділ Державної виконавчої служби
Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про визнання бездіяльності
неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - підлягає частковому задоволенню, а постанова суду
першої інстанції - скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог
про відшкодування моральної шкоди, з постановленням в цій частині нової
постанови про стягнення з Дарницького районного суду м. Києва на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 100 грн..

Керуючись ст.ст.
2, 9, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В
И Л А:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
- задовольнити частково.

Постанову
Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2007 року в частині
відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди -
скасувати, з постановленням в цій частині нової постанови, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до
Дарницького районного суду м. Києва - задовольнити частково.

Стягнути
з Дарницького районного суду м. Києва на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в
розмірі 100 (сто) грн..

В решті
постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом одного місяця шляхом подачі касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді: