Справа № 22-а-15644/08
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2008-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - суддя Гаврилова Г. Л.
Суддя-доповідач - Яманко В. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22
грудня 2008 року справа №
22-а-15644/08

зал судового
засідання № 2 у приміщенні суду за адресою:
м. Донецьк, бул. Шевченка, 26, 3 корпус

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: при секретарі
судового засідання

Міронової Г. М.
Горбенко К. П. Білоус К. І.

за участю представників:

від позивача:

Іванов О. А. - особисто,

від відповідача:

не з'явився, в скарзі зазначив про розгляд справи за
відсутністю представника

розглянувши апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту
населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради

на постанову Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя

від

29 вересня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-96/08 (суддя Гаврилова Г. Л.)

за позовом

ОСОБА_1, м. Маріуполь

до

Управління праці та соціального захисту
населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради

про

визнання відмови неправомірною, стягнення
недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся 29 травня 2008 року до
Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя з позовною
заявою (арк. справи 2-3) до Управління праці та соціального захисту населення
Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради (далі по тексту - УПСЗН
Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради) про визнання неправомірними дії УПСЗН
Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради щодо відмови
позивачу здійснити виплату щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік у розмірах, передбачених
статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», стягнення недоотриманої щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік в розмірі 2570 грн.

Постановою від 29 вересня 2008 року (арк.
справи 34-36) Орджонікідзевський районний суд частково задовольнив позовні
вимоги ОСОБА_1. Суд першої інстанції стягнув з УПСЗН Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради на користь позивача недоотриману суму щорічної
грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік у розмірі 2570 грн. 42 коп. В задоволенні
решти позовних вимог відмовив.

В апеляційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове судове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач у судове засідання 22 грудня 2008 року з'явився,
проти апеляційної скарги заперечував.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначив про
розгляд справи за відсутністю представника (арк. справи 37-38).

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила
наступне.

Позивач віднесений до 1 категорії учасників
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та є інвалідом 3 групи, що
підтверджено посвідченням (арк. справи 5).

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (зі змінами та
доповненнями станом на час розгляду спірних правовідносин), далі по тексту -
Закон № 3551-ХІІ, визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує
створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в
суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №
3551-ХІІ до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни,
учасники війни. Розділом 3 цього Закону визначені пільги ветеранам війни та
гарантії їх соціального захисту.

Пунктом 2 частини 2 статті 7 вищевказаного
закону передбачено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб
начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів
Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ
України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших
військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії,
каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов'язків,
ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних
випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї,
інших уражень ядерними матеріалами.

Згідно
апеляційної скарги відповідача (арк. справи 38-39) позивачу, як інваліду війни
3 групи, було виплачено щорічну разову грошову допомогу у 2007 року - 300
грн.

Частиною 5 статті 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції станом на
дні виплати визначено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах: інвалідам 1 групи - десять мінімальних
пенсій за віком; 2 групи - вісім мінімальних пенсій за віком; 3 групи - сім
мінімальних пенсій за віком.

Статтею 29 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року № 489-V встановлено, що у 2007 році виплата щорічної разової
допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" здійснюється інвалідам 3 групи в розмірі 300 грн.

Відповідач посилається на те, що згідно статті 29 Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік» щорічна разова допомога за
2007 рік була виплачена позивачу у встановленому цією нормою розмірі 300 грн.

Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9
липня 2007 року у справі N 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян були
визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними)
стаття 29, пункт 13 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік». Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на
території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне
значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,
що визнані неконституційними.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий
мінімум» № 966-ХІV від 15 липня 1999 року передбачено, що прожитковий мінімум
застосовується для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги
сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних
виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, визначення
права на призначення соціальної допомоги.

Розмір
щорічної разової грошової допомоги за 2007 рік для позивача - інваліда війни 3
групи повинен бути розрахований виходячи з наступного:

- відповідно до частини 1
статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, що набрав чинності з 1 січня 2004
року (в редакції яка була дійсна на час здійснення виплати), мінімальний розмір
пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового
стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,

- розмір мінімальної пенсії за
віком в період з 1 квітня 2007 року по 30 вересня 2007 року складав 410 грн. 06
коп.,

- розмір щорічної разової допомоги за 2007 рік складає 2870
грн. 42 коп. (410 грн. 06 коп. х 7).

Сума
недоплаченої позивачу разової грошової допомоги за 2007 рік відповідно до
вищенаведеного складає 2570 грн. 42 коп. (2870 грн. 42 коп. - 300 грн.),
як і було правильно визначено судом першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з
заявою від 22 квітня
2008 року за виплатою недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5
травня за 2007 рік, відповідач 5 травня 2008 року листом (арк. справи 4)
відмовив в виплаті позивачу щорічної разової допомоги до 5 травня за 2008 рік в
розмірі, передбаченому статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», тобто мають
місце протиправні дії, питання про визнання яких протиправними позивач ставив, проте суд першої інстанції відмовив в задоволенні
позовних вимог про визнання неправомірними дії УПСЗН
Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради щодо відмови
позивачу здійснити виплату щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік у розмірах, передбачених
статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту». Колегія суддів не погоджується з вищезазначеним висновком суду першої
інстанції, тому позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного
бюджету.

Проте, судом першої інстанції в резолютивній
частині постанови вказано про стягнення недоотриманої разової щорічної грошової
допомоги до 5 травня з Управління праці
та соціального захисту населення
Докучаєвської міської ради, м. Докучаєвськ без зазначення того, що таке
стягнення здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника
на відсутність бюджетного фінансування для здійснення соціальних виплат, з
огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства
в незалежності від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на
виплату допомоги та згідно частини 2 статті 3 Конституції України права і
свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності
держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Виходячи з вищевикладеного, з врахуванням приписів
частини 1 статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що судом першої інстанції правильно по суті
вирішена справа, але з помилковим застосуванням норм матеріального та
процесуального права, що обумовлює зміну постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195,
196, 198, 201, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської
ради на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 29 вересня 2008 року по
адміністративній справі № 2-а-96/08 - задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду
м. Маріуполя від 29 вересня 2008
року по адміністративній справі № 2-а-96/08 змінити.

Резолютивну частину постанови
Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 29 вересня 2008 року по адміністративній
справі № 2-а-96/08 доповнити абзацом 2, виклавши в наступній редакції:

«Визнати неправомірними дії Управління праці
та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської
міської ради щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 щорічної разової допомоги до 5
травня за 2007 рік в розмірі, передбаченому статтею 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вважати абзаци 2, 3, 4 резолютивної частини
постанови Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 29 вересня 2008 року по
адміністративній справі № 2-а-96/08 абзацами 3, 4, 5.

Викласти абзац 3
резолютивної частини постанови Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 29 вересня 2008 року по
адміністративній справі № 2-а-96/08 в наступній редакції:

«Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Орджонікідзевського району Маріупольської міської
ради на користь ОСОБА_1, м. Маріуполь
щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2007 року в розмірі 2570 грн. 42 коп. за рахунок коштів
Державного бюджету України».

Виключити абзац 4 резолютивної частини постанови Орджонікідзевського районного суду
м. Маріуполя від 29 вересня 2008
року по адміністративній справі № 2-а-96/08.

В іншій частині постанову Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя від 29 вересня 2008 року по
адміністративній справі № 2-а-96/08 залишити без змін.

Повний
текст постанови складений та підписаний колегією суддів у нарадчій кімнаті та
проголошений в судовому засіданні 22
грудня 2008 року.

Постанова набирає законної
сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий: /підпис/
В.Г.Яманко

Судді: /підпис/
Г.М.Міронова

/підпис/
К.П.Горбенко