Справа № 22а-5131/08
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2008-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 5131/08
Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку-48
Квітка О.М. (справа № 2а-15/08)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
Поплавського В.Ю.,

суддів - Уханенка С.А., Сафронової С.В.,

при
секретарі - Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Олександрійської міської ради

на постанову
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого
2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Олександрійської міської ради про стягнення недоотриманих сум
щорічної допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и
л а :

У липні 2007
року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці
та соціального захисту населення Олександрійської міської ради про
стягнення недоплачених коштів на
оздоровлення за період 2000-2006 роки в
сумі 6782,50 грн. Посилався на те, що
він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої
категорії у зв'язку з чим користується всіма правами та пільгами, передбаченими
діючим законодавством для цієї категорії осіб, а тому, відповідно до ст. 48 ЗУ
«Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ, йому передбачені
щорічні виплати на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.
Проте, відповідачем, всупереч вимогам Конституції України та Закону України №796-ХІІ,
було виплачено на користь позивача, значно занижені суми компенсації на
оздоровлення без врахування встановленого на території України розміру
мінімальної заробітної плати.

Постановою
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого
2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, а саме: з відповідача
стягнуто на користь позивача 4962, 50 грн. щорічної допомоги на оздоровлення за
2000-2005 роки, за 2006 рік - відмовлено.

Під час розгляду
справи у суді першої інстанції відповідач або його представник заперечень щодо
позову на підставі пропуску строку позовної давності не заявляв.

Не погодившись з
постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати
постанову районного суду, оскільки вона винесена з порушенням норм
матеріального права та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Перевіривши
матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду
необхідно змінити з наступних підстав.

Згідно посвідчення НОМЕР_1, виданого 24 вересня 1997 року позивачу
призначена пенсія по інвалідності 3 групи (а.с.4). Згідно посвідчення НОМЕР_2
(а.с.5) позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
першої категорії.

Відповідно до п.4 ст. 48 Закону
України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" інвалідам III групи щорічна допомога на оздоровлення виплачується в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати допомоги.

Проте, суд першої інстанції помилково
застосував п'ятикратний розмір за відсутності документів підтверджуючих на це
право.

Разом з тим, суд вірно зазначив, що виходячи
із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативно-правовими
актами, при вирішенні даного спору необхідно застосовувати саме норми Закону, а
не постанови Кабінету Міністрів.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України
, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону №796-ХІІ
, щорічна допомога учасникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії виплачується у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати (аб.7 ч. 4
ст. 48 Закону № 796-ХIІ ).

Згідно ст. 1 ЗУ
"Про встановлення розміру мiнiмальної заробітної плати на 2000 рік"
розмір мiнiмальної заробітної плати встановлено з 1 квітня 2000 року - 90
гривень, з 1 липня 2000 року - 118
гривень на місяць.

Статтею 1 Закону України "Про встановлення
мінімальної заробітної плати на 2002 рік" від 13.12.2001 р. № 2896-III розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2002 року у розмірі 140
гривень на місяць, а з 1 липня 2002 року - 165 гривень на місяць.

Статтею 1 Закону України "Про встановлення
мінімальної заробітної плати на 2003 рік" від 26.12.2002 р. № 372-IV
розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2003 року у розмірі
185 грн. на місяць, з 1 грудня 2003 року - 205 грн.

Відповідно до ст. 89
Закону України "Про Держаний бюджет України на 2004 рік"
розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 вересня 2004 року - 237 гривень на місяць.

Відповідно до ст. 83 Закону України "Про Держаний
бюджет України на 2005'' розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1
січня 2005 року у розмірі 262 гривні на місяць, з 1 квітня 2005 року - 290
гривень на місяць, з 1 липня 2005 року - 310 гривень на місяць, з 1 вересня
2005 року - 332 гривні.

Зі змісту вимог
законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 2000 -
2005 роки, законів України про державний бюджет України на 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005 роки не
вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей
застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації
норми статті 48 Закону № 796-ІІ, на що вірно в своєму рішенні вказував суд
першої інстанції.

Крім того, що стосується вимоги позивача в частині виплати коштів на оздоровлення за 2006 рік,
то суд першої інстанції вірно відмовив в задоволені цієї вимоги, оскільки дію
аб. 2 ч. 4 ст. 48 Закону №796-ІІ було зупинено на 2006 рік в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати
згідно із Законом України "Про Держаний бюджет України на 2006''. Цей
закон не визнано неконституційним, він є чинним, тому при вирішенні питання необхідно
враховувати його положення і таким чином нема правових підстав для стягнення
матеріальної допомоги за цей рік з урахуванням розміру мінімальної зарплати.

Встановлений ще в 1996 році постановою КМУ № 836 розмір
щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не
відповідає розміру, встановленому іншими законами України.

За таких обставин
та з урахуванням вимог статті 48 Закону №796-ІІ, Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської
міської ради повинно виплатити позивачці щорічну допомогу на
оздоровлення за 2000 - 2005 роки.

Проте, суд першої інстанції неправильно розрахував розмір
суми недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення. Згідно довідки на а.с.3
зазначено періоди виплати позивачу відповідних сум, тому при розрахунку
необхідно застосовувати розміри мінімальної заробітної плати на відповідний
місяць виплати.

Таким чином, розрахунок виплат повинний бути наступним:

за 2000 рік -
виплата у квітні 2001 р. - 118 х 4 =
472 грн.;

за 2001 рік -
виплата у червні 2002 р. - 140 х 4 =
560 грн.;

за 2002 рік -
виплата у березні 2004 р. - 205 х
4 = 820 грн.;

за 2003 рік -
виплата у травні 2004 р. - 205 х 4 =
820 грн.;

за 2004 рік -
виплата у грудні 2004 р. - 237 х 4 =
948 грн.;

за 2005 рік - виплата у жовтні 2005 р. - 332 х 4 = 1328 грн.;

а всього 4948 грн. - 197,5 грн. (сума отримана позивачем
за вказані роки) = 4750,50 грн.

Оскільки
розрахунки суду першої інстанції не відповідають вищезазначеним нормативним актам,
що призвело до неправильного вирішення справи, тому необхідно в цій частині
судове рішення змінити, стягнувши на користь позивача 4750,50 грн.

Стосовно вимог
позивача в частині виплати коштів на
оздоровлення за 2006 рік, колегія суддів вважає, що районний суд вірно відмовив
в задоволені цієї вимоги, оскільки дію абзацу другого частини четвертої статті
48 було зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомоги у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від
20.12.2005 р. N 3235-IV. Цей закон не
визнано неконституційним, він є чинним,
тому при вирішенні питання необхідно
враховувати його положення і таким чином нема правових підстав для стягнення
матеріальної допомоги за цей рік з урахуванням розміру мінімальної зарплати.

Доводи
апеляційної скарги щодо пропуску строку позовної давності безпідставні,
оскільки під час розгляду справи судом першої інстанції ці доводи були
відсутні.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202 КАС України, колегія
суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради - задовольнити частково.

Постанову
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого
2008 року змінити в частині розміру виплати.

Зобов'язати
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради
виплатити ОСОБА_1 4750 грн. 50 коп. недоплаченої суми щорічної допомоги на
оздоровлення за 2000-2005 роки.

Постанову суду в
частині відмови щодо стягнення за 2006 рік - залишити без змін.

Постанова може
бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Судді: С.А. Уханенко

С.В. Сафронова