Справа № 22-а-5433/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Могильницький М.С.
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

06 червня 2008 року справа № 22-а-5433/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Арабей Т.Г.

суддів: Геращенка І.В., Малашкевич С.А.

при
секретарі за участю позивача

Літвіновій
Л.О. ОСОБА_1.

розглянувши
у відкритому апеляційну скаргу

судовому
засіданні управління
Пенсійного фонду України в
Будьонівському районі м. Донецька

на постанову

Донецького
окружного адміністративного суду

від

11 квітня 2008
року

по
адміністративній справі

№ 2-а-5433/08

за позовом

ОСОБА_1

до

управління
Пенсійного фонду України в
Будьонівському районі м. Донецька

про

перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

27 лютого 2008
року ОСОБА_1. звернулася до суду з
позовом в якому просила визнати незаконними дії управління Пенсійного Фонду
України (УПФУ) в Будьонівському районі м. Донецька щодо відмови у перерахунку додаткової пенсії, яка
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» повинна бути призначена у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком, але їй було відмовлено у перерахунку пенсії,
просила визнати відмову неправомірною та зобов'язати відповідача зробити
перерахунок пенсії за період з 2005 по 2007р. з послідуючим її перерахуванням у
відповідності зі змінами діючого законодавства.

Постановою
Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2008 року позовні
вимоги задоволені частково: визнані
неправомірними дії відповідача про відмову в перерахунку додаткової пенсії позивачеві
на підставі ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок додаткової пенсії згідно до вищезазначених статей
спеціального закону з 01.12.2007 року. В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не
погодившись з таким судовим рішенням, управління
Пенсійного Фонду України в Будьонівському районі м. Донецька подало апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права.

Суд першої
інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС та віднесена до ІІ категорії, а тому, згідно Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, розмір додаткової щомісячної пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, повинний складати 30 % мінімальної пенсії за віком.

Позивач в
судовому засіданні доводи апеляційної скарги вважала необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Представник
відповідача у судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду
справи сповіщений належним чином.

Заслухавши
доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат
та допомоги,
що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від
прожиткового мінімуму, встановленого Законом.

ОСОБА_1.
належить (віднесена) до другої категорії як особа, яка потерпіла внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від
13.10.1992 року (а. с. 6).

03.12.2007 року
позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії на підставі
ст. 49, 51 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, на яку відповідач надав
письмову відмову, посилаючись на відсутність законних підстав для здійснення
такого перерахунку.

Основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого
населення, визначені Законом України „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (надалі спеціальний
закон), оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на
безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням
цього права шкоди.

Розділ 8 даного Закону
передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії
особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Стаття 51 Закону
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” передбачає, що особам, віднесеним до категорії ІІ,
призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком. Виплата зазначеної пенсії відповідно до
статті 53 даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії
чи іншого доходу.

Колегія судів не
приймає посилання відповідача на те, що мінімальний розмір пенсії за віком
встановлений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, з огляду на те,
що зазначена стаття частиною третьою доповнена Законом України № 2505 від 25
березня 2005 року (набрав чинності 31 березня 2005 року), тоді як частина третя
статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” змінена Законом України від 17
листопада 2005 року № 3108-15 (набрав
чинності 13 грудня 2005 року). Саме неврахування відповідачем зазначених змін
стало однією з причин хибного висновку щодо неможливості застосування стосовно
позивача норм абзацу 1 статті 28 загального закону в частини визначення
мінімального розміру пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму.

Правовою
підставою позовних вимог є частина 3 статті 67
Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” якою зазначено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до
статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, у тому числі віднесеним до категорії ІІ. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Визначення
прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення,
затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії
громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України „Про прожитковий
мінімум” від 15 липня 1999 року № 966-14. Частиною 3 статті 4 даного Закону (в
редакції Закону № 2505-4 від 25 березня 2005 року, що діє з 31 березня 2005
року) передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для
тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення,
щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет
України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних
виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Статтею 62
Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” від 19 грудня 2006
року № 489-5, що набрав чинності з 1 січня 2007 року („Урядовий кур'єр” від 23
грудня 2006 року), був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка
втратила працездатність з 1 січня 2007 року - 380 гривень, з 1 квітня 2007 року
- 387 грн., з 1 жовтня 2007 року - 395 грн.

Зазначена стаття
була змінена Законом України від 15 березня 2007 року № 749-5 та існує в новій
редакції з 28 березня 2007 року („Урядовий кур'єр” та „Голос України” від 28
березня 2007 року), якою прожитковий мінімум для особи, яка втратила
працездатність, визначений з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з
1 жовтня - 411 гривень. При цьому, зазначена стаття доповнена абзацом, яким
передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком
відповідно до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня
2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили
працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті,
збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно
410 грн. 06 коп.; 415 грн. 11 коп.

Обґрунтування
відповідачем своєї позиції посиланням на застосування у межах спірних відносин
постанов Кабінету Міністрів України, спростовується також приписами пункту
першого та шостого статті 92 Конституції України, статті 71 спеціального
закону, відповідно до якого дія його положень не може призупинятися іншими
законами, крім законів про внесення змін до цього Закону, а також абзацом
другим преамбули, частиною 3 статті 4, пунктом 2 частини першої статті 8 та пунктами
13, 16 Прикінцевих положень загального Закону якими передбачено що умови, норми
та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне
забезпечення, і те, що до приведення законодавства України у відповідність із
Законом (Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування), закони України
та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить
цьому Закону.

Правові засади
формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів,
спрямованих на реалізацію закріплених конституцією України та законами України
основних соціальних гарантій визначені Законом України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-3.
Статтею 17 даного Закону до основних державних соціальних гарантій включаються
мінімальний розмір пенсії за віком. Частиною другою зазначеної статті
передбачено, що основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом
існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого
законом. Стаття 19 зазначає, що виключно законами України визначаються
мінімальний розмір пенсії за віком.

Конституційний
Суд України неодноразово розглядав проблему, (про що зокрема зазначено у
рішенні № 8-рп/2005 від 11 жовтня по справі № 1-21/2005) пов'язану з
реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження
конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював
правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні
категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія
призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України
зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому
звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Враховуючи
зазначене, суд 1-ої інстанції правильно визнав дії Управління Пенсійного фонду
України в Петровському районі м. Донецька неправомірними та зобов'язав
перерахувати пенсію.

Щодо судового
рішення стосовно здійснення перерахунку
додаткової пенсії постійно, у разі підвищення мінімальної пенсії за
віком, то Кодекс адміністративного судочинства України передбачає відновлення
порушеного права і не встановлює обов'язку на майбутнє.

Колегія суддів
вважає, що дії Управління щодо виплати додаткової пенсії позивачу у розмірах
менших ніж це передбачено законом є неправомірними, оскільки не відповідають
вимогам статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Приймаючи
викладене до уваги, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини справи
та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 200,
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду України в Будьонівському районі м. Донецька
на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2008
року у справі № 2-а-6546/08 за позовом ОСОБА_1до управління Пенсійного фонду
України в Будьонівському районі м. Донецька про спонукання до перерахунку
пенсії - залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.Г.
Арабей

Судді: І.В.
Геращенко

С.А.
Малашкевич