Справа № 22-а-7815/08
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2008-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2008
року
м. Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача
- Носа С.П.,

суддів:
Любашевського В.П., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу

за апеляційною скаргою Управління
праці та соціального захисту населення Волочиської районної державної
адміністрації

на постанову Волочиського районного суду
Хмельницької області від 08 квітня 2008
року у справі

за адміністративними позовами ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

до Управління праці та соціального захисту населеня
Волочиської районної державної адміністрації

про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової
допомоги учасникам війни, -

В С Т А Н О В И
Л А :

Позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися із позовами до Управління праці
та соціального захисту населення Волочиської районної державної адміністрації,
в якому вказували, що є учасниками війни і відповідно до п. 20 ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» мають
право на одноразову грошову допомогу, яка виплачується щорічно до 5 травня в
розмірі 3-х мінімальних пенсій за віком. Однак всупереч вимог ст. 2 зазначеного
Закону та ст. 22 Конституції України, грошова допомога за 2004-2007 роки
виплачувалася не в повному обсязі. Так, в 2005 і 2006 році було виплачено по 50
грн., а в 2007 році - по 55 грн. Враховуючи, що мінімальний розмір пенсії за
віком у 2005р. складав 332грн., у 2006 р. - 359 грн., у 2007 р. - 410,06грн.,
то належало виплатити виходячи з 3-х мінімільних розмірів пенсій, кожному з
позивачів у 2005р. - по 996грн., у 2006р. - по 1077 грн., у 2007р. - по 1230,18грн.,
однак виплачено значно менше, недоплата становить за 3 роки кожному по
3148,18грн., які вони просили стягнути з відповідача, визнавши їх дії
неправомірними.

Ухвалою
Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2008 року
справи за позовами названих осіб були об'єднані в
одне провадження.

Постановою
Волочиського районного суду Хмельницької області від 08 квітня 2008 року позов
задоволено частково, постановлено стягнути з управління праці та соціального
захисту населення Волочиської районної державної адміністрації на користь
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 1175,18 грн. кожному невиплаченої разової
грошової допомоги за 2007 рік. В решті позовних вимог відмовлено.

Постанова
мотивована наступним. Позивачі є учасниками війни, відповідно до ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому
щорічно до 5 травня повинна надаватись разова грошова допомога в розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком. Згідно рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007
від 09.10.2007р. визнано неконституційним положення ст. 29 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік», за якою виплата щорічної разової
допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» учасникам війни здійснюється у розмірі 55 грн. Що стосується вимог позивачів по виплаті
допомог за 2005, 2006 роки, то враховуючи, що позивачі пропустили строки
звернення до адміністративного суду, не наполягають на їх поновленні,
відповідач наполягає на застосуванні строку звернення до суду, тому позивачам у
задоволенні вимог про стягнення недоплачених виплат за вказані роки необхідно
відмовити.

Постанова суду
першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку Управлінням праці та соціального захисту населеня
Волочиської районної державної адміністрації. Апелянт вказуює на порушення
судом норм матеріального права, просять постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позову відмовити. В обгрунтування вимог апеляційної скарги
покликається на те, що на підставі ст. 95 Конституції України виключно законом
про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Виплати
разової щорічної грошової допомоги, зокрема, позивачам, здійснювались у
розмірах, встановлених законами про державний бюджет на відповідні роки. Цими ж
законами було зупинено дію статей 12-15 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту». Згідно з ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу
України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення
нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не
суперечать Конституції України, Бюджетного кодексу України та Закону України
«Про державний бюджет України». Законом України «Про держаний бюджет України на
2007 рік» проведення доплат не передбачене.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи,
правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 ст.
19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах
та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 5 ст.
14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
передбачено щорічно до 5 травня виплачувати учасникам війни - 3 мінімальні
пенсії за віком.

Ст. 34 Закону
України «Про державний бюджет України на 2005 рік» щорічна разова грошова
допомога учасникам війни встановлена у розмірі 50 грн.

Ст. 30 Закону
України «Про державний бюджет України на 2006 рік» щорічна разова грошова допомога
учасникам війни встановлена у розмірі 50 грн.

Ст. 29 Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік» щорічна разова грошова
допомога учасникам війни встановлена у розмірі 55 грн.

Даними нормами
були внесені зміни, зокрема, до ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч.
2 ст. 95 Конституції України виключно Законом України про Державний бюджет
України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно з ч. 2
ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні
положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони
не суперечать Конституції України, Бюджетного кодексу України та Закону України
«Про державний бюджет України».

Оскільки
положення ст. 34 Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік» та
ст. 30 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» як на час
виникнення спірних правовідносин, так і на даний час є чинними, не визнавались
у встановленому порядку неконституційними, отже, відповідач правомірно
керувався ними при виплаті позивачу щорічної разової грошової допомоги як
учаснику війни.

Положення ст. 29
Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» втратило чинність на
підставі Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6 рп. Отже,
з відповідача слід стягнути на користь позивача недоплачену частину щорічної
разової грошової допомоги як учаснику війни за 2007 рік в розмірі 1175,16 грн.

Наведене
підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема, як
зазначив Європейського Суду з прав людини в рішенні від 08.11.2005 року у
справі ОСОБА_5 проти України, заява № 63134/00, в межах свободи дій держави
визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету.
Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи
відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення
передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для
цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки
відповідні положення є чинними (п.23 Рішення). Згідно з п. 26 даного Рішення
Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи
державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань.

Також, з
врахуванням зазначеної вище позиції Європейського Суду з прав людини, посилання
відповідачів на відсутність відповідних асигнувань з державного бюджету України
на дані виплати колегія судів не приймає.

Відповідно до
п.1 ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З огляду на
викладене, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови вірно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права, а тому колегія суддів приходить до
висновку, що підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

На підставі
наведеного, керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч.
1 ст. 205, ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А
:

апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Волочиської районної державної адміністрації залишити
без задоволення.

Постанову
постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 08
квітня 2008 року у справі за адміністративними позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту
населення Волочиської районної державної адміністрації про стягнення
недоплаченої разової щорічної грошової
допомоги учасникам війни залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може
бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя-доповідач
С.П. Нос

Судді
В.П. Любашевський

І.О. Яворський