Справа № 22-а-2502/08
Суддя: Бараненко І.І.
Дата ухвалення: 2008-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня
2008 року
місто Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Бараненка І.І.,

суддів: Коваля М.П.,

Маслія
В.І.,

при секретарі судового засідання - Калініній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Іллінецької міжрайонної Державної податкової
інспекції на постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 18
травня 2007 року у справі за позовом
Іллінецької міжрайонної державної податкової інспекції доОСОБА_1 до ТОВ
«Агрофірма Злагода» про визнання удаваним договору комісії між Кулик-Куличенком
Валерієм Леонідовичем та ТОВ «Агрофірма Злагода»,

в с т а н о в и в :

У лютому 2007
року Іллінецька міжрайонна державна податкова інспекція звернулася до Іллінецького районного суду
Вінницької області з позовом про визнання договору комісії від 09.02.2004 року
укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Злагода» недійсним, як такий, що є
удаваним та укладений з метою ухилення від оподаткування.

Постановою
Іллінецького районного суду Вінницької області від 18 травня 2007 року у
задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційні
скарзі Іллінецька державна податкова інспекція, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норма матеріального та процесуального права, просить скасувати
постанову Іллінецького районного суду
Вінницької області від 18 травня 2007 року та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши
суддю-доповідача про обставини справи, суть апеляційної скарги та, перевіривши
доводи апеляції наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до
ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а з відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 610
Цивільного кодексу України порушення
зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених
змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до
ч.1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин
з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Таким чином,
чинними нормами законодавства не передбачено визнання угоди недійсною на вимогу
органу державної влади на підставі неналежного виконання зобов'язань однією зі
сторін.

Як вбачається з
матеріалів справи, Іллінецька міжрайонна державна податкова інспекція
мотивувала свої вимоги щодо визнання договору комісії від 09.02.2004р.,
укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Злагода» недійсним, тим, що на час
перевірки умови договору не були виконані. А саме - ТОВ «Агрофірма «Злагода»,
всупереч умовам Договору, не проводила маркетингову роботу, не знайшла продавця
та не уклала договору про продаж нерухомості на користь ОСОБА_1

Аналізуючи норми
чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку про те, що
невиконання умов зобов'язання за даним Договором стосується суб'єктів господарювання
між якими укладений цей Договір, а тому спір з приводу неналежного виконання
умов договору, при наявності претензій однієї зі сторін, має врегульовуватися в
межах господарського процесу.

В апеляційній
скарзі Іллінецька міжрайонна державна податкова інспекція вказує на те, що
кошти, які надійшли за договором комісії були поворотною фінансовою допомогою
та повинні були бути включені до складу валового доходу і, відповідно, мав бути сплачений
податок на прибуток. ТОВ «Агрофірма «Злагода» наполягає на тому, що був
укладений договір комісії і при цьому податок на прибуток не сплачується.

Проте такі
доводи не беруться колегією суддів до уваги оскільки, як вірно зазначив суд
першої інстанції, питання правильності нарахування податку на прибуток не було
предметом розгляду в даному адміністративному позові.

Крім цього, в
судове засідання апеляційної інстанції представником відповідача були
представлені належним чином завірені копії документів, які колегія суддів
вважає належними доказами що спростовують доводи позивача щодо удаваності
угоди.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що Ленінський районний суд м.Вінниці правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а
постанову суду - без змін.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, Київський апеляційний адміністративний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Іллінецької міжрайонної Державної податкової інспекції
залишити без задоволення, а постанову Іллінецького суду Вінницької області від
18 травня 2007 року в адміністративній справі №2-а-42/07 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може
бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з дня складення цієї ухвали у повному обсязі.

Головуючий
__________________
І.Бараненко

Судді: __________________ М.Коваль

__________________
В.Маслій

ДАНУ УХВАЛУ СКЛАДЕНО У ПОВНОМУ
ОБСЯЗІ 10 ВЕРЕСНЯ 2008 РОКУ