Справа № 22-а-1704/08
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2008 року колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів:
Подобайло З.Г., Григорова А.М.

при секретарі -
Холодній Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті
Харкові апеляційну скаргу Міністерства фінансів України на постанову Гадяцького
районного суду Полтавської області від 22 листопада 2007 року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Гадяцької
районної державної адміністрації Полтавської області, Головного управління
праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної
адміністрації, Головне управління Державного казначейства України в Полтавській
області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України,
Міністерства праці та соціальної політики України, про стягнення недоплаченої
щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, -

В с т а н о в и л а:

У вересні 2006 року ОСОБА_1
звернувся до Гадяцького районного суду Полтавської області з адміністративним
позовом до управління праці та соціального захисту населення Гадяцької районної
державної адміністрації Полтавської області, яким просив стягнути з відповідача
на його користь суми недоплаченої одноразової щорічної допомоги за 2004 - 2007
роки в сумі 7.145 грн. 25 коп., посилаючись на те, що він є учасником бойових
дій і відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" йому щорічно повинна виплачуватися разова
грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій, чого відповідач, порушуючи
вимоги вищеназваного Закону, не робив.

Заперечуючи проти позовних
вимог відповідач - Головне управління праці та соціального захисту населення
Полтавської обласної державної адміністрації зазначало, що відповідно до ст. 28
Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ”
мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений цією статтею, застосовується
виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з вказаним Законом.

Застосування мінімального
розміру пенсії за віком для визначення надбавок, підвищень до пенсій та
розмірів допомоги Законом України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування ” не передбачено.

Згідно зі статтею 17 Закону
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ”
фінансування витрат, пов'язаних з його реалізацією здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету.

Одночасно й положення
Конституції України, зокрема статті 95 зазначають, що виключно законом про
Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до пункту 2
статті 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні
положення нормативно-правових актів застосовується лише в частині, в якій вони
не суперечать положенням Конституції України, Бюджетного кодексу України та закону
про Державний бюджет України.

__________________________________________________________________________________

Категорія 46
Головуючий 1 інстанції -
Максименко Л.В. Справа № 22-а-1704/08
Суддя доповідач -
Мельнікова Л.В.

Виходячи з цього,
відповідними статтями законів України про Державний бюджет України на 2002-2007
роки розміри щомісячної разової грошової допомоги до Дня Перемоги ветеранам
війни встановлювалися виходячи із обсягу видатків, виділених на цю мету при
формуванні показників Державного бюджету на відповідні роки.

Міністерство праці та соціальної політики
України, як головний розпорядник коштів, керуючись вимогами чинного законодавства
забезпечувало протягом зазначених років через місцеві органи праці та
соціального захисту населення виплату щорічної разової грошової допомоги
ветеранам війни у розмірах, визначених Верховною Радою України у законі про
Державний бюджет України на відповідний календарний рік.

Відповідач наполягав на
відмові в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 у зв'язку з пропущенням строків
звернення до суду, вказуючи на те, що позивач щорічно отримував разову грошеву
допомогу в розмірі, який його не влаштовував, та мав можливість звернутися до
суду за захистом своїх прав.

Під час слухання справи до
участі у справі залучені: Головне управління праці та соціального захисту
населення Полтавської обласної державної адміністрації, Головне управління
Державного казначейства України в Полтавській області, Міністерство фінансів
України, Державне казначейство України, Міністерство праці та соціальної
політики України.

Постановою Гадяцького районного
суду Полтавської області від 22 листопада 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Зобов'язано Міністерство
фінансів України виділити та перерахувати через Міністерство праці та
соціальної політики України Головному управлінню праці та соціального захисту
населення Полтавської обласної адміністрації для виплати ОСОБА_1недоплачену
щорічну разову грошеву допомогу за 2007 рік у розмірі 2.479 грн.

Зобов'язане Головне
управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної
адміністрації виплатити ОСОБА_1одержані для виплати на його ім'я кошти
недоплаченої разової грошової допомоги за 2007 рік у розмірі 2.479грн.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 щодо стягнення сум недоплаченої щорічної разової грошової допомоги за
період 2003-2006 роки відмовлено у зв'язку з пропущенням строку звернення до
адміністративного суду.

Не погоджуючись з зазначеною
постановою Міністерство фінансів України, посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить
постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних
вимог до Міністерства фінансів України позивачеві відмовити.

Заслухавши доповідь судді
Харківського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи
та перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга Міністерства фінансів України підлягає задоволенню, а
судове рішення - частковому скасуванню відповідно до положень п. 4, ч. 1 ст.
202 КАС України, з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи, виходячи з наступного.

Відповідно до положення п. 3
ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Частиною 1 ст. 195 КАС
України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду
першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може
вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення справи.

Як
вбачається з матеріалів справи, та дана обставина не спростовується сторонами у
справі, позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, інвалідом Ш групи, має право
на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників
бойових дій.

Статтею
12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" від 25.12.1998 року (в
редакції Закону до 27.12.2007 року) визначено, що щорічно до 5 травня учасникам
бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних
пенсій за віком.

Розмір
одноразової грошової допомоги, сплаченої ОСОБА_1відповідачем управлінням праці
та соціального захисту Гадяцької районної державної адміністрації Полтавської
області, становить: у 2003 році - 100 грн., у 2004 році - 130 грн., у 2005 році
- 270 грн., у 2006 році - 270 грн., у 2007 році - 300 грн.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання
коштів згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" і не може бути поставлений у залежність від бюджетних
асигнувань. Згідно ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи
людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Головним розпорядником
виділених коштів для виплати разової грошової допомоги, передбаченої цим
Законом України є Міністерство праці та соціальної політики України.

Захист порушеного права
ОСОБА_1 можливий лише у разі виділення з Державного бюджету України коштів
Міністерству праці та соціальної політики України, для здійснення виплати
позивачу.

Колегія суддів не може
погодитися з такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України, - компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли щодо до
таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено
інший порядок судового провадження.

Частиною 2 ст. 21 КАС
України встановлено, що вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий
спір.

Зі змісту позовних вимог
ОСОБА_1 вбачається, що позивач, по суті спору, вважає неправомірною
бездіяльність відповідача управління праці та соціального захисту населення
Гадяцької районної державної адміністрації щодо не здійснення нарахування та
виплати йому сум одноразової щорічної грошової допомоги в 2003-2007 роках в
розмірі семи мінімальних пенсій.

Просить стягнути з цього
відповідача різницю між отриманими ним сумами одноразової щорічної грошової
допомоги до 5 травня в 2003-2007 роках та тими сумами, які він має право
отримати відповідно до положень закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”.

Згідно з частиною другою ст.
19 Конституції України, - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 17-1 Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від
22.10.1993 року з наступними доповненнями, передбачено щорічну виплату разової
грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього
Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи банків.

Постановою Кабінету
Міністрів України від 18.02.2004 року за № 177 „Про забезпечення щорічної
виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'' встановлено, що Міністерство
фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення
коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", у розмірах, установлених законом про Державний
бюджет на відповідний рік, і для подальшого перерахування їх місцевим органам
праці та соціального захисту населення.

Колегія суддів погоджується
з зазначеним судом першої інстанції про те, що у відповідність до ч. 3 ст. 22
Конституції України, - при прийнятті нових
законів або внесенні
змін до чинних
законів не опускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Проте саме Конституцією
України передбачено (ч. 2 ст. 95), що виключно законом про Державний бюджет
України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно
до ст. 23 Бюджетного кодексу України, - будь-які бюджетні зобов'язання та
платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного
призначення, які встановлюються законом про Державний бюджет України.

Статтею
28 Закону України „Про Державний бюджет України на 2003 рік" від
26.12.2002 року встановлено виплату у 2003 році щорічної разової грошової
допомоги учасникам бойових дій відповідно до Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 100 гр.

Статтею 44 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2004 рік" від 27.11.2003 року встановлено
виплату у 2004 році щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій
відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" у розмірі 130
гр.

Статтею 34 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2005 рік'' від 23.12.2004 року встановлено виплату у 2005 році щорічної
разової грошової допомоги учасникам бойових дій відповідно до Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 270 гр.

Статтею 30 Закону України
"Про Державний бюджет на 2006 рік'' від 20.12.2005 року встановлено виплату
у 2006 році щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій відповідно
до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" у розмірі 270 гр.

Статтею
29 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік'' від 19.12.2006 року
встановлено виплату у 2007 році щорічної разової грошової допомоги учасникам
бойових дій відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" у розмірі
300 гр.

Законами України про
Державний бюджет України щорічно затверджуються асигнування для головних
розпорядників коштів.

Відповідно до положень ст.
35 Бюджетного кодексу України, головні розпорядники бюджетних коштів
організують розроблення бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів
України в терміни та порядку, встановлені Міністерством фінансів України та
несуть відповідальність за своєчасність, достовірність та зміст поданих
Міністерству фінансів України бюджетних запитів, які мають містити всю
інформацію, необхідну для аналізу показників проекту Державного бюджету
України, згідно з вимогами Міністерства фінансів України.

Головні розпорядники
бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до
ст. 22 Бюджетного кодексу України отримають повноваження шляхом встановлення
бюджетних призначень.

У даному випадку головним
розпорядником коштів для виплати разової щорічної грошової допомоги,
передбаченої Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту'', є Міністерство
праці та соціальної політики України (бюджетна програма КПКВ 2501150).

Головний розпорядник
бюджетних коштів розробляє план своєї діяльності відповідно до завдань та
функцій, належного їх виконання, визначених нормативно-правовими актами, та
виходячи з необхідності досягнення конкретних результатів своєї діяльності за
рахунок бюджетних коштів.

Граничний обсяг видатків
загального фонду бюджету на плановий рік доводиться до головного розпорядника в
цілому, що дає можливість головному розпоряднику здійснити розподіл граничного
обсягу видатків з урахуванням пріоритетних напрямів своєї діяльності.

Бюджетні запити розробляються головним
розпорядником бюджетних коштів за участю підпорядкованих йому установ на основі
їх проектів кошторисів.

Рішенням Конституційного
Суду України від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004 по справі № 1-27/2004 визнані
такими, що не відповідають Конституції України, положення ст. 44 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2004 рік", якими встановлено, що у
2004 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" здійснюється у
таких розмірах: інвалідам війни 1 групи
- 195 грн., інвалідам війни П групи - 160 грн.,
інвалідам війни Ш групи - 130 грн., учасникам бойових дій - 120 грн., особам,
що мають особливі заслуги перед
Батьківщиною - 195 грн., членам сімей
загиблих та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій і учасників
війни, визнаних за життя інвалідами - 65 грн.

Рішенням Конституційного
Суду від 09.07.2007 року N 6-рп/2007
визнані такими, що не відповідають
Конституції України положення статті 29 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2007 рік", якими встановлено, що у 2007 році виплата
щорічної разової допомоги відповідно до
законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" здійснюється у розмірах: інвалідам I групи - 450 гривень,
інвалідам II групи - 360 гривень,
інвалідам III групи - 300 гривень.

Частинами 2 та 3 ст. 152
Конституції України визначено, що закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Матеріальна чи
моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що
визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом
порядку.

Аналізуючи вищенаведене,
колегія суддів не вбачає підстав для застосування судом першої інстанції
положень ч. 2 ст. 11 КАС України щодо виходу за межі позовних вимог ОСОБА_1 та
зобов'язання Міністерства фінансів України виділити та перерахувати через
Міністерство праці та соціальної політики України Головному управлінню праці та
соціального захисту населення Полтавської обласної адміністрації для виплати
ОСОБА_1недоплачену разову грошеву допомогу за 2007 рік та зобов'язання
Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської
обласної адміністрації виплатити ОСОБА_1одержані для виплати на його ім'я кошти
недоплаченої разової грошової допомоги за 2007 рік і вважає, що постанову суду
у цій частині слід скасувати, задовольнивши таким чином апеляційну скаргу
Міністерства фінансів України.

Виплата щорічної разової
грошової допомоги позивачеві проведена до 5 травня 2007 року, положення статті
29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" втратило
чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду N 6-рп/2007, а саме з 09.07.2007 року, тобто після проведення
виплат.

Обов'язок щодо нарахування
та вчинення дій щодо виплати соціальної допомоги позивачі відповідно до закону
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
законодавством держави покладений на органи праці та соціального захисту
населення, в даному випадку на управління праці та соціального захисту
населення Гадяцької районної державної адміністрації.

Дане було передбачено
постановою Кабінету Міністрів України від 29 вересня 2000 р. N 1498 “Про
затвердження типових положень про головне управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської
міської державної адміністрації і управління праці та соціального захисту
населення Севастопольської міської державної адміністрації і про управління
праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та
Севастополі державної адміністрації”, що втратила чинність на підставі
постанови Кабінету Міністрів України № 790 від 30 травня 2007 року.

Та передбачено постановою
Кабінету Міністрів України № 790 від 30 травня 2007 року, якою затверджено
“Типове положення про управління праці та соціального захисту населення
районної, районної у м.м. Києві та Севастополі державної адміністрації”.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Данні, які би безспірно
свідчили про те, що відповідач управління праці та соціального захисту
населення Гадяцької районної державної адміністрації Полтавської області вчинив
всі необхідні дії для виконання свого
обов'язку для здійснення нарахування та проведення виплати позивачеві ОСОБА_1
зазначеної соціальної допомоги в 2007 році, останнім суду не надані.

Колегія суддів вважає, що
позивач неповинен відслідковувати зміни в діючому законодавстві, відповідно,
стежити за тим, щоб орган, який здійснює нарахування та виплату соціальної
допомоги, належним чином виконував свої обов'язки.

Позовна вимога ОСОБА_1 щодо
стягнення з відповідача управління праці та соціального захисту населення
Гадяцької районної державної адміністрації Полтавської області різниці (в
розмірі 2.479 грн.) між отриманою ним сумою соціальної допомоги в 2007 році та
тією сумою, яку він має право отримати відповідно до закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” з урахуванням рішення
Конституційного Суду України, на думку колегії суддів, задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що
вибраний позивачем спосіб захисту його порушеного права не є адекватним,
оскільки до завдань відповідача, згідно з його положенням, відносяться функції
щодо здійснення нарахування та виплати соціальних допоміг в розмірах,
передбачених діючим законодавством, та в
межах кошторису на видатки.

Відповідно до положень ст.
11 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає, що для
захисту порушених прав позивача слід прийняти рішення щодо зобов'язання
відповідача здійснити дії щодо нарахування та сплати позивачеві ОСОБА_1різниці
між отриманою позивачем сумою соціальної допомоги в 2007 році та тією сумою,
яку він має право отримати відповідно до закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” з урахуванням рішення Конституційного
Суду України від 09.07.2007 року N
6-рп/2007.

Згідно з ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України, який набрав чинності з 01 вересня 2005
року, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами ч. 3 ст. 100
Кодексу адміністративного судочинства України позовні заяви приймаються до
розгляду адміністративним судом незалежно від закінчення строку звернення до
адміністративного суду.

Оскільки пропущення цього
строку є підставою для відмови у задоволені позову за умови, якщо на цьому
наполягає одна зі сторін, то питання про поновлення цього строку вирішується
судом лише у судовому засіданні при розгляді позовної заяви.

У випадку визнання поважною
причини пропущення строку суд продовжує розгляд справи по суті позовних вимог.

З
матеріалів справи вбачається, що позивач щорічно отримував разову допомогу
відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" в розмірі, який не відповідає розміру семи
мінімальних пенсій за віком, про що позивачу було відомо та, що фактично
влаштовувало позивача, оскільки з відповідним позовом до суду за захистом своїх
прав останній не звертався.

В
задоволені позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача різниці між
отриманими ним сумами соціальної допомоги в 2003 - 2006 роках та тими сумами,
які він має право отримати відповідно до закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту”
судом відмовлено у зв'язку з пропуском строку звернення до
адміністративного суду.

Постанова суду першої інстанції в даній
частині сторонами у справі в апеляційному прядці не оскаржується та
досліджується колегією суддів в межах доводів апеляційної скарги Міністерства
фінансів України.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 11, 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1, п.п. 4, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В
И Л А:

Апеляційну скаргу
Міністерства фінансів України - задовольнити.

Постанову Гадяцького
районного суду Полтавської області від 22 листопада 2007 року - скасувати в
частині зобов'язання Міністерства фінансів України виділити та перерахувати
через Міністерство праці та соціальної політики України Головному управлінню
праці та соціального захисту населення Полтавської обласної адміністрації для
виплати ОСОБА_1недоплачену щорічну разову грошеву допомогу за 2007 рік у
розмірі 2479 грн. та зобов'язання Головного управління праці та соціального
захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації виплатити
ОСОБА_1 отримані на його кошти в розмірі 2.479 грн.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення з управління праці та соціального захисту населення Гадяцької
районної державної адміністрації Полтавської області на його користь суми
недоплаченої у 2007 році одноразової щорічної допомоги як учаснику бойових дій
відмовити.

Зобов'язати управління праці
та соціального захисту населення Гадяцької районної державної адміністрації
Полтавської області здійснити дії щодо нарахування та сплати ОСОБА_1 різницю
між отриманою сумою соціальної допомоги в 2007 році та тією сумою, яку він має
право отримати відповідно до закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” з урахуванням рішення Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року N 6-рп/2007.

В іншій частині постанову
Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 листопада 2007 року -
залишити без змін.

Постанова
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця.

Головуючий суддя - (підпис) Л.В.
Мельнікова

Судді
(підпис) З.Г. Подобайло

(підпис) А.М.
Григоров

Повний текст
постанови виготовлений 06 жовтня 2008 року.

Згідно з
оригіналом

Суддя
Л.В. Мельнікова