Справа № 22-а-7515/08
Суддя: Бабенко К.А.
Дата ухвалення: 2008-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 22-а-7515/08 Головуючий суддя суду 1 інстанції
суддя - доповідач Бабенко К.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2008 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді Бабенка К.А.,

суддів: Дурицької О.М.,

Зайцева М.П.,

при секретарі Коноваленко Т.А.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на Постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2007 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мартусівської сільської ради
Бориспільського району Київської області за участю Третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності, скасування Рішення та
зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И
В:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 07 вересня 2007 року позов
задоволено.

Не погоджуючись
з прийнятим рішенням Третьіми особами подано апеляційну скаргу, в якій вони
просять оскаржувану Постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою
відмовити Позивачу у задоволенні його позову.

Заслухавши у
судовому засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, з'явившихся у судове
зсідання осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_4 доводився батьком Третім особам та дідом Позивачу.

У
землекористуванні ОСОБА_4 знаходилась земельна ділянка площею 0, 46 га.

Рішенням
виконавчого комітету Ревненської сільської ради "Про виділення земельної
ділянки та надання дозволу на будівництво індивідуального житлового
будинку" від 06.10.2000 № 04, Позивачу надано в постійне користування
земельну ділянку вилучену із землекористування ОСОБА_4 для будівництва та
обслуговування житлового будинку площею 0,15
га, яка знаходиться в АДРЕСА_1. Тобто
зазначену земельну ділянку надано Позивачу за рахунок земель ОСОБА_4 в
результаті чого, у нього залишилось у землекористуванні земельна ділянка площею
0,31 га.

Крім того,
Позивач неодноразово звертався до Відповідача із заявами щодо надання йому у
приватну власність земельну ділянки площею 0,09 га, яка межувала із його
земельною діяльною.

Факт
неодноразового звернення підтверджується заявами від 21.07.2006 та від
02.10.2006 (а.с.8).

Як вбачається з
матеріалів справи, будь-яких рішень чи дій щодо поданих заяв Відповідачем не
приймалось.

01.08.2007
Позивачу стало відомо, що Рішенням Відповідача від 20.07.2006 № 44-04-Ш
земельну ділянку площею 0,46 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 га
вилучено у ОСОБА_4 та передано в користування Третім особам по 0, 23 га
кожному.

Відтак, колегія
суддів дійшла висновку, що Відповідач, прийнявши Рішенням від 20.07.2006 №
44-04-Ш не врахував той факт, що частину переданої земельної ділянки, а саме
0,15 га Рішенням виконавчого комітету Ревненської сільської ради "Про
виділення земельної ділянки та надання дозволу на будівництво індивідуального
житлового будинку" від 06.10.2000 № 04 вже було передано у користування
Позивача, тобто Відповідач розпорядився частиною земельної ділянки, а саме,
повторно вилучив її у ОСОБА_4, який на момент прийняття оскаржуваного Рішення
від 20.07.2006 № 44-04-Ш вже не являвся її землекористувачем.

Крім того,
відповідно до частини п'ятої ст. 116 Земельного кодексу України, надання у
користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні,
провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим
Кодексом.

Згідно п. 1 частини першої ст. 140 Земельного кодексу
України, підставами припинення права власності на земельну ділянку є
добровільна відмова власника від права на земельну ділянку.

Як вбачається з
матеріалів справи, Рішення від 20.07.2006 № 44-04-Ш прийняте на підставі заяви
ОСОБА_4, якому дана земельна ділянка не належала на праві власності, а відтак,
у Відповідача не було правових підстав передавати у користування Третім особам
земельну ділянку площею 0,46 га.

Слід також
зазначити, що згідно ст. 40 Земельного кодексу України, громадянам України за
рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть
передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки
для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і
гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму
безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для
зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до
частини першої ст. 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву
до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки.

А відтак,
відсутність належних доказів звернення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 бувала у користуванні
їхнього батька ОСОБА_4 є ще одним належним доказом для визнання Рішення
Відповідача від 20.07.2006 № 44-04-Ш незаконним.

Крім того,
колегія суддів дійшла висновку, що посилання представника Відповідача на те, що
Позивачу Рішенням виконавчого комітету Ревненської сільської ради від
02.04.1993 № 10/2 надано земельну ділянку площею 0,25 га для будівництв та
обслуговування будинку, є необґрунтованим, оскільки, як вірно зазначив суд
першої інстанції, земельна ділянка повинна використовуватись за своїм цільовим
призначенням відповідно до ст. 96 Земельного кодексу України, а відтак,
земельна ділянка виділена Позивачу на підставі Рішення від 02.04.1993 № 10/2 не
могла бути приватизована ним та використовуватись за іншим цільовим
призначенням.

Зважаючи на
вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга
залишається без задоволення, а Постанова Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 07 вересня 2007 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення, а Постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2007 року - без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення її
в повному обсязі.

Ухвалу складено
у повному обсязі 03.11.2008.

Головуючий суддя К.А. Бабенко

судді: О.М. Дурицька

М.П. Зайцев