Справа № 2-а-9594/08
Суддя: Сауляк Ю.В.
Дата ухвалення: 2008-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15
вересня 2008 р. Справа
№ 2-а-9594/08

Вінницький
окружний адміністративний суд в складі

Головуючого
судді Сауляка Юрія Васильовича,

При секретарі
судового засідання: Тварковського
А.А.

За участю представників сторін:

позивача :
ОСОБА_2, ОСОБА_1

відповідачів
: Горецького Ю.М., Івасика О.В.

розглянувши
матеріали справи

за
позовом: ОСОБА_1

до: Управління МВС України у Вінницькій області,
Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про:
перерахунок пенсії

ВСТАНОВИВ
:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного
адміністративного суду з позовом до Вінницького обласного військового
комісаріату, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області
про зобов'язання військовий комісаріат здійснити перерахунок його грошового
забезпечення з урахуванням посадового окладу командира взводу (800 гривень), 25
відсоткової премії, обрахованої від суми грошового забезпечення, 1/12 грошової
допомоги на оздоровлення, 1/12 винагороди за бойову готовність, 1/12
одноразової винагорода за тривалість безперервної військової служби і змінені
дані в 30-денний термін направити до Головного управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області для здійснення перерахунку; зобов'язання також
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в 15-денний
термін перерахувати пенсію позивача і відшкодувати недоплату з 01.01.2008р. по
теперішній час.

Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у
Вінницькій області у зв'язку із заниженням розміру посадового окладу ОСОБА_1 та
не включенням до грошового забезпечення деяких складових видів грошового
забезпечення (1/12 грошової допомоги на оздоровлення, 1/12 винагороди за бойову готовність, 1/12 одноразової винагорода
за тривалість безперервної військової служби) не було здійснено правильного
перерахунку пенсії позивачу, чим було порушено його права, а зокрема, суттєво
занижено розмір пенсії.

Позивач та
його представник вважають, що його грошове забезпечення повинно включаючи
наступні складові грошового забезпечення: посадовий оклад (800грн.); 30%
надбавка за вислугу років; 50% надбавка за особливо важливі завдання; 25%
премія; 1/12 одноразової грошової допомоги на оздоровлення; 1/12 одноразова
винагорода за тривалість

безперервної
військової служби та 1/12 одноразової грошової допомоги за бойову готовність.

У зв'язку із
викладеним позивач вважає дії відповідачів неправомірними та просить
задовольнити позов, шляхом перерахунку грошового забезпечення та пенсії.

Під час
судового засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали,
посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили задовольнити позов
в повному обсязі. Крім того, представник позивача змінив позовні вимоги в
частині, що стосується перерахунку грошового забезпечення з урахуванням 1/12
одноразової винагороди за тривалість безперервної військової служби. Просив
перерахувати грошове забезпечення з
урахуванням не 1/12, а 1/60 одноразової винагороди за тривалість безперервної
військової служби оскільки даний вид грошового забезпечення виплачувався
позивачеві раз на 5 років.

Представники
відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечували, суду пояснили, що
грошове забезпечення та розмір пенсії позивачеві було обчислено правильно та
відповідно до вимог діючого законодавства. Також наголосили, що підстав для
задоволення позову не має, оскільки ті складові види грошового забезпечення, на
включення до грошового забезпечення яких наполягає ОСОБА_1 та його представник,
не являються щомісячними додатковими видами грошового забезпечення, які
відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб”включаються в грошове забезпечення при нарахуванні пенсії. Тому, на думку
представників відповідачів позовні вимоги є безпідставними та не
обґрунтованими, а отже і не підлягають задоволенню. Крім того, представники
відповідачів відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України
наполягали на відмові позивачеві у задоволенні позову через пропущення ним
річного строку зверення до суду з позовом.

Вислухавши
пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали адміністративної справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до
витягів з пенсійної справи ОСОБА_1 (протокол 80-10758 (МВС) від 01.01.2008р.) в
матеріалах адміністративної справи, пенсія позивачу була встановлена в розмірі
50 % від окладу за вислугу 20 календарних років.

В позові
позивач зазначає, що його посадовий оклад як посадовий оклад командира
взводу, відповідно до додатку №1
Постанови Кабінету Міністрів України
№1294 повинен складати 800 гривень, а не 685 гривень як було встановлено
УМВС у Вінницькій області.

Однак, суд не
може погодитися із цим висновком, оскільки відповідно до витягу з Наказу
командира військової частини 3028 МВС України №1 від 02 січня 2001 року
старшого прапорщика ОСОБА_1 було звільнено з посади командира відділення, що і
правомірно було враховано відповідачем при обрахунку посадового окладу.

Тому з цього
слідує, що позовні вимоги що перерахунку грошового забезпечення та його
складових (30% надбавки за вислугу років; 50% надбавки за особливо важливі
завдання; 25% премії) з урахуванням посадового окладу в розмірі 800 гривень та
здійснення відповідного перерахунку пенсії
у зв'язку із цим задоволенню не підлягають.

Із
дослідженим судом фактом щодо розміру окладу позивача, його представник
погодився та відмовився від позовних вимог в цій частині.

Визначаючись
щодо права позивача на надбавки (1/12 грошової допомоги на оздоровлення, 1/12
винагороди за бойову готовність, 1/60
одноразової винагороди за тривалість безперервної військової служби),
відповідно до заявлених вимог суд виходить з того, що відповідно до п. 3 ст. 43
Закону України “Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб”визначено, що для обчислення пенсій враховуються відповідні оклади за
посадою військовим чи спеціальним званням, процентна надбавка за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення)
та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку Кабінетом Міністрів
України.

До суми
пенсії мають враховуватись лише додаткові види грошового забезпечення, які
мають характер надбавок і це чітко видно з положень зазначеної статті.

В п. 7
Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.92 №393 “Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплату пенсій і грошової допомоги
військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,
особам начальницького і рядового складу ОВС
та членам їхніх сімей”, що була видана саме для визначення механізму
реалізації вищевказаного положення, також: вказується, з яких саме видів
грошового забезпечення має вираховуватись розмір пенсії.

З вказаної
постанови вбачається, що при призначенні пенсії до уваги береться: оклад за
військове або спеціальне звання, оклад за останньою штатною посадою, займаною
перед звільненням, процентна надбавка за вислугу років, додаткові види
грошового забезпечення, що надаються щомісячно (надбавки за вчене звання,
науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби). Тобто, усі винагороди,
допалати, премії та надбавки повинні носити постійний характер та виплачуватися військовослужбовцям
щомісячно.

На думку
суду, немає правових підстав для задоволення позовних вимог щодо перерахунку
грошового забезпечення ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2008 року з врахуванням 1/12
грошової допомоги на оздоровлення, 1/12 винагороди за бойову готовність, 1/60 одноразової
винагороди за тривалість безперервної військової служби, оскільки, дані види
грошового забезпечення на включення яких до грошового забезпечення для
нарахування пенсії наполягає позивач, не являються щомісячними додатковими
видами грошового забезпечення, які відповідно до Закону України “Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб”включаються в грошове забезпечення при
нарахуванні пенсії.

Відповідно до
п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, для перерахунку
пенсії враховуються щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні
розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені Кабінетом
Міністрів України - у зазначених розмірах на момент виникнення права на
перерахунок.

Додаткові
види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії скасовані
чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за
відповідною посадою, для перерахунку пенсії не враховуються.

Крім того,
суд також враховує клопотання позивачів про відмову у задоволенні позову на
підставі ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку із
пропущенням відповідачем річного строку звернення до суду з адміністративним
позовом та вважає, що це є правомірною підставою також для відмови ОСОБА_1 у
задоволенні позову враховуючи наступне.

Так, частиною
2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до
ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо
суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Як
встановлено судом, позивач знав про порушення свого права або мав дізнатися з
25 травня 2006 року, з моменту, коли він звертався із відповідною письмовою
заявою про перерахунок пенсії до Начальника ВФРЕ УМВС України у Вінницькій
області, однак до суду звернувся з позовом лише 11.07.2008р., крім того,
ОСОБА_1 та його представником не доведено поважності пропущення строку для
звернення до суду, а тому суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні даного
позову з врахуванням також і цієї підстави.

На підставі досліджених обставин справи та
нормативно-правових актів, суд дійшов висновку щодо відсутності правових
підстав у задоволенні позову.

Таким чином,
суд вважає за доцільне у задоволенні позову відмовити.

Згідно зі ст. 124 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а
згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Керуючись
ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 99, 100, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ
:

У задоволенні
в позові ОСОБА_1 до Управління МВС України у Вінницькій області, Головного
управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про перерахунок пенсії
відмовити.

Відповідно до
ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.
160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до
ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим
Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення
цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови оформлено:
17.09.08

Суддя (підпис)
Сауляк Юрій Васильович

з оригіналом згідно

Суддя

Секретар