Справа № 22-а-4416/08
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2008-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий в 1 інстанції - Єрмаков Ю.В.
Суддя-доповідач - Старосуд М.І.
апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

Іменем України

22 травня 2008 року справа
№ 22-а- 4416/08

приміщення
суду за адресою: м. Донецьк,
бульвар Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суд у складі:

головуючого

Старосуда М.І.

суддів при секретарі

Сухарьок М.Г., Ханової Р.Ф. Чуріковій Я.О.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу відповідача:

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області

на постанову

Кіровського міського суду
Луганської області

від 13.03.2008 року

по справі

№ 2-а-39/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської
області

про

стягнення недоотриманої разової
грошової допомоги до 5 травня,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1
звернувся до Кіровського міського суду Луганської області з адміністративним
позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Кіровської міської ради Луганської області про стягнення недоотриманої
разової грошової допомоги до 5 травня за період з 2002 по 2007 роки в сумі 12
718 грн.

Постановою
Кіровського міського суду Луганської області від 13.03.2008 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто
з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Кіровської міської ради Луганської області на користь ОСОБА_1 3059 грн. 15 коп.
за 2004 рік та 2007 рік за рахунок коштів державного бюджету. В задоволенні
решти позовних вимог позивачу відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, та
ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування
апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що управління
не нараховує щорічну грошову допомогу до 5 травня, а лише виплачує цю допомогу
в розмірах, які виділяються на виплати відповідно до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і Закону України «Про
Державний бюджет України» на відповідний рік. Крім того, позивач пропустив
річний строк для звернення до адміністративного суду, що є підставою для
відмови у задоволенні адміністративного позову.

Суд першої інстанції при розгляді справи
встановив, що позивач є інвалідом війни
3 групи і має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 7
мінімальних пенсій за віком.

Позивачеві в
2004 році недовиплачено щорічної грошової
допомоги 517,15 грн., а в 2007 році - 2542 грн.

Сторони
про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, до судового
засідання не з'явились, просили розглянути апеляційну скаргу і заперечення на апеляційну
скаргу без їх участі.

Колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання осіб, які були
належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу відповідача необґрунтованою, а
судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що
позивач є інвалідом війни 3 групи і у відповідності до ч.5 ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право
на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі 7 мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно
до Законів України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» та «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» розмір прожиткового мінімуму та відповідно розмір мінімальної
пенсії за віком в 2004 році встановлено в розмірі 92,45 грн., а з 01.04.2007 р.
встановлено в розмірі 406
грн.

За 2004 рік позивач отримав від управління 130
грн., хоча має право на отримання за 2004
рік вказаної допомоги у розмірі 517,15 грн. за вирахуванням отриманих
130 грн.

За 2007 рік позивач
отримав від управління 300 грн., хоча має
право на отримання за 2007 рік вказаної допомоги у розмірі 2542 грн. за
вирахуванням отриманих 300 грн. з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 2 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту", законодавство
України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього
Закону та інших актів законодавства
України; права та пільги для ветеранів війни, встановлені раніше законодавством
України, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни; нормативні акти
органів державної влади, які обмежують права і пільги ветеранів, передбачені
цим законом, є недійсними.

Відповідно до ст. 17, 19 Закону
України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»,
основні соціальні державні
гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими ніж
прожитковий мінімум,
розмір якого встановлений законом; мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється лише Законами України
та є виключно обов'язковим для всіх державних органів влади, органів місцевого
самоврядування, та інших.

Статтею 44 Закону України «Про державний бюджет України на 2004 рік»
встановлено, що у 2004 році виплата щорічної разової допомоги інвалідам війни 3
групи відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», здійснюється у
розмірі 130 грн.

Однак, пунктом
1 Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004 у справі № 1-27/2004 положення статті 44
Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» визнані
неконституційними та втратили чинність.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. за № 6-рп ст. 29 Закону України
«Про державний бюджет України на 2007 рік»,
якою встановлювався розмір щорічної разової допомоги до 5 травня у розмірах менших,
ніж передбачено Законом, визнано такою, що не відповідає Конституції України.

Стаття
8 Конституції України передбачає, що Конституція має найвищу юридичну силу,
закони і інші нормативні акти повинні
їй відповідати. Відповідно до Конституції України в Україні визнається і діє
принцип верховенства права; дотримання
державою і її органами встановлених законом особистих, майнових прав гарантується
Конституцією.

Відповідно
до ч.1 ст. 8, ч.2,3,4 ст. 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом
верховенства права, застосовує Конституцію,
закони України, інші нормативно-правові акти; у разі невідповідності акту суд
застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу.

Посилання
відповідача на необхідність застосування Закону „Про державний бюджет на 2004
рік і 2007 рік" та на вищу юридичну силу даного Закону над Законом, який
надав позивачеві певне майнове право, є безпідставним, таким, що суперечить діючому законодавству і
Конституції, засадам адміністративного судочинства, оскільки ст. 22 Конституції
України передбачає, що конституційні права
та свободи гарантуються законом і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Посилання
відповідача на ту обставину, що виплата вказаної грошової допомоги здійснена в
межах фінансування, передбаченого державним
бюджетом на 2004 рій і 2007 рік, є також безпідставним, оскільки факт
відсутності коштів не є сам по собі підставою для звуження змісту існуючого у
позивача права на отримання грошової допомоги і не є підставою для звільнення
відповідача від виплати допомоги у передбаченому законом розмірі.

Враховуючи рішення Конституційного
суду, наведене вище, а також приймаючи до уваги вимоги Конституції України щодо
верховенства права і заборони щодо звуження іншими законами змісту вже
встановлених законом прав, суд
першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку має
виконуватись Закон, який встановив конкретне право, і таке право не може бути
обмежене іншим законом, в тому числі і законом „Про державний бюджет".

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо
права позивача на отримання відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» разової грошової
допомоги у 2004 році в розмірі 517,15грн. і у 2007 році 2542 грн.

Стосовно посилання відповідача у апеляційній скарзі на пропущення позивачем
процесуального строку для звернення з позовом до суду, колегія суддів зазначає,
що відповідно до частини 3 статті 99 КАС України для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлювати інші
строки для звернення до адміністративного суду. Пункт 3 частини 1 статті 268
Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність не поширюється на
вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Крім того, згідно ч.1 ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, відповідач при розгляді позову в
суді першої інстанції не звертався до суду з письмовою або усною заявою про
відмову в задоволенні позову на підставі пропущення строку звернення до
адміністративного суду.

Тому апеляційна скарга в цій частині також задоволенню не підлягає.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджує висновок суду першої
інстанції щодо стягнення з відповідача
одноразової щорічної допомоги за 2004, 2007 роки.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм
матеріального, процесуального права.

Керуючись статтями ст. 99, 100, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Кіровської міської ради Луганської області на постанову Кіровського міського
суду Луганської області від 13 березня 2008 року у справі № 2-а-39/08 -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровського міського суду Луганської області від 13
березня 2008 року у справі № 2-а-39/08 за позивом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської міської ради
Луганської області про стягнення недоотриманої разової грошової допомоги до 5
травня - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця з моменту набрання законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: