Справа № 22-а-12193/08
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя першої інстанції - Скочій Г.Д.
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2008 року
справа
№ 22-а-12193/08

зал судового засідання у приміщенні
суду за адресою: м. Донецьк, бульвар
Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Білак С.В.

Сухарьок М.Г. при секретарі
судового засідання

Кірсановій М.В.

за участю представників:

від позивача:

не з'явився

від відповідача:

не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

Управління праці та соціального захисту населення
Первомайської міської ради Луганської області

на постанову Первомайського міського суду Луганської
області

від

02 вересня 2008 року

по адміністративній справі

№НОМЕР_1 (суддя Скочій Г.Д.)

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці
та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської
області

про

визнання дій
незаконними, стягнення недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Первомайського міського суду
Луганської області від 02 вересня 2008 року по справі №НОМЕР_1 позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради
Луганської області задоволений частково, внаслідок чого визнані дії Управління
праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської
області щодо відмови виплати ОСОБА_1 заборгованості з щорічної допомоги на оздоровлення
за 2004-2005рр., 2007р. незаконними, зобов'язано Управління праці та соціального захисту
населення Первомайської міської ради Луганської області доплатити ОСОБА_1
щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2004р., 2005р., 2007р. в сумі 4161,60грн.
за рахунок коштів Державного бюджету України. В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління праці та
соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права,
просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. .

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач віднесений до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_2від 23.07.98р. (арк. справи 9), та йому при
повторному огляді встановлена 2 група інвалідності з 14.11.05р. безстроково,
про що свідчить довідка обласної МСЕК НОМЕР_2

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, створення єдиного порядку визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій, соціального захисту потерпілого населення
визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - спеціальний закон).

Порядок надання щорічної допомоги
регулюється статтею 48 зазначеного Закону, якою передбачена виплата інвалідам 2
групи допомоги у розміри п'яти
мінімальних заробітних плат.

Відповідачем у грудні 2004р., у серпні
2005р., 17.12.2007р. позивачу була виплачена допомога на оздоровлення за
2004-2005рр. в сумі 26,70грн. за кожен рік, за 2007р. в сумі 120грн., розмір
якої встановлений постановами Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 562 від 12.07.05р., «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 836 від 26.07.1996р.

Розмір мінімальної заробітної плати на час
виплати допомоги складав за 2004р. - 237грн., за 2005р. - 310грн., за 2007р. -
460грн. Таким чином, розмір допомоги, з урахуванням виплаченої позивачеві сум,
становить: за 2004р. - 1158,30грн., за 2005р. - 1523,3грн., за 2007р. -
2180грн.

Колегія
суддів вважає, що судом першої інстанції помилково були застосовані невірні
розмірі мінімальної заробітної плати на момент виплати допомоги.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 1
Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані
такими, що не відповідають Конституції України, серед інших, положення пункту
30 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким
була зупинена дія, у том числі статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», внаслідок чого положення статті 48 підлягають застосуванню у 2007 році.

Колегія суддів не приймає посилання
відповідача і вважає безпідставним виплату допомоги позивачу відповідно до
постанов Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від
12.07.05р., «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 836 від 26.07.1996р., оскільки, ніякого обмеження стосовно
зазначеного у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»розміру компенсації ні Верховна
Рада України, ні Кабінет Міністрів України не застосовував.

Колегія
суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідно до частини 3
статті 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом
та іншими законами можуть встановлювати інші строки для звернення до
адміністративного суду. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 268 Цивільного
кодексу України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Крім
того, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо відмови в
задоволенні позовних вимог про зобов'язання провести перерахунок щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення за 2001-2003рр., оскільки виплату щорічної
допомоги на оздоровлення хоча і здійснюють органи соціального захисту
населення, але починаючи тільки з 29.10.03р. відповідно до п. 2 Порядку фінансування видатків
місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256
(із змінами та доповненнями).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини
справи та постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального
права.

Керуючись статтями 24, 94, 167, 184, 195,
196, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області на
постанову Первомайського міського суду Луганської області від 02 вересня 2008
року по справі №НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Змінити постанову Первомайського
міського суду Луганської області від 02 вересня 2008 року по справі №НОМЕР_1
шляхом зміни у абзаці третьому резолютивної частини постанови слів “в сумі
4161,60грн.” на “в сумі 4861,60грн.”.

В іншому постанову Первомайського
міського суду Луганської області від 02 вересня 2008 року по справі №НОМЕР_1 залишити без змін.

Постанова винесена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 31 жовтня 2008 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:
Т.Г. Гаврищук

Судді: С.В.
Білак

М.Г. Сухарьок