Справа № 22-а-1633/08
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2008-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02
жовтня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача
- КУШНЕРИКА М.П.

суддів: ОЛЕНДЕРА І.Я.,
ОБРІЗКА І.М.

при секретарі
судового засідання - СТУПНИЦЬКІЙ
Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Львові справу

за апеляційною скаргою - Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова

на постанову господарського суду Львівської області від
22 серпня 2007р. у справі

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю “Велет Авто”

до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
м.Львова

про визнання нечинними податкових повідомлень - рішень
№/0/1417 від 23.01.2007р., №0/1/8257 від 11.04.2007р.,
№0/1/8258 від 11.04.2007р., №92300/2 від 12.06.2007р.,
№92300/2 від 12.06.2007р., -

В С Т А
Н О В И Л А :

Постановою Господарського суду Львівської області від 22.08.2007р.
задоволено позов ТзОВ «Велет Авто», якою визнано нечинними податкові
повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м.Львова
№/0/1417 від 23.01.2007р., №0/1/8257 від 11.04.2007р.,
№92300/2 від 12.06.2007р. яким позивачу визначено податкове
зобов'язання по податку на прибуток в сумі 189544,50грн., в тому числі основний
платіж - 127863,0грн., штрафні (фінансові) санкції - 61681,50грн. та податкові повідомлення-рішення
№0/1/8258 від 11.04.2007р., №92300/2 від 12.06.2007р., яким
позивачу визначено податкове зобов'язання по
податку на прибуток в сумі 2250,0грн., в тому числі штрафні (фінансові) санкції
- 2250,0грн.

Постанова
мотивована тим, що за результатами проведеної податковим органом виїзної планової перевірки
позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 31.07.2003р. по 30.09.2006р.., було складено акт №4/383/23-031/32568210 від 10.01.2007р.

На підставі зазначеного Акту перевірки податковим органом було прийнято
податкові повідомлення - рішення №/0/1417 від 23.01.2007р.,
№0/1/8257 від 11.04.2007р., №0/1/8258 від 11.04.2007р.,
№92300/2 від 12.06.2007р., №92300/2 від 12.06.2007р.

Оскільки, відповідно до ст.15 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами», встановлений граничний термін (три роки) за який можна перевіряти
правильність дотримання податкового законодавства платниками минув, податковий
орган порушив чинне законодавство, так як провів перевірку за період з
31.07.2003р. по 30.09.2006р., що складає чотири роки, з дня постановки позивача
на податковий облік.

Щодо заниження валового доходу ТзОВ «Велет Авто» на суму 511452грн., то
21.01.2004р. між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ТзОВ «Велет Авто» укладено договір
позички, відповідно до якого фізичні особи (позикодавці) передають ТзОВ «Велет
Авто» (користувачеві) у безоплатне користування нежитлові приміщення, які
належать позичкодавцям на праві спільної часткової власності.

Заборони передачі майна в позичку пов'язаним особам юридичній особі чинним
законодавством не передбачено.

Пов'язаними особами визначено звичайну ціну на рівні договірної, що не
суперечить вимогам п.п.1.20.1 п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

Відповідачем не доведено невідповідність договірної ціни рівню справедливих
ринкових цін, а також в порушення Закону України «Про державну податкову службу
в Україні» не встановлено право або функцію органів державної податкової служби
встановлювати рівень звичайних цін.

ДПІ у Шевченківському районі м.Львова оскаржило постанову, мотивуючи тим, що згідно договору
позички приміщення від 21.01.2004р. ОСОБА_1 передає, а ТзОВ «Велет Авто» в
особі директора Боровець П.П. бере у безоплатне користування ½ частину нежитлових приміщень площею 38 кв.м, що
знаходиться по вул.Городницькій, 47 в м.Львові; ½ частину нежитлових приміщень будівлі головного
виробничого корпусу загальною площею 89,5 кв.м,
що знаходиться по вул.Городницькій, 47 в м.Львові; ½ частину будівлі цеху поточного ремонту головного
виробничого корпусу загальною площею 663,4 кв.м, що знаходиться по
вул.Городницькій, 47 в м.Львові, з метою використання його для торгівлі
промисловими товарами, сервісного обслуговування автомобілів та розміщення
офісу.

Аналогічні умови договору позички від 01.01.2005р.

Відповідно до договору оренди від 03.04.2006р. ОСОБА_1 передає в оренду
ТзОВ «Велет Авто» в особі директора Боровець П.П. ½ частину нежитлових приміщень будівлі головного
виробничого корпусу загальною площею 89,5 кв.м,
½ частину будівлі цеху поточного
ремонту головного виробничого корпусу загальною площею 663,4 кв.м, що
знаходиться по вул.Городницькій, 47 в м.Львові. Розмір орендної плати становить
10000грн. на місяць.

Відповідно до договору оренди від
03.04.2006р. ОСОБА_2 передає в оренду ТзОВ «Велет Авто» в особі директора
Боровець П.П. ½ частину нежитлових приміщень
будівлі головного виробничого корпусу загальною площею 89,5 кв.м, ½ частину
будівлі цеху поточного ремонту головного виробничого корпусу загальною площею
663,4 кв.м, що знаходиться по вул.Городницькій, 47 в м.Львові. Розмір орендної
плати становить 5000грн. на місяць.

П.п.4.1.6. п.4.1 ст.4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» передбачено, що валовий дохід включає
доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді: сум
безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному
періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку
у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з п.7.11
ст.7 цього Закону та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими
підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, крім випадків, визначених у
ч.4 ст.3 Закону України “Про списання вартості несплачених обсягів природного
газу”.

Відповідно до п.1.26. ст.1 зазначеного вище Закону,
пов'язана особа - особа, що відповідає будь-якій з наведених нижче ознак:
юридична особа, яка здійснює контроль над платником податку, або контролюється
таким платником податку, або перебуває під спільним контролем з таким платником
податку; фізична особа або члени сім'ї фізичної особи, які здійснюють контроль
над платником податку. Членами сім'ї фізичної особи вважаються її чоловік або
дружина, прямі родичі (діти або батьки) як фізичної особи, так і її чоловіка
або дружини, а також чоловік або дружина будь-якого прямого родича фізичної
особи або її чоловіка (дружини); посадова особа платника податку, уповноважена
здійснювати від імені платника податку юридичні дії, спрямовані на
встановлення, зміну або зупинення правових відносин, а також члени її сім'ї.

Під здійсненням контролю слід розуміти володіння
безпосередньо або через більшу кількість пов'язаних фізичних чи юридичних осіб
найбільшою часткою (паєм, пакетом акцій) статутного фонду платника податку або
управління найбільшою кількістю голосів у керівному органі такого платника податку
або володіння часткою (паєм, пакетом акцій), не меншою 20 відсотків від
статутного фонду платника податку.

Для фізичної особи загальна сума володіння часткою
статутного фонду платника податку (голосів у керівному органі) визначається як
загальна сума корпоративних прав, що належить такій фізичній особі, членам
сім'ї такої фізичної особи та юридичним особам, які контролюються такою
фізичною особою або членами її сім'ї.

П.п.1.20.1. п.1.20 ст.1 цього ж Закону передбачає, що якщо
цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт,
послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається,
що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи,
послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі
товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності
будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично,
володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також
ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних)
товарів (робіт, послуг).

Вважають, оскільки майном, що передане в оренду ТзОВ «Велет Авто»
володіють на правах спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, то ці
товари є ідентичними, а відповідно п.1.20 ст.1 даного Закону, справедливою
ринковою ціною (орендною платою) є сума 10000грн., яка згідно договору
виплачується одному з співвласників майна.

Просить скасувати постанову та постановити нову про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення з таких підстав.

За результатами проведеної податковим органом виїзної планової перевірки
позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 31.07.2003р. по 30.09.2006р., було складено акт №4/383/23-031/32568210 від 10.01.2007р. та зафіксовано
порушення п.п.1.20.1 п.1.20, п.1.26 ст.1, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України
«Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997р. (із змінами та
доповненнями), ТзОВ «Велет Авто» занижено податок на прибуток на суму 127863
грн., а саме за 2004 рік - 56613грн., в тому числі за 1 квартал - 11613 грн.,
за 2 квартал - 15000грн., за 3 квартал - 15000грн., за 4 квартал - 15000грн.,
за 2005 рік - 60000грн., в тому числі за 1 квартал - 15000 грн., за 2 квартал -
15000грн., за 3 квартал - 15000грн., за 4 квартал - 15000грн., за 9 місяців
2006 року - 11250 грн., в тому числі за 1 квартал - 3750грн., за другий квартал
- 3750грн., за 3 квартал - 3750грн., а також порушення п.п.6.3.2 п.6.3 ст.6,
п.п.8.1.1 п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від
22.05.2003р., в результаті чого донараховано 363,61 грн. податку з доходів
фізичних осіб, занижено комунальний податок за липень 2003 року - липень 2004
року на суму 28,90грн., чим порушено ст.15 Декрету Кабінету Міністрів України
«Про місцеві податки і збори» від 20.05.1993р.

На підставі зазначеного Акту перевірки податковим органом було прийнято податкові повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м.Львова №/0/1417 від 23.01.2007р.,
№0/1/8257 від 11.04.2007р., №92300/2 від 12.06.2007р. яким
позивачу визначено податкове зобов'язання по податку на прибуток в сумі
189544,50грн., в тому числі основний платіж - 127863,0грн., штрафні (фінансові)
санкції - 61681,50грн. та податкові повідомлення-рішення №0/1/8258
від 11.04.2007р., №92300/2 від 12.06.2007р., яким позивачу визначено податкове зобов'язання по податку на
прибуток в сумі 2250,0грн., в тому числі штрафні (фінансові) санкції - 2250,0грн.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку і з таким погоджується
колегія суддів, що при проведенні перевірки податковим органом порушено ст.15
Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами», якою передбачено, що податковий орган має право самостійно визначити суму
податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не
пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку
подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була
надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного
строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник
податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір
стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому
порядку.

Оскільки
встановлений граничний термін (три роки) за який можна перевіряти правильність
дотримання податкового законодавства платниками минув, податковий орган порушив
чинне законодавство, так як провів перевірку за період з 31.07.2003р. по
30.09.2006р., що складає чотири роки, з дня постановки позивача на податковий
облік.

Щодо заниження валового доходу ТзОВ «Велет Авто» на суму 511452грн., то
укладені між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ТзОВ «Велет Авто» договори позички, відповідно
до яких фізичні особи (позикодавці) передають ТзОВ «Велет Авто» (користувачеві)
у безоплатне користування нежитлові приміщення, які належать позичкодавцям на
праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч.2 ст.829 ЦК України - юридична особа, яка здійснює
підприємницьку діяльність, не може передавати речі у безоплатне користування
особі, яка є її засновником, учасником, керівником, членом її органу управління
або контролю Заборони передачі майна в позичку пов'язаним особам юридичній
особі чинним законодавством не передбачено.

п.п.1.20.1 п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» передбачено, що звичайною вважається ціна товарів (робіт,
послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведено зворотнє, вважається,
що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін. Справедлива ринкова
ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за
умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець
бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно
незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі
товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за
їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг).

Ринок товарів
(робіт, послуг) - сфера обігу товарів (робіт, послуг), яка визначається
виходячи з можливості покупця (продавця) реально і без значних додаткових
витрат придбати (продати) товар (роботу, послугу) на найближчій стосовно
будь-якої із сторін договору території.

Ідентичні товари
(роботи, послуги) - товари (роботи, послуги), що мають однакові характерні для
них основні ознаки. Під час визначення ідентичності товарів беруться до уваги,
зокрема, їх фізичні характеристики, які не впливають на їх якісні
характеристики і не мають суттєвого значення для визначення ознак товару,
якість і репутація на ринку, країна походження та виробник. Незначні відмінності
в їх зовнішньому вигляді можуть не враховуватися.

Однорідні товари
(роботи, послуги) - товари (роботи, послуги), які не є ідентичними, мають
подібні характеристики і складаються зі схожих компонентів, що дозволяє їм
виконувати однакові функції та (або) бути взаємозамінними. Під час визначення
однорідності товарів (робіт, послуг) беруться до уваги, зокрема, їх якість,
наявність товарного знака, репутація на ринку, країна походження та виробник.

Таким чином, пов'язаними особами визначено звичайну ціну на рівні
договірної. Відповідачем не доведено невідповідність договірної ціни рівню
справедливих ринкових цін, а також в порушення Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» останньому не встановлено право або функцію
встановлювати рівень звичайних цін.

З вищенаведеного доводи скаржника про скасування оскаржуваної постанови
суду є безпідставними.

Постанова суду першої інстанції прийнята у відповідності з вимогами діючого
законодавства, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.160 ч.3, 198 ч.1 п.1,
200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова - залишити без задоволення,
а постанову господарського суду Львівської області від
22 серпня 2007р. у справі за позовом ТзОВ “Велет
Авто” до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова про визнання нечинними податкових повідомлень - рішень №/0/1417 від 23.01.2007р.,
№0/1/8257 від 11.04.2007р., №0/1/8258 від 11.04.2007р., №
92300/2 від 12.06.2007р., №92300/2 від 12.06.2007р., - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом
одного місяця, починаючи з 08.10.08р.

Суддя-доповідач:
М.П.КУШНЕРИК

Судді: І.Я.ОЛЕНДЕР

І.М.ОБРІЗКО