Справа № 22-а-5090/08
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2008-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22-а-5090/08 Головуючий
у І-ій інстанції: Головченко М.М.
№2-а-55/07 Суддя-доповідач: Малинін В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2008 рік м. Київ

Київський
апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Малиніна В.В.

суддів: Романчук О.М., Усенка В.Г.,

при секретарі: Токар М.Г.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу військової частини
А-1479 на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07
серпня 2007 року по справі за позовомОСОБА_1 до військової частини А-1479 про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 рокуОСОБА_1(далі -
позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини А-1479 з проханням
стягнути з відповідача суму невиплаченої грошової компенсації замість
продовольчих пайків з урахуванням індексу інфляції у розмірі 19 005,36 грн. за
період з 11.03.2000 року по 30.09.2004 рік.

Постановою Ічнянського районного
суду Чернігівської області від 07 серпня 2007 року позовні вимоги Гафарова
В.М. задоволені частково.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача грошову компенсацію за неотримане продовольче забезпечення в розмірі
19 005,36 грн.

В решті позовних вимогах -
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідачем була подана
апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції, в якій просить скасувати
постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 серпня 2007
року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в частині
стягнення з військової частини суму грошової компенсації, посилаючись на те, що
постанова незаконна, прийнята з порушенням норм матеріального права при
неповному з'ясуванні обставин справи.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що командування військової частини
діяло в межах чинного законодавства, а тому не могло заподіяти шкоду позивачу.

Заперечень на апеляційну скаргу від позивача до суду не надходило.

Заслухавши
у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п.4 ч.1 ст.202 КАС України
підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Судом першої інстанції встановлено,
що позивач проходив військову службу у в/ч А-1479 на посаді начальника обліково
операційного відділу і звільнений в запас наказом командира частини №245 від
01.10.04.

Також встановлено, що обмеження
права позивача на отримання грошової компенсації замість продовольчих пайків
здійснене Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», №
1459-III від 17.02.2000 року, який набирає чинності з дня його опублікування.

З таким висновком не можливо не
погодитись з наступних підстав.

Згідно розрахунку компенсації за
продовольче забезпечення з 11.03.2000 року по 30.09.2004 рік позивачу нарахована грошова компенсація, що
підлягає видачі замість продовольчих пайків, на загальну суму 19 005,36.

Водночас, приписами ч. 2 ст. 9
Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей» передбачено, що військовослужбовці отримують за рахунок держави
грошове забезпечення, а також грошове майно та продовольчі пайки, або за
бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Однак,
дію ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей» згідно з Законом України «Про деякі
заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 року № 1459-III призупинено в частині одержання військовослужбовцями
продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та
замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони
України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України,
Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який
зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).

Таким чином, колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду вважає, що в даному випадку
неможливості застосувати до спірних правовідносин норми ч. 2 ст. 9 Закону
України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей», яка передбачає право отримання грошової компенсації замість
продовольчих пайків, оскільки у зазначений період вона не діяла.

З приводу надбавки за безперервну
службу, то згідно Указу Президента України від 05.05.03 № 389 «Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Адміністрації Державної прикордонної служби країни та Управління
державної охорони України за безперервну службу» право встановлювати
військовослужбовцям Збройних Сил України щомісячні надбавки за безперервну
службу в Збройних Силах України залежно від стажу служби надано тільки Міністру
оборони України. Вони встановлуються в таких розмірах: понад 5 років - до 10;,
понад 10 років - до 30; понад 15 років - до 50; понад 20 років - до 70; понад
25 років - до 90 відсотків. При цьому мінімальні та максимальні розміри в межах
конкретної вислуги років Указом не визначені.

Пунктом 2 зазначеного Указу
передбачено здійснення виплату надбавок з 1 травня 2003 року за рахунок коштів,
передбачених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 2 наказу Міністра
оборони України «Про затвердження Інструкції про порядок і умови виплати
щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України»
від 26.05.03 № 149, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.05.03 за
№ 411/7732, розміри надбавки встановлюються виходячи з наявного фонду грошового
забезпечення за рішенням Міністра оборони України.

Таким чином, з аналізу даних норм
вбачається, що такий вид доплати є правом керівника, а не його обов'язком, а
також встановлення надбавки можливе лише при наявності відповідних бюджетних
асигнувань та затвердженого кошторису військової частини.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач отримував під час проходження військової служби надбавку за безперервну
службу у визначених розмірах в межах затвердженого кошторису військової
частини.

Враховуючи викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що постанова не ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді всіх обставини справи, які мають
значення для вирішення спору та не відповідає нормам матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим є наявність підстав для її скасування.

Згідно
зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.

Згідно
п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст.ст.160,
195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу військової
частини А-1479 на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області
від 07 серпня 2007 року - задовольнити.

Постановити
нове рішення, яким відмовити в задоволені позову ОСОБА_1
до військової частини А-1479 про зобов'язання вчинити певні дії.

Витрати, пов'язані з розглядом
справи віднести на рахунок Державного бюджету
України.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом одного місяця з дня складання в повному обсязі
до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді:

Постанова виготовлена в повному
обсязі 04.09.08.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Справа № 22-а-5090/08 Головуючий у І-ій інстанції: Головченко М.М.
№2-а-55/07 Суддя-доповідач: Малинін В.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2008 рік м. Київ

Київський
апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Малиніна В.В.

суддів: Романчук О.М., Усенка В.Г.,

при секретарі: Токар М.Г.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу військової частини
А-1479 на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07
серпня 2007 року по справі за позовомОСОБА_1 до військової частини А-1479 про
зобов'язання вчинити певні дії, -

Керуючись ст.ст.160,
195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу військової
частини А-1479 на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області
від 07 серпня 2007 року - задовольнити.

Постановити
нове рішення, яким відмовити в задоволені позову ОСОБА_1
до військової частини А-1479 про зобов'язання вчинити певні дії.

Витрати, пов'язані з розглядом
справи віднести на рахунок Державного бюджету
України.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом одного місяця з дня складання в повному обсязі
до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: