Справа № 22-а-11544/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Головіна К.І.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2008
року Справа
№ 22-а-11544/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Василенко Л.А.,

суддів: Ханової Р.Ф.,

Старосуда М.І.,

при
секретареві Кірсановій М.В.,

за участю позивача Просандєєва В.І.,

розглянула
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області на постанову
Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2008р. у справі №
НОМЕР_1за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області про визнання
дій неправомірними, стягнення недоплаченої суми щорічної допомоги на
оздоровлення, і

В С Т А Н О В И Л А
:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2008
року позовОСОБА_1задоволений в повному обсязі: визнані неправомірними дії
Управління праці та соціального захисту населення Старобешівської районної
державної адміністрації Донецької області щодо відмови у виплаті позивачеві щорічної допомоги на оздоровлення
за 2003-2005, 2007 роки в розмірі, встановленому Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та стягнуто з за рахунок коштів Державного бюджету України на
користь позивача суму допомоги на оздоровлення за 2003-2005, 2007 роки у розмірі
5706,8 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю
відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час, дату і місце
апеляційного розгляду відповідач повідомлений належним чином, в апеляційній
скарзі просить розглянути справу у
відсутність представника відповідача.

Позивач під час апеляційного розгляду справи проти апеляційної скарги
заперечував, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є особою, що постраждала від
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відноситься до 1 категорії, має 2 групу
інвалідності, у зв'язку з чим у відповідності до ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на отримання щорічної компенсації на оздоровлення в розмірі
5 мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати компенсації, а
тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги,
встановила наступне.

Позивач віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серіїНОМЕР_1 (а.с.
3), є інвалідом 2 групи, причина інвалідності, пов'язана з роботами по
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою
МСЕК (а.с. 4).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, створення єдиного
порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій,
соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Порядок надання щорічної допомоги регулюється статтею 48 зазначеного
Закону, якою передбачена виплата особам, віднесеним до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам 2 групи, допомоги у
розміри 5 мінімальних заробітних плат.

Дія частини четвертої статті 48 наведеного Закону протягом 2003, 2004,
2005, 2007 років була чинною і підлягає застосуванню.

Колегія суддів не приймає посилання відповідача і вважає безпідставним
виплату допомоги позивачу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 836 та Постанови Кабінету Міністрів України від 12
липня 2005 року № 562, оскільки ніякого обмеження стосовно зазначеного у
спеціальному Законі розміру компенсації ні Верховна Рада України, ні Кабінет
Міністрів України не застосовував. Постанова № 836 була прийнята відповідно до
Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої постановою Верховної
Ради України від 11 жовтня 1995 року № 373/95-ВР, з метою реалізації
конкретного плану дій на 1996 рік.

Обов'язок держави перед громадянами за шкоду, завдану внаслідок
Чорнобильської катастрофи визначений статтею 13 Закону України «Про статус і
соціальний захист, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року №796. Зазначена стаття передбачає, що Держава бере на себе
відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її
за у тому числі (пункт 3) матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх
сім'ї у зв'язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та
інших актів законодавства України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 268 Цивільного Кодексу України
позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смерті.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на застосування у межах спірних
відносин річного строку для звернення до суду, оскільки приписами частини 2
статті 99 КАС України, передбачено його застосування у випадку якщо законом не
встановлено інше. Інше як свідчить аналіз даних норм не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції при прийнятті постанови були дотримані норми матеріального права,
тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду першої
інстанції необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці
та соціального захисту населення Старобешівської районної державної
адміністрації Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2008р.
у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області
про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в
разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: