Справа № 22а-12532/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

суду І інстанції - Гончаренко М.Є.
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2008 року справа № 22а-12532/08

м. Донецьк, бул. Шевченка,
26

Донецький апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів:

головуючого судді Арабей Т.Г.

суддів Яманко В.Г., Горбенко К.П.

при секретарі Білоус К.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дебальцевської
міської ради Донецької області

на постанову Дебальцевського міського суду Донецької області

від 25 вересня 2008 року

у справі № 2а-166/2008

за адміністративним позовомОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення
Дебальцевської міської ради Донецької
області

про визнання дій неправомірними та виплату
компенсації на оздоровлення за період з 2005 по 2007 роки у розмірі 4238 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1звернулася
до суду з позовною заявою до Управління
праці та соціального захисту населення Дебальцевської міської ради Донецької області про визнання
неправомірними дій та стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення за 2005,
2006 та 2007 роки згідно ст. 48 Закону України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Постановою Дебальцевського міського суду
Донецької області від 25 вересня 2008 року у справі № 2-а-166/2008 позов
ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту населення Дебальцевської
міської ради Донецької області про
виплату компенсації на оздоровлення за 2005-2007 роки було задоволено частково,
а саме: визнані дії відповідача незаконними та стягнуто недоотриману суму допомоги на оздоровлення за 2005 та 2007 роки у розмірі 2908 грн. В решті
позовних вимог відмовлено.

Постанова,
виходячи із приписів спеціального Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28
лютого 1991 року № 796-12 (з наступними змінами та доповненнями), вмотивована
необхідністю їх застосування у межах спірних відносинах.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд
апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати вимоги
ст. 99 КАС України.

Представник
відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце апеляційного
розгляду був повідомлений належним чином. Письмово просив розглянути справу за
його відсутності.

Позивач у судове
засідання не з'явився, про дату, час і місце апеляційного розгляду був
повідомлений належним чином. Письмово просив розглянути справу за його
відсутності.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, встановила
наступне.

Позивач ОСОБА_1
належить (віднесена) до 1 категорії як особа, яка евакуйована із зони
відчуження, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 01.06.1994
року (а.с.4), визнана інвалідом ІІІ
групи.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема створення єдиного
порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій,
соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (надалі - спеціальний закон).

Статтею 48
зазначеного Закону передбачена щорічна допомога на оздоровлення, зокрема,
інвалідам ІІІ групи - 4 мінімальних
заробітних плат, при цьому розмір мінімальної заробітної плати встановлюється
на момент виплати.

Фактично
відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення:

за 2005 рік - в
сумі 90 грн. 00 коп.,(12.10.2005р.)

за 2007 рік - в
сумі 90 грн. 00 коп.,(14.09.2007р.)

Між сторонами
немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції, в
апеляційній скарзі відповідач
посилається на невірне застосування норм матеріального права,
оскільки при виплаті зазначених сум він
діяв в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів
вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, з наступних
підстав.

Відповідно до
ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів
державної влади.

Статтею 19
Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до
статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я
довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо
реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення,
визначені Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 63
Закону передбачено, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно
до ст. 48 спеціального Закону щорічна допомога на оздоровлення сплачується
органами соціального захисту населення за місцем проживання громадянина.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою затверджений
Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій
з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих
органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту
населення.

Таким чином,
відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок
субвенцій з державного бюджету та нього покладений обов'язок щодо реалізації
механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення,
зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 48 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” передбачена щорічна допомога на оздоровлення особам, зокрема,
інвалідам ІІІ групи - 4 мінімальні заробітні плати.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається
на момент виплати.

Тобто, нормами спеціального Закону визначений
розмір щорічної допомоги як величина, кратна розміру мінімальної заробітної
плати, встановленої Законом на час здійснення виплати.

Всупереч нормам
спеціального закону, зазначеними постановами встановлені конкретні розміри
такої допомоги в твердій грошовій сумі, зокрема, інвалідам ІІІ групи - 90 грн.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні
визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно частини 4
статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта
Конституції України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу у
відповідності до пункту 2 Указу Президента України “Про Єдиний державний реєстр
нормативних актів” від 27.06.1996 року стосовно преюдиції нормативних актів.

Виходячи
із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при
вирішенні даного спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону “Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної
плати на 2005 та 2007 роки, а не вказані Постанови КМУ.

Конституція -
Основний Закон України і має найвищу юридичну силу, а тому колегія суддів
приходить до висновку, що у зазначеній ситуації, суд першої інстанції вірно
застосував конституційні положення щодо пільг, компенсацій і гарантій, які
Держава надає громадянам.

Таким чином, дії
відповідача в частині виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 90 грн. за 2005 та 2007 роки є неправомірними.

Відмовляючи в
задоволенні позовної заяви в частині стягнення
недоотриманих грошових коштів на оздоровлення за 2006 рік суд першої
інстанції виходив з того, що дія абзацу другого та третього частини четвертої
статті 48 була зупинена в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати на 2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього часу не
визнаний неконституційний Конституційним
судом України.

Тобто суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

До того ж,
колегія суддів вважає посилання відповідача щодо пропуску позивачем строку
звернення до суду з адміністративним позовом не є обґрунтованими з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС
України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Проте згідно ч. 1 тієї ж статті
адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, іншим законом - Цивільним
Кодексом України у п. 3 ч. 1 ст. 268 встановлено, що позовна давність не
поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я або смертю.

В розумінні ст. 48 Закону № 796-ХІІ допомога на
оздоровлення є способом відшкодування шкоди, спричиненої здоров'ю громадянина
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, суд не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги з причини пропущення строку звернення до
адміністративного суду.

Наряду з
викладеним, постанова суду підлягає зміні з наступних підстав.

Суд першої
інстанції в своїй постанові не вказав за рахунок яких коштів необхідно стягнути
компенсацію на оздоровлення з відповідача. Тому колегія суддів вважає за
необхідне змінити постанову суду першої інстанції і уточнити, що стягнення компенсації на оздоровлення повинно
здійснюватися на користь позивача за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст. 2, ст. 71, ст. 160,
ст. 167, ст. 195, ст. 196, п.2 ч. 1 ст. 198, ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст. 207,
ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу управління праці та соціального захисту населення Дебальцевської міської
ради Донецької області на постанову Дебальцевського міського суду Донецької
області від 25 вересня 2008 року у справі № 2-а-166/2008 - задовольнити
частково.

Постанову
Дебальцевського міського суду Донецької області від 25 вересня 2008р. по справі
№ 2-а-166/2008 за позовомОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Дебальцевської міської ради
Донецької області про визнання відмови у виплаті недоотриманої допомоги на
оздоровлення неправомірною та стягнення допомоги на оздоровлення за 2005 та
2007 роки в розмірі 2908 грн. - змінити.

Абзац
3 резолютивної частини постанови Дебальцевського міського суду Донецької області від 25 вересня 2008р. по
справі № 2-а-166/08 доповнити словами
«за рахунок Державного бюджету України».

В іншій часті постанову Дебальцевського міського суду Донецької області
від 25 вересня 2008р. по справі № 2-а-166/08
- залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту складення її в
повному обсязі.

У судовому 14.11.2008р. складено повний текст постанови.

Головуючий суддя Т.Г.Арабей

Судді В.Г.
Яманко

К.П.Горбенко