Справа № 22а-3621/08
Суддя: Стежко В.А.
Дата ухвалення: 2008-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-3621/08
суддя у 1-ій
категорія статобліку - 48
інстанції - Квітка О.М.
(справа № 2а-231/07)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
листопада 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого - Стежко В.А.,

суддів - Нагорної Л.М., Суховарова А.В.,

при секретарі - Хоменку О.С.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради
на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від
13 грудня 2007р. у справі №2а-231/07 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради про стягнення
недоотриманих сум на оздоровлення, -

В С
Т А Н О В И Л А:

В
апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради просить скасувати постанову Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.12.2007 року, в частині
стягнення з Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради на користь
ОСОБА_1 заборгованості по виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки в сумі 4 906,50 грн.

Постанова
в частині відмови у позові про стягнення недоплати допомоги за 2006 рік
сторонами не оскаржена.

Апелянт посилається на те, що він є
розпорядником бюджетних коштів і не може виходити за межі бюджетних асигнувань
на відповідний рік. Виплата допомоги на оздоровлення з 2000- 2005 рік позивачу
здійснена в розмірі, передбаченому Законом України від 28.02.1991 року №796-ХІІ
«Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Колегія
суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженої постанови в межах
доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для її задоволення.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_1. перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту
населення Олександрійської міської ради як учасник ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС І категорії інвалід ІІ групи, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1, виданим Кіровоградською обласною державною
адміністрацією (а.с. 5), а тому має право на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення у відповідності до ст. 48 Закону України «Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Протягом 2000-2005 відповідач при виплаті
щорічної допомоги позивачу на оздоровлення керувався постановами Кабінету
Міністрів від 26.07.1996 р. №836 «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами та від 12.07.2005
року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», які передбачають її виплату в менших
розмірах, ніж встановлено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак, Кабінет Міністрів не уповноважений
зменшувати встановлені законом конкретні розміри допомоги на оздоровлення.
Навпаки, ці розміри повинні підвищуватись Кабінетом Міністрів із зростанням
мінімальної заробітної плати.

Пільги, компенсації, гарантії є видом
соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній
життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права,
наданого Законом України «Про соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», є безпідставним.

Оскільки підзаконні акти не можуть звужувати
зміст закону, обсяг існуючих конституційних прав громадян та суперечити ч. 3
ст. 22 Конституції України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що щорічна допомога позивачу повинна бути виплачена
відповідачем за 2000-2005 роки у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат
відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який має
пріоритетне значення.

З урахуванням права позивача на доплату
допомоги та за відсутності клопотання відповідача про відмову в позові з
підстав пропуску строку на звернення з позовом до суду, суд першої інстанції
правильно прийняв до розрахунку розмір мінімальної заробітної плати, який діяв
на момент нарахування допомоги та стягнув на користь ОСОБА_1 допомогу на
оздоровлення за 2000-2005 роки в сумі 4 906,50 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає,
що постанову суду в оскарженій частині слід залишити без змін, а апеляційну
скаргу Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради -
без задоволення.

Постанова в оскарженій частині відповідає
обставинам справи та вимогам закону, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці
та соціального захисту населення Олександрійської міської ради залишити без
задоволення.

Постанову
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 грудня
2007р. в оскарженій частині - залишити без змін.

Ухвала
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з дня
виготовлення її тексту у повному обсязі.

Головуючий: В.А.
Стежко

Судді : Л.М.
Нагорна

А.В.
Суховаров