Справа № 22а-9233/08
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2008-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-9233/08 (11)
Головуючий суддя у 1-ій інстанції -
Категорія статобліку - 48
Слюсар Л.П.(справа №2а-125/08)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2008 року
м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Нагорної Л.М. (доповідача),

суддів - Стежко В.А., Суховарова А.В.

при секретарі - Пономаренко В.Г.

за участю представника позивача -
адвоката ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2,

на ухвалу Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, третя особа: ОСОБА_1, про
скасування рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1384
від 16.07.1998 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 22 серпня 2008 року було задоволене клопотання ОСОБА_4 про
забезпечення її адміністративного позову. З метою його забезпечення,
виконавчому комітету Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_1, а також будь-яким
іншим особам було заборонено виконувати будь-які дії, спрямовані на відчуження
або надання права користування, укладення будь-яких договорів відносно
земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій
просила скасувати ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від
22 серпня 2008 року, оскільки вона постановлена з порушенням норм
процесуального права, тому що судом першої інстанції не було дотримано вимог
ст.117 КАС України та не наведено, з яких саме підстав суд дійшов висновку про
існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам
позивача, а позивач, в свою чергу, теж не вказав, в чому саме це полягає. Крім
того, оскільки апелянту, як орендарю спірної земельної ділянки, доводиться
вносити за його використання орендну плату, тому оскаржувана ухвала негативно
впливає на розвиток її господарської діяльності.

Представник позивача ОСОБА_5 подала заперечення на
апеляційну скаргу, в яких зазначила, що позивачка не обґрунтовувала в чому
полягає небезпека завдання шкоди її правам та інтересам, оскільки це є
предметом її позову і буде з'ясовано тільки під час судового розгляду справи по
суті. Також, представник позивача зазначила, що оскаржувана ухвала ніяким чином
не обмежує розвиток господарської діяльності ОСОБА_1, тому що ніяких заборон з
приводу ведення нею такої діяльності судом не накладалося.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу необхідно скасувати,
виходячи з наступного.

Задовольняючи клопотання ОСОБА_4, районний суд виходив з
того, що без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову захист прав
та інтересів позивача стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат, а також це може ускладнити, або унеможливити
виконання судового рішення. Проте, з таким висновком суду погодитись не можна з
наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_4 оскаржує до суду
рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1384 від
16.07.1998 року щодо надання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 7718 кв.м. по
АДРЕСА_1 у тимчасове користування на 10 років ( на умовах оренди).

В клопотанні про забезпечення позову ОСОБА_4 просила суд
забезпечити його шляхом заборони виконкому Дніпропетровської міської ради,
ОСОБА_1, а також будь-яким іншим особам виконувати будь-які дії, спрямовані на
відчуження або надання права користування, укладення будь-яких договорів
відносно спірної земельної ділянки.

Суд
першої інстанції не прийняв до уваги, що
в порушення вимог ст. 117 КАС України, позивачка не обґрунтувала та не довела
суду, які саме її інтереси порушені в зв»язку з прийняттям оспорюваного рішення
та яка саме існує очевидна небезпека заподіяння шкоди її правам, свободам та
інтересам до ухвалення рішення по справі, а обмежилася лише загальними фразами
та вказівками про існування такої небезпеки, які нічим не підтверджувалися.

Крім того, судом не було враховано, що, у разі
забезпечення позову у спосіб запропонований позивачкою, судом фактично буде
вирішено позовні вимоги ОСОБА_4 до постановлення по справі судового рішення, що
є неприпустимим, суперечить вимогам п.17 Постанови Пленуму Вищого
Адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року та не відповідає меті
застосування правового інституту забезпечення позову.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що районний суд не прийняв до уваги зазначені обставини і, в
порушення вимог ст. 117 КАС України, вжив заходи забезпечення позову без
достатніх на те підстав, а тому ухвалу
районного суду необхідно скасувати, в задоволені заяви позивача про
забезпечення позову - відмовити.

Керуючись п.3, ч.1 ст. 199, 202 КАС
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану її
представником ОСОБА_2, - задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2008 року - скасувати.

У задоволені клопотання ОСОБА_4 про
забезпечення позову - відмовити.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає розгляду
справи.

Повний текст ухвали складено 24 листопада 2008 року.

Головуючий:
Л.М.Нагорна

Судді: В.А.Стежко

А.В.Суховаров