Справа № 22-а-10363/08
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

в 1 інстанції - Шальєва В.А.
Суддя-доповідач - Горбенко К.П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

16 жовтня
2008 року справа №
22а-10363/08

м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого
судді: Ястребової
Л.В.,

суддів:
Колеснік Г.А., Ляшенко
Д.В.

при секретарі судового засідання: Запорожцевій Г.В.

за участю сторін:
позивачки-не з»явилася, надійшла заява про розгляд справи за її
відсутністю
відповідача-не з»явився, в апеляційній скарзі зазначено про розгляд
справи за їх відсутністю розглянувши
апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту населення Старобешівської районної державної
адміністрації Донецької області

на постанову Донецького окружного адміністративного суду

від

23 липня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-12367/08

за позовом

ОСОБА_1

до про

Управління праці та соціального захисту населення
Старобешівської районної державної адміністрації Донецької
області визнання дій протиправними та стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Донецького
окружного адміністративного суду від 23 липня 2008
року у справі № 2-а-12367/08 позов ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Старобешівської районної державної
адміністрації Донецької області про визнання дій протиправними та стягнення
недоотриманих коштів на оздоровлення задоволен: визнані протиправними
дії Управління праці та соціального захисту населення
Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області щодо
відмови у виплаті ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі,
встановленому Законом України "Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Стягнуті з Управління праці та соціального захисту населення
Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області за рахунок коштів
Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 недоотриману суму на оздоровлення
за 2002-2005 роки включно, 2007 рік у розмірі 5451 (п»ять тисяч чотириста
п»ятдесят одну) грн.. 50 коп.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати судове
рішення та прийняти нову постанову.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої
інстанції норм матеріального права.

Сторони в судове засідання не з»явилися, надійшли заяви про розгляд справи
за їх відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
першої категорії, визнана інвалідом 3 групи, що підтверджується посвідченням.

Перебуває на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення Старобешівської районної державної адміністрації
Донецької області як особа, постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорія 1, у зв'язку з чим користується правами та пільгами,
передбаченими Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 48 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачена щорічна допомога
на оздоровлення, зокрема, інвалідам 3 групи - чотири мінімальних заробітних
плат, при цьому розмір мінімальної заробітної плати встановлюється на
момент виплати.

Фактично відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення:

за 2002 рік - в сумі 21 грн. 50 коп. виплачена 24.05.2004 року,

за 2003 рік - в сумі 21 грн. 50 коп., виплачена 18.08.2004 року

за 2004 рік - в сумі 21 грн. 50 коп., виплачена 07.02.2005 року

за 2005 рік - в сумі 90 грн., виплачена 12.10.2005 року

за 2007 рік - в сумі 90 грн. виплачена 13.04.2007 року

Як вважає апелянт, при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення треба
керуватись розміром такої допомоги, який встановлений Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а з 2005 року -
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 “Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому
числі, органів державної влади.

Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права
шкоди.

Основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого
населення, визначені Законом України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 63 Закону передбачено, що фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією цього
Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно
до ст. 48 спеціального Закону щорічна допомога на оздоровлення сплачується
органами соціального захисту населення за місцем проживання громадянина.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою
затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок
субвенцій з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів
місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь,
відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих
держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання
праці та соціального захисту населення.

Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету
за рахунок субвенцій з державного бюджету та на нього покладений обов'язок щодо
реалізації механізму фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального
захисту населення, зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів вважає необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті
щорічної допомоги на оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 “Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та з 2005
року - Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 “Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Статтею 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачена щорічна допомога
на оздоровлення особам, зокрема, інвалідам 3 групи - чотири мінімальних
заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Тобто, нормами спеціального Закону
визначений розмір щорічної допомоги як величина, кратна розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої Законом на час здійснення виплати.

Всупереч нормам спеціального закону, зазначеними
постановами встановлені конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій
сумі.

Відповідно до ст. 8 Конституції
України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції України, суд застосовує правовий акт,
який має вищу юридичну силу у відповідності до пункту 2 Указу Президента
України “Про Єдиний державний реєстр нормативних актів” від 27.06.1996 року
стосовно преюдиції нормативних актів.

Виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні
даного спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної
плати на 2003, 2004, 2005, 2007 роки, а
не вказані Постанови КМУ.

Стосовно посилання в апеляційній скарзі на пропущення позивачем
процесуального строку для звернення з позовом до суду, колегія суддів зазначає,
що відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду. Пунктом 3 частини 1 статті 268 Цивільного
кодексу України передбачається, що позовна давність не поширюється на вимогу
про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або
смертю.

У зв'язку з тим, що позивач є особою, яка має статус громадянина постраждалого внаслідок
Чорнобильської категорії, , 1 категорії, є інвалідом 3 групи а спірні грошові
кошти йому виплачуються на оздоровлення у зв'язку з ушкодженням здоров'я, тому
позовна давність на ці правовідносини не поширюється.

Таким
чином, дії відповідача в частині виплати позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі 21 грн. 50 коп. за 2002 рік, 21 грн. 50 коп. за 2003
рік, 21 грн. 50 коп. за 2004 рік, у розмірі 90 грн. за 2005 рік та 90 грн. за
2007 рік, суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Ухвала в повному обсязі складена 20 жовтня 2008 року.

Керуючись ст. 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 23 липня 2008
року у справі № 2-а-12367/08 позов ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Старобешівської районної державної
адміністрації Донецької області про визнання дій протиправними та стягнення
недоотриманих коштів на оздоровлення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту набрання
законної сили.

Головуючий: Ястребова Л.В.

Судді: Колеснік Г.А.

Ляшенко Д.В.

Головуючий
в 1 інстанції - Сенчишин Ф.М.

Суддя-доповідач - Горбенко К.П.

ДОНЕЦЬКИЙ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

Іменем України

(вступна та резолютивна частина)

10
жовтня 2008 року справа №
22а-10611/08

м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Горбенко К.П..,

суддів:
Міронової Г.М., Яманко В.Г.

при секретарі судового засідання: Білоус К.І.

за участю сторін:
позивача-ОСОБА_2
відповідача-Глущенко Ю.А. розглянувши апеляційну скаргу

Управління праці та соціального захисту населення Торезької міської ради Донецької області

на постанову Торезького міського суду

від

28 липня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-237/08

за позовом

ОСОБА_2

до
про

Управління праці та
соціального захисту населення Торезької
міської ради Донецької області, Головного Управління Державного казначейства України в Донецькій області визнання дій
неправомірними, зобов"язання
вчинити певні дії

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Торезької міської ради Донецької області - залишити без
задоволення.

Постанову Торезького
міського суду від 28 липня 2008 року у справі № 2-а-237/08 позов
ОСОБА_2до Управління праці та соціального
захисту населення Торезької міської ради Донецької області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця з моменту набрання законної сили.

Головуючий: Горбенко К.П.

Судді: Міронова Г.М.

Яманко В.Г.