Справа № 22-а-14178/08
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

І інстанції - Маловічко З.О.
Суддя - доповідач - Д.В. Ляшенко
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 грудня 2008 року м.
Донецьк

справа № 22-а-14178/08

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого

Ляшенка Д.В.

суддів: при секретарі

Колеснік І.В., Ястребової Л.В. Грецькій К.О.

розглянувши у відкритому
апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту населення
Дебальцевської міської ради

на постанову

Дебальцевського міського суду Донецької області

від

13 жовтня 2008 року

по справі

№ 2-а-192/08

за позовом

ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2

до

Управління праці та соціального захисту населення Дебальцевської міської
ради

про

визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2008 року ОСОБА_1., який діє
в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії
відповідача, які полягають у неповній виплаті грошової допомоги на оздоровлення
неправомірними та стягнути з відповідача на користь позивача недоотримані суми
щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2005-2007 роки у розмірі 4318
грн.

Постановою Дебальцевського міського
суду Донецької області від 13 жовтня 2008 року позовні вимоги задоволено, дії
відповідача визнано неправомірними та з Управління праці на користь позивача
стягнуто недоотримані суми грошової допомоги на оздоровлення за 2005-2007 роки
у розмірі 4238 грн.

Суд першої інстанції при розгляді
справи встановив, що позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення Дебальцевської міської ради як особа, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом 3 групи (1 категорія), у
зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Суд задовольнив позов про
стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2005-2007 роки і виходячи з
того, що ст. 48 вищезазначеного закону передбачає щорічну виплату допомоги на
оздоровлення учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії 3 групи в розмірі 4 мінімальних заробітних плат.
При цьому розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати становив: при
виплаті допомоги за 2005 рік - 332 грн., за 2006 рік - 375 гривень, за 2007 рік
- 420 грн. Судом встановлено, що відповідачем виплачена позивачу щорічна
грошова допомога на оздоровлення в таких розмірах: допомога за 2005 рік - 90
грн.; за 2006 рік - 90 грн., та за 2007 рік - 90 грн.

Таким чином, судом було встановлено,
що фактично за період з 2005 по 2007 роки відповідачем було недоплачено
позивачу суму щорічної разової допомоги на оздоровлення у розмірі 4238 грн.

Не погодившись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме,
управління зазначило, що здійснювало виплати, керуючись Постановою КМУ № 562
від 12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Особи, які беруть участь у справі до
апеляційного суду за викликом не прибули..

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи, що підтверджується відповідним посвідченням,
віднесений до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що також підтверджується посвідченням.

Відповідно до абз. 3, 4 ч.4 ст.48 Закону № 796-ХП щорічна допомога інвалідам 2 групи виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат,
а інвалідам 3 групи - у розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати (абз.7 ч.4 ст. 48 Закону № 796-ХП).

Управління виплатило позивачу щорічну грошову допомогу на
оздоровлення у розмірах: за 2005р. - 90 грн., за 2006р. - 90 грн., за 2007р. 90
грн. встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №
562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - постанова № 562).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеною постановою № 562 усупереч Закону № 796-ХІІ
(який встановив розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно до
розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення
виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі
й, зокрема, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам 3 групи
постановою № 562 встановлена грошова допомога
- 90 гривень.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над
урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та Закони України, яким встановлені
розміри мінімальної заробітної плати, зокрема на час виплати допомоги позивачу
на час виплати допомоги за 2005 рік - 332 грн., на час виплати за 2007 рік 420
грн., а не постанова № 562.

Положення пункту 30 статті 71 Закону України “Про
Державний бюджет України на 2007 рік”, яким зупинено на 2007 рік дію в частині
виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати - абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого
частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого,
п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” визнані неконституційними рішенням Конституційного
Суду України від № 6-рп від 09.07.2007р.

Таким чином, дії відповідача в частині виплати позивачу
грошової допомоги на оздоровлення у розмірах : 90 грн. за 2005 рік та 90 грн.
за в 2007 рік - суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними та стягнув з Управління праці та
соціального захисту населення Дебальцевської міської ради на корить позивача недоотримані суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення за
2005, 2007 роки у розмірі 2828 грн.

Проте суд першої інстанції допустив помилку, визнавши дії
відповідача неправомірними при нарахуванні та виплаті позивачу допомоги на оздоровлення за 2006 р.
та не врахував, що дія абзацу другого та третього
частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати компенсацій і
допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік
згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від 20.12.2005 р.
“Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього часу не
визнаний неконституційним Конституційним Судом України.

За відсутності визнання закону про бюджет
неконституційним у суду першої інстанції не було правових підстав визнавати дії
відповідача щодо неналежної сплати грошової допомоги на оздоровлення за 2006
рік неправомірними та стягувати з Управління праці та соціального захисту
населення Дебальцевської міської ради на користь позивача недоотримані суми
щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2006 р. у розмірі 1410 грн., бо
відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Таким
чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми
матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає
скасуванню.

Керуючись
ст.ст. 195-196, п.п. 1,3 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 202, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Дебальцевської міської ради - задовольнити частково.

Постанову Дебальцевського міського суду Донецької області від 13 жовтня
2008 року у справі № 2-а-192/08 за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2
до Управління праці та соціального захисту населення Дебальцевської міської
ради в частині визнання дій Управління праці та соціального захисту населення
Дебальцевської міської ради щодо неналежної сплати щорічної грошової допомоги
на оздоровлення за 2006 рік неправомірними та стягнення з Управління праці та
соціального захисту населення Дебальцевської міської ради на користь ОСОБА_2
щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2006 рік у розмірі 1410 грн. -
скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального захисту населення Дебальцевської міської ради в
частині визнання дій Управління праці та соціального захисту населення
Дебальцевської міської ради щодо неналежної сплати щорічної грошової допомоги
на оздоровлення за 2006 рік неправомірними та стягнення з Управління праці та
соціального захисту населення Дебальцевської міської ради на користь ОСОБА_2
недоотриманої щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2006 рік у розмірі
1410 грн. - відмовити.

В іншій частині постанову Дебальцевського міського суду Донецької області
від 13 жовтня 2008 року у справі № 2-а-192/08 за позовом ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення
Дебальцевської міської ради щодо визнання дій Управління праці та соціального
захисту населення Дебальцевської міської ради щодо неналежної сплати щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за 2005,2007 роки неправомірними та стягнення
з Управління праці та соціального захисту населення Дебальцевської міської ради
на користь ОСОБА_2 недоотриманої щорічної грошової допомоги на оздоровлення за
2005,2007 роки у розмірі 2828 грн.
- залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий:

Судді: