Справа № 22-а-9405/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Наумова К.Г.
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 жовтня 2008 року справа №
22-а-9405/08

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді

Арабей Т.Г

суддів
при секретарі за участю позивачів: представника позивачів

Геращенко І.В., Малашкевич С.А. Шептульовій С.Ю. ОСОБА_16.,
ОСОБА_9., ОСОБА_10 ОСОБА_17 за усною заявою

розглянувши у
відкритому апеляційні скарги

судовому засіданні УПФУ
в м. Харцизьку Донецької області та ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,ОСОБА_15, ОСОБА_16

на постанову

Донецького
окружного
адміністративного суду

від

02 червня
2008 року

по справі

№ 2-а-6211/08

за позовом

ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,ОСОБА_15, ОСОБА_16

до

Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку
Донецької області

про

визнання неправомірними дій та зобов`язання
здійснити перерахунок пенсії по інвалідності та виплачувати її з 01.11.2006 р. виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.,
ОСОБА_2,ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13., ОСОБА_14.,
ОСОБА_15, ОСОБА_16 звернулися
до з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької області про визнання неправомірними дій щодо відмови
в перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії по інвалідності
згідно ст. 50, ст. 54 ч.4 Закону України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком, зобов'язання провести перерахунок
державної пенсії як та додаткової пенсії
по інвалідності починаючи з 01.11.2006р.

Постановою Донецького
окружного адміністративного суду
від 02 червня 2008 року позов
було задоволено частково, а саме: визнанні
дії посадових осіб
управління Пенсійного фонду
України в м. Харцизьку Донецької області
щодо нарахування та
виплати пенсії незаконними, та
зобов'язано УПФУ зробити
перерахунок та виплату
пенсії по інвалідності: ОСОБА_6 з 01.08.2007 р., ОСОБА_1,
ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 з 01.11.2007 р., ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 з 01.12.2007 р., як
інвалідам за захворюванням, яке
пов'язано з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у
відповідності зі статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком. У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Суд
першої інстанції при прийнятті постанови виходив з того, що порядок обчислення
пенсії по інвалідності, яка настала внаслідок каліцтва чи захворювання,
внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначений Кабінетом Міністрів України, не
повинен застосовуватися, вважає, що виплата пенсії неправомірно здійснюється
відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року №
1.

Позивачі мають статус «чорнобильця»
і йому гарантоване право на соціальний захист, передбачений Законом.

У відповідності до п.4 ст.54 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон
№ 796-ХІІ), в усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по 2 групі інвалідності - 8-ми , а по 3
групі інвалідності 6-ти мінімальних пенсій за віком.

Ст. 50 Закону № 796-ХІІ передбачає нарахування інваліду 2 групи додаткової пенсії у розмірі 75% , а інваліду 3 групи додаткової пенсії у
розмірі 50% мінімальної пенсії за
віком; ч.3 ст. 67 Закону № 796-ХІІ
передбачає підвищення розміру пенсії, визначеного відповідно до ст. 54 Закону № 796-ХІІ, а також розмір додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

При цьому Закон
передбачає здійснення перерахунку пенсії з дня встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму. Таким чином законодавець чітко
врегулював порядок нарахування пенсії та здійснення
перерахунку у бік збільшення кожного разу, коли збільшується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Не
погодившись з таким судовим рішенням Управління Пенсійного фонду України в м.
Харцизьку Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову
суду скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити
у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального
права.

Крім того,ОСОБА_1., ОСОБА_2,ОСОБА_3., ОСОБА_4.,
ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7.,
ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13., ОСОБА_14.,
ОСОБА_15, ОСОБА_16 подали апеляційну скаргу, в якій просять
постанову суду змінити та зобов'язати відповідача проводити перерахунок пенсії
по інвалідності та виплачувати її
виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, на момент виплати, з 01.11.2006 року, тобто з моменту набрання
чинності Закону України № 231-У від 05.10.2006 року Про внесення змін до Закону
України « Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року № 796-Х11.

Представник відповідача до
апеляційного суду не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Представник
позивачів та позивачі ОСОБА_16, ОСОБА_9., ОСОБА_10 у судовому засіданні
підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Інші
особи, які беруть участь у справи до суду апеляційної інстанції не з'явились,
про розгляд справи повідомлені належним чином, надали заяви про можливість
розгляду справи за їх відсутністю.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи
апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга УПФУ в м. Харцизьку Донецької області підлягає частковому задоволенню, а
апеляційна скарга ОСОБА_1.,
ОСОБА_2.,ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6,
ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9, ОСОБА_10.,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16. є
необґрунтованою та задоволенню не підлягає, а судове рішення таким, що підлягає
скасуванню, з наступних підстав.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено
наступне.

Позовні
вимоги позивачів полягають у визнанні неправомірною відмови з боку відповідача
в перерахунку пенсії по інвалідності у відповідності зі статтями 50, 54 Закону
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 року № 796-Х11( далі Закон № 796),
виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного з прожиткового
мінімуму відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України № 1058 “Про
загальнообов”язкове державне пенсійне страхування”.

ОСОБА_1 віднесений до 1 категорії як
особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується
посвідченням НОМЕР_1від 31.07.1997 р., має ІІ
групу інвалідності.

ОСОБА_2 віднесений до 1 категорії як особа,
яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується
посвідченням НОМЕР_2 від 22.04.2005 р., має ІІ
групу інвалідності.

ОСОБА_3 віднесена до 1 категорії як особа,
яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується
посвідченням НОМЕР_3
від 07.10.1994 р., має ІІ групу інвалідності.

ОСОБА_4 віднесена
до 1 категорії як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_4 від 24.03.1998
р., має ІІІ групу інвалідності.

ОСОБА_5 віднесений
до 1 категорії як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_5від 11.10.1994
р., має ІІ групу інвалідності.

ОСОБА_6 віднесена
до 1 категорії як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_6 від 26.11.2004
р., має ІІ групу інвалідності.

ОСОБА_7 віднесений
до 1 категорії як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_7 від 20.03.1998 р., має ІІ групу інвалідності.

ОСОБА_8 віднесений
до 1 категорії як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_8, має ІІІ групу
інвалідності.

ОСОБА_9 віднесений
до 1 категорії як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_9 має ІІІ групу
інвалідності.

ОСОБА_10 віднесений
до 1 категорії як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_10 від 30.09.1994
р., має ІІІ групу інвалідності.

ОСОБА_11 віднесений до 1 категорії як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_11 від 07.06.1994 р., має ІІ групу інвалідності.

ОСОБА_12 віднесений
до 1 категорії як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_12 від 15.06.1995
р., має ІІ групу інвалідності.

ОСОБА_13 віднесений
до 1 категорії як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_13 від
28.04.1995р., має ІІІ групу інвалідності.

ОСОБА_14 віднесений
до 1 категорії як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_14 від 06.06.2006
р., має ІІІ групу інвалідності

ОСОБА_15 віднесений
до 1 категорії як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_15 від 11.12.1996
р., має ІІІ групу інвалідності.

ОСОБА_16 віднесений
до 1 категорії як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_16 від 28.05.1996
р., має ІІ групу інвалідності.

Управління
Пенсійного Фонду України у м.Харцизьку
своїми протоколами за серпень,
жовтень ,листопад та грудень 2007 року
відмовило позивачам ,на їх
письмові заяви , про призначення пенсії згідно до вимог ст.ст. 50,54 ч.4 Закону
України № 796.

Зазначені
обставини не спростовуються сторонами по справі.

1 січня
2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-4, який відповідно до його
преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій.

Абзацом
другим преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно
шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 даного Закону
передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються
виключно законами про пенсійне забезпечення.

Право
громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначене
статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Пунктом
2 частини 1 статті 8 зазначеного Закону таке право закріплене за особами, яким
до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до
Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була
призначена пенсія (щомісячне довічне утримання) за іншими законодавчими актами,
але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне
забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне
грошове утримання) з інших джерел.

Право вибору пенсійних виплат
передбачене статтею 10 наведеного Закону, і означає, що особі, яка має
одночасне право на різні види пенсії: за віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника, призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної
пенсії за її вибором.

Абзац
перший пункту 13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» передбачено, у разі, якщо особа має право на
отримання пенсії, у тому числі відповідно до Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”
призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії,
на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та
розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується
за рахунок коштів Державного бюджету України.

Основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціального захисту потерпілого
населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - спеціальний закон), оскільки відповідно до
статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я
довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Розділ
8 даного Закону передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу визначає
пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії;
б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Приписами
зазначеної статті встановлено, що з 1 січня 2007 року максимальний розмір
пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсій за особливі
заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством),
призначених (перерахованих) у 2006 - 2007 роках відповідно до цього Закону не
може перевищувати 12 мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом
першим частини 1 статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування”, на місяць згідно із Законом № 489-5 від 19 грудня 2006
року. Такий самий граничний розмір визначений даною статтею для пенсій
призначених у 2006 році відповідно до Закону № 3235-15 від 20 грудня 2005 року.

Проаналізувавши
норми даної статті колегія судів зазначає, що ними визначений загальний граничний (максимальний) розмір пенсій,
призначених (перерахованих) за нормами спеціального закону, у 2006-2007 роках,
а також граничний розмір пенсій призначених за спеціальним законом у 2006
році.

Колегія
судів не приймає посилання відповідача на те, що мінімальний розмір пенсії за
віком встановлений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, з огляду на те,
що зазначена стаття частиною третьою доповнена Законом України № 2505 від 25
березня 2005 року (набрав чинності 31 березня 2005 року), тоді як частина третя
статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” змінена Законом України від 17
листопада 2005 року № 3108-15 (набрав
чинності 13 грудня 2005 року). Саме неврахування відповідачем зазначених змін
стало однією з причин хибного висновку щодо неможливості застосування стосовно
позивача норм абзацу 1 статті 28 загального закону в частини визначення
мінімального розміру пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму.

Стаття
50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у відповідних розмірах, зокрема інвалідам 3 групи - 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком. Виплата зазначеної пенсії відповідно до статті 53
даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого
доходу.

Нормами
статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та умови
призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з
втратою годувальника. Зазначені норми розповсюджуються на позивача як
віднесеного до категорії 1.

Частина
четверта статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчим по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком та по 3 групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Колегія
судів зазначає, що даною нормою визначений для даної категорії нижчий розмір державних пенсій. Таким чином, якщо
нормами статті 49 спеціального закону передбачений максимальний розмір, то
частиною 4 статті 54 даного закону нижчий розмір державної пенсії для
інвалідів, віднесених виключно до першої категорії, внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Посилання
відповідача на частину 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою
визначено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, внаслідок
чого відповідач керувався розміром 19 гривень 91 копійка та 22 гривні 30
копійок, що визначені постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за рахунок державного бюджету» від 3 січня 2002
року № 1 (зі змінами внесеними постановою № 895 від 13 липня 2004 року),
колегія судів не приймає, оскільки
ототожнювати порядок і розмір в силу різного правового навантаження цих
значень неможливо.

Визначення
прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення,
затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії
громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий
мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України „Про державні
соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” від 5 жовтня 2000 року №
2017-ІІІ, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум використовується для
визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно
до статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною
3 статті 4 даного Закону (в редакції Закону № 2505-4 від 25 березня 2005 року,
що діє з 31 березня 2005 року) передбачено, що прожитковий мінімум на одну
особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і
демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в
законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум
публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Статтею
62 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” від 19 грудня 2006
року № 489-5, що набрав чинності з 1 січня 2007 року , був затверджений прожитковий мінімум на
одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня -
387 гривень, з 1 жовтня - 395 гривень.

Зазначена
стаття була змінена Законом України від 15 березня 2007 року № 749-5 та існує в
новій редакції з 28 березня 2007 року („Урядовий кур'єр” та „Голос України” від
28 березня 2007 року), якою прожитковий мінімум для особи, яка втратила
працездатність, визначений з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з
1 жовтня - 411 гривень. При цьому, зазначена стаття доповнена абзацом, яким
передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком
відповідно до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня
2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили
працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті,
збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410 грн. 06 коп.; 415 грн. 11
коп.

Таким
чином, для позивачів як інвалідів ІІ та ІІІ груп, осіб, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, нижчий розмір державної та додаткової
пенсії повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів.

Позиція відповідача ґрунтується виключно на
постановах Кабінету Міністрів України, огляд яких не підтверджує його
доводи стосовно того, що будь-яким із
них визначений мінімальний розмір пенсії за віком для встановлення нижчого
рівня пенсії, у тому числі інвалідам, внаслідок захворювання від аварії на
ЧАЕС.

Колегія
суддів не приймає доводи відповідача, як з огляду на недоведеність приписів
зазначених постанов до спірних відносин, так і з огляду на положення принципу
законності, визначених пунктами 2-4 статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Обґрунтування
відповідачем своєї позиції посиланням на постанови Кабінету Міністрів України
від 03 січня 2002 р. № 1 та від 28 березня 2002 року № 375 спростовується також
приписами пункту 1 та 6 статті 92 Конституції України, статті 71 спеціального
закону, відповідно до якого дія його положень не може призупинятися іншими
законами, крім законів про внесення змін до цього Закону, а також абзацом 2
преамбули, частиною 3 статті 4, пунктом 2 частини 1 статті 8 та пунктами 13, 16
Прикінцевих положень загального закону, якими передбачено, що умови, норми та
порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне
забезпечення. До приведення законодавства України у відповідність із Законом
України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” закони України
та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить
цьому Закону.

Конституційний
Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зокрема зазначено у рішенні
№ 8-рп/2005 від 11 жовтня по справі № 1-21/2005), пов'язану з реалізацією права
на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян
на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою
Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них
зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними
законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги,
компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою
конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та
обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних
законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Здійснюючи
апеляційний перегляд справи і ухвалюючи судове рішення у даній справі колегія
суддів виходить з того, що конституційні принципи, на яких базується здійснення
прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне
забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23,
частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення,
не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою
даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з положень
принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так
і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія
суддів, з огляду на частину 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства
України, якою принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики
Європейського суду з прав людини зазначає, що не надання правової оцінки судом
першої інстанції доводам позивачів, не вчинення жодної спроби проаналізувати
всі підстави позову з точки зору обґрунтування вимог певними правовими нормами,
свідчать про порушення судом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини
і основоположних свобод, про що було зазначено у рішенні суду по справі
«Проніна проти України».

Колегія
суддів вважає, що дії Управління щодо виплати пенсій позивачам державної та
додаткової пенсії у розмірах менших від шести
та восьми мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії в
розмірі 75% та 50% мінімальних пенсій за віком є неправомірними, оскільки не
відповідають вимогам ст.50, ч. 4 ст. 54, Закону України «Про статус і
соціальний захист, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія
судів погоджує рішення суду першої
інстанції в частині визначення дати з
якої судом поновлюються
порушені конституційні права позивачів, визначивши їх з дати звернення позивачів до відповідача з
заявами . Колегія судів не погоджується з доводами позивачів - апелянтів, що їх
права підлягають поновленню з дати
внесення змін до ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з огляду на те, що дані зміни
стосуються перерахунку пенсії у відповідності зі змінами мінімальної пенсії за віком яка була нарахована
відповідно до вимог ст.50, ч. 4 ст. 54,
Закону України «Про статус і соціальний захист, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Однак позивачі отримували пенсію у відповідності до
постанов Кабінету Міністрів України, якими були встановлені пенсії не в
кратному розмірі до мінімальної пенсії за віком, а тому порушені права позивачів підлягають
відновленню з дати звернення позивачів
за захистом порушених прав.

Крім
того, як убачається з протоколу відмови в перерахунку пенсії відповідно до ч.4
ст. 54 Закону України № 796-Х11 позивачу
Забродченко А.Н., який звернувся з заявою 29.10.2007 року, йому відмовлено з
тих підстав, що він з 12.01.2007 року отримує
пенсію за віком із солідарної системи. Колегія судів погоджує дану відмову
відповідача та вважає що суд першої інстанції помилково задовольнив вимоги
даного позивача, який на момент звернення до суду отримував пенсію не за
спеціальним Законом України, а тому на момент його звернення з заявою до
відповідача, права Забродченко А.Н. не були порушені. З огляду на наведене, в
задоволені позовних вимог Забродченко А.Н. необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Законом України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”,
Законом України “Про загальнообов¢язкове
державне пенсійне страхування”, ст. 2,
160, ст. 167, ст. 195, ст. 196, п. 3 ч.1 ст. 198, п. 3 ст. 202, ч. 2 ст. 205,
ст. 207, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія судів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької області
задовольнити частково.

Апеляційні
скарги ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,ОСОБА_15, ОСОБА_16- залишити без задоволення.

Постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від
02 червня 2008 року по справі № 2-а-6211/08 за позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,ОСОБА_15,
ОСОБА_16 до Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку
Донецької області визнання неправомірними дій та зобов`язання здійснити перерахунок
пенсії по інвалідності та
виплачувати її з 01.11.2006 р. виходячи
з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність -
скасувати в частині визнання
неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької
області та зобов'язання здійснити та виплатити пенсію по інвалідності з
01.12.2007 року ОСОБА_1 .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької області визнання
неправомірними дій та зобов`язання здійснити
перерахунок пенсії по
інвалідності та виплачувати її з 01.11.2006 р. виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - відмовити.

В
решті частини постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02
червня 2008 року по справі № 2-а-6211/08 залишити без
змін.

Вступна
та резолютивна частина постанови складені у нарадчій кімнаті та проголошена 03
жовтня 2008 року, в повному обсязі постанова складена у нарадчій кімнаті 08
жовтня 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу
- з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Т.Г.
Арабей

Судді: І.В. Геращенко

/підписи/ С.А. Малашкевич

З
оригіналом згідно:

Суддя Т.Г.Арабей

Головуючий у 1 інстанції - Наумова К.Г.

Суддя-доповідач
- Арабей Т.Г.

Україна

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

Іменем України

(вступна
та резолютивна частини)

03 жовтня 2008 року справа №
22-а-9405/08

Колегія
суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді

Арабей Т.Г

суддів
при секретарі за участю позивачів: представника позивачів

Геращенко І.В., Малашкевич С.А. Шептульовій С.Ю. ОСОБА_16.,
ОСОБА_9., ОСОБА_10 ОСОБА_17 за усною заявою

розглянувши у
відкритому апеляційні скарги

судовому засіданні УПФУ
в м. Харцизьку Донецької області та ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,ОСОБА_15, ОСОБА_16

на постанову

Донецького
окружного
адміністративного суду

від

02 червня
2008 року

по справі

№ 2-а-6211/08

за позовом

ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,ОСОБА_15, ОСОБА_16

до

Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку
Донецької області

про

визнання неправомірними дій та зобов`язання
здійснити перерахунок пенсії по інвалідності та виплачувати її з 01.11.2006 р. виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, -

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Законом України “Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”,
Законом України “Про загальнообов¢язкове
державне пенсійне страхування”, ст. 2,
160, ст. 167, ст. 195, ст. 196, п. 3 ч.1 ст. 198, п. 3 ст. 202, ч. 2 ст. 205,
ст. 207, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія судів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької області
задовольнити частково.

Апеляційні
скарги ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,ОСОБА_15, ОСОБА_16- залишити без задоволення.

Постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від
02 червня 2008 року по справі № 2-а-6211/08 за позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,ОСОБА_15,
ОСОБА_16 до Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку
Донецької області визнання неправомірними дій та зобов`язання здійснити перерахунок
пенсії по інвалідності та
виплачувати її з 01.11.2006 р. виходячи
з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність -
скасувати в частині визнання
неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької
області та зобов'язання здійснити та виплатити пенсію по інвалідності з
01.12.2007 року ОСОБА_1 .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в м. Харцизьку Донецької області визнання
неправомірними дій та зобов`язання здійснити
перерахунок пенсії по
інвалідності та виплачувати її з 01.11.2006 р. виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - відмовити.

В
решті частини постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02
червня 2008 року по справі № 2-а-6211/08 залишити без
змін.

Вступна та резолютивна
частина постанови складені у нарадчій кімнаті та проголошена 03 жовтня
2008 року, в повному обсязі постанова буде складена у
нарадчій кімнаті 08 жовтня 2008 року.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з
моменту набрання законної сили, а
в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з
дня складення в повному обсязі.

Головуючий:
Т.Г.
Арабей

Судді: І.В. Геращенко

С.А. Малашкевич