Справа № 22-а-6903/08
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2008-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа
№ 22-а-6903/08 р.
Головуючий у першій інстанції: Ваховський В.Л.
Доповідач: Саприкіна І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів
Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Коваля М.П., Маслія В.І.

при
секретарі: Бадріашвілі
К.С.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за апеляційною скаргою Овруцької міжрайонної державної податкової інспекції на
постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 14 вересня 2007
року у справі за позовом ОСОБА_1 до Овруцької міжрайонної державної податкової
інспекції про скасування податкового
повідомлення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1
звернулася до Овруцького районного суду Житомирської області з адмінпозовом до
Овруцької міжрайонної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення від
12.05.2006 року № про стягнення податку в сумі 531.83 грн.,
мотивуючи тим, що вказаний податок її зобов'язують сплатити за отриману 24
жовтня 2005 року спадщину після смерті її батька ОСОБА_2, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме права власності на майновий пай члена ПОСП «Україна»
Покалівської сільської ради Овруцького району.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 14 вересня
2007 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не
погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати
незаконну постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою в
задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та
необ'єктивність оскаржуваного рішення. Зазначає, що постанову винесено з
порушенням норм матеріального права, а тому є всі підстави для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових
осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1
ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів
знаходить, що при вирішенні даного спору Овруцьким
районним суду Житомирської області було правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права та вірно вирішено заявлений спір.

При цьому апеляційна інстанція виходить з того, суд
першої інстанції дійшов вірного висновку щодо належного обґрунтування позовних,
а тому задовольнив їх.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є спадкоємцем
першого ступеня споріднення після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
у вигляді права власності на майновий пай члена ПОСП «Україна» Покалівської
сільської ради Овруцького району.

12.05.2006 року Овруцькою МДПІ було прийнято податкове
повідомлення-рішення № про стягнення з позивачки податку в сумі
531.83 гри

Згідно зі ст. 167 Господарського
кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається
в статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні
господарською організацією, отримання певної частки прибутку
(дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої
відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та
статутними документами. Сертифікат на право на земельну частку (пай) не надає
можливість його власнику брати участь в управлінні господарською організацією,
отримувати певну частку прибутку (дивідендів) даної організації та активів у
разі її ліквідації

Відповідно до Національного
стандарту № 1 „Загальні засади оцінки майна і майнових прав",
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №
1440, цілісний майновий комплекс - це об'єкт, сукупність активів якого дає
змогу провадити певну господарську діяльність. Цілісними майновими комплексами
є підприємства, а також їхні структурні підрозділи (цехи, виробництва, дільниці
тощо), які можуть бути виділені в установленому порядку в самостійні об'єкти з
подальшим складанням відповідного балансу та можуть бути зареєстровані як
самостійні суб'єкти господарської діяльності тощо. А тому з викладеного
вбачається, що право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом, не
належить до жодного з різновидів об'єктів комерційної власності.

Тобто, посилання апелянта на те, що сертифікат на право
на земельну частку (пай) засвідчує майнове право, є неправомірним.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про податок з доходів фізичних
осіб" все майно, відмінне від нерухомого (земля, будівлі, споруди),
належить до рухомого майна. Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України „Про
податок з доходів фізичних осіб" серед об'єктів спадщини платника податку
виділяють з метою оподаткування об'єкт рухомого майна, який включає серед
іншого „... інші види рухомого майна". Частина 1 ст. 190 Цивільного
кодексу України передбачає, що майном вважаються серед іншого майнові права та
обов'язки. Відповідно до діючої на момент оподаткування редакції ст. 13 Закону
України „Про податок з доходів фізичних осіб" доходи у вигляді об'єктів
рухомого майна, які успадковуються членом сім'ї спадкодавця першого та другого
ступеня споріднення, оподатковуються за нульовою ставкою.

Відповідно до п. 13.4. ст. 13 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 року із відповідними змінами і доповненнями
особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є
спадкоємці, які отримали спадщину. Дохід у вигляді вартості успадкованого майна
(кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягають
оподаткуванню, включається до складу загального річного доходу платника податку
і відображається ним у річній податковій декларації про майновий стан і доходи
(податковій декларації). Подання податкової декларації та сплата податку із
зазначеного доходу здійснюється згідно із законодавством.

Указом Президента України від 03.12.1999 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору
економіки» всі КСП протягом 2000-2002 років, були реорганізовані в
юридичні особи ринкового типу - приватні підприємства, товариства з обмеженою
відповідальністю, сільськогосподарські кооперативи, фермерські господарства
тощо. Власники майнових та земельних паїв
припинили членство в КСП у зв'язку з тим, що КСП внаслідок їх реорганізації припинили своє юридичне існування і у відповідно
до Закону України від 05.06.2003 року „Про порядок виділення в натурі
(на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та
після проведення реформування КСП право на
земельну частку (пай), а так само і право на майновий пай не можна
вважати корпоративним, оскільки власники цих прав не перебувають у
корпоративних правовідносинах з КСП, яке не
існує, ні з його правонаступником. В даних умовах зазначені права є звичайними
майновими правами і тому при успадкуванні цих прав громадянами-спадкоємцями оподаткування
такої спадщини не може здійснюватися, як оподаткування об'єктів комерційної
власності за ставкою 13 %.

Виходячи з положень п. 6 розділу 17 Закону України „Про
внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік"
та деяких інших законодавчих актів України" від 25.03.2005 року №2505-ІУ,
ст. 13 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003
року №889-ІУ, було внесено зміни, згідно з якими, починаючи з другого кварталу
2005 року не підлягають оподаткуванню (включенню до річної податкової
декларації за 2005 рік) доходи, одержані у вигляді вартості нерухомих та
рухомих об'єктів спадщини спадкоємцями, які відносяться до члена сім'ї
спадкодавця першого та другого ступеня споріднення.

24.10.2005 рокуОСОБА_1. в Овруцькій держнотконторі отримала свідоцтво про
право на спадщину за законом на спадкове
майно батька ОСОБА_2- право власності на майновий пай члена ПОСП «Україна»
Покалівської сільради. Дане свідоцтво в сільській раді позивачкою не
зареєстровано, свідоцтво на неї, як власника майнового паю, не видано, ніякого
доходу з вказаного спадкового майна вона не отримала.

Проаналізувавши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає правових підстав
для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

З урахуванням наведеного
вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування не вбачається.

Судова колегія приходить
до висновку, що оподаткування доходу, отриманого платником податків внаслідок
прийняття ним в спадщину права власності на майнові паї членів ПОСП «Україна»
має проводитися як оподаткування нерухомого майна та рухомого майна, майнових
прав відповідно до ст.4 ЗУ «Про податок з доходів фізичних осіб» з урахуванням
положень пункту 13.2 ст. 13 цього Закону, а тому податкове повідомлення
Овруцької МДПІ від 12.05.2006 року № та послідуючі повідомлення про
стягнення з позивачки податку в сумі 265,91 гри., є неправомірним і піддягає
скасуванню.

За таких підстав
апеляційна скарга Овруцької міжрайонної державної податкової
інспекції на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 14
вересня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Овруцької міжрайонної
державної податкової інспекції про скасування
податкового повідомлення - підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.
2, 9, 198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні
апеляційної скарги Овруцькій міжрайонній державній
податковій інспекції - відмовити.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 14
вересня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного
місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий суддя:

Судді: