Справа № 22-а-1809/08
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2008-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2008 року м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі: головуючого-судді Пліша М.А.,

суддів Олендера І.Я.,

Довгополова О.М.,

при секретарі
Ступницькій Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну справу

за апеляційною скаргою військового прокурора Західного
регіону України

на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області
від 09.07.2007р. у справі

за позовом ОСОБА_1,

до Міністерства оборони України

про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди
завданої бездіяльністю органу державної виконавчої влади ,-

в
с т а н о в и л а:

ОСОБА_1
звернувся в суд першої інстанції з позовом до Міністерства оборони України в
якому просив визнати неправомірною
бездіяльність відповідача та зобов'язати останнього відшкодувати йому матеріальну шкоду в розмірі 327870 грн. та
моральну шкоду в розмірі 80000 грн.

Постановою Мукачівського
міськрайонного суду від 09.07.2007
р. позовні вимоги задоволено,
визнано неправомірною бездіяльність Міністерства оборони України та зобов'язано відповідача відшкодувати
ОСОБА_1 матеріальні збитки в сумі 327
870 грн. та моральну шкоду в розмірі 80 000 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції військова прокуратура Західного регіону України оскаржила його
в апеляційному порядку, вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
позивач 21.02.1992 р. був звільнений з
військової служби у запас за віком і направлений для постановки на військовий облік у м. Ужгород Закарпатської області при цьому
здав 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_1.
29.01.1992 р. ОСОБА_1 став на квартирний облік
в Ужгородській міській раді і перебував у списках осіб, що користуються
правом на позачергове отримання житла за
№ 137, крім того він з дружиною ОСОБА_2 перебуває на квартирному обліку як
першочерговик за №66. Судом першої інстанції не враховано, що
забезпечення житлом в даному випадку
здійснюється місцевими органами
влади, відповідно до коду програмної
класифікації видатків та
кредитування державного бюджету 2711050,
і законами України про Державний бюджет кожного року передбачається субвенція з державного бюджету місцевим
бюджетам на будівництво та придбання житла військовослужбовцям та особам
рядового і начальницького складу , звільненим в запас або відставку за
станом здоров'я, вислугу років, та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають
на квартирному обліку за місцем
проживання. ОСОБА_1 на квартирному обліку в Мукачівському гарнізоні не перебуває, права на забезпечення житлом з фондів Міністерства
оброни України не має. Крім того суд не залучив до розгляду справи виконавчий
комітет Ужгородської міської ради, не на квартирному обліку перебуває позивач
та Кабінет Міністрів України, який зобов'язаний був розробити програму надання кредитів. Позивачем
пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом, а справа
розглянута у відсутності представника відповідача. Тому просить скасувати
постанову суду першої інстанції та винести нове рішення ,яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія судді вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено,
що позивач являється ветераном
військової служби, 21.02.1992 р. він був звільнений з військової служби
у запас за віком і направлений для постановки
на військовий облік у м. Ужгород
Закарпатської області при цьому здав 3-кімнатну квартиру у АДРЕСА_1. 29.01.1992 р. ОСОБА_1 став на
квартирний облік в Ужгородській міській
раді і перебуває у списках осіб, що користуються правом на позачергове
отримання житла та крім того він з дружиною ОСОБА_2 перебуває на квартирному
обліку на першочергове отримання житла. Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги виходив з того, що позивач користується пільгами передбаченими ст.. 6 Закону України «Про
статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких
інших осіб та їх соціальний захист»,
проте відповідачем не надано
позивачу житло або безвідсотковий кредит,
а відтак такі дії є неправомірними, та стягнув з Міністерства оброни
України вартість житла, суму проведеної ним оплати за найм житла , при
цьому вважав, що позивачу заподіяно і
моральну шкоду яку стягнув в розмірі 80 тис. грн.

Проте колегія суддів з такими
висновками суду першої інстанції не погоджується. У відповідності до ст. 6
Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів
внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» ветеранам
військової служби надається першочергове , але не пізніше одного року
після звільнення з військової
служби та прибуття до місця проживання ,
обраного з урахуванням існуючого порядку прописки, забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення
житлових умов, або одноразове
надання безвідсоткового кредиту на індивідуальне житлове (кооперативне) будівництво чи
придбання житла за урахуванням
встановленої законодавством норми жилої площі на сім'ю і погашенням
його в повному розмірі за рахунок Міністерства оборони України у порядку
, встановленому Кабінетом Міністрів України. Дійсно позивачу жиле приміщення
згідно даної пільги та відповідної норми, щодо розміру житла, не було надано, а
крім того з листів відповідей на звернення позивача вбачається що він звертався
в різні інстанції з клопотанням про надання йому пільгового кредиту і йому було
відмовлено в зв'язку з відсутністю механізму надання такого котрий повинен був
розробити згідно вище вказаної норми Закону Кабінет Міністрів України. Проте
позивач в судовому порядку такі відмови не оскаржував. Інше жиле приміщення
ОСОБА_1 не придбавав , а відтак в суду
першої інстанції не було достатньо правових підстав для задоволення позовних
вимог щодо стягнення вартості житла. Крім того суд стягуючи збитки заподіяні
внаслідок піднайму іншого житла абстрагувався лише звітом про результати розрахунку грошової
компенсації проведеної НАК «Закарпат-Бізнес-Консалтинг», котрий був
зроблений виходячи з інформації усно
представленої ОСОБА_1, при цьому не перевірив, чи дійсно такий піднайм мав
місце , який розмір оплати за договором піднайму житла, який був термін такого
піднайму, бо в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив,
що останні три роки він проживає в квартирі яка належить його дружині в м.
Мукачеві. Також колегія суддів з врахуванням вище наведеного вважає, що вимоги
щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки не встановлено
з боку Міністерства оброни України протиправних дій чи бездіяльності

З врахуванням вище наведеного суд апеляційної інстанції
вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права, а відтак постанову суду слід скасувати
та прийняти нову якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ч.3 ст. 160, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст.202, ст. 205, ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу військового прокурора Західного регіону України - задовольнити,
скасувати постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської
області від 09.07.2007р. у справі за
позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про
відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої бездіяльністю
органу державної виконавчої влади.

В задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Суддя доповідач :
М.А.Пліш

Судді:
І.Я.Олендер

О.М.Довгополов