Справа № 22-а-16373/08
Суддя: Арабей Т.Г.
Дата ухвалення: 2008-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий суду І інстанції - Чиркін
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 грудня 2008 року справа №
22-а-16373/08

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого
судді

Арабей Т.Г.

суддів: розглянувши в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу

Геращенко І.В., Малашкевич С.А.

Управління пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Луганська

на постанову

Луганського окружного адміністративного суду

від

8 жовтня 2008 року

по справі

№ 2-а-16983/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Луганська

про

визнання бездіяльності протиправною та
зобов'язання виплатити підвищення до пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління
пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Луганська
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання виплатити підвищення до
пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за
липень-грудень 2007 року у сумі 735,30 грн.

Постановою
Луганського окружного адміністративного суду від 8 жовтня 2008 року у справі №
2-а-16983/08 позовна заява задоволена у повному обсязі: визнано незаконною
бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Луганська щодо відмови у виплаті позивачу підвищення до пенсії та
зобов'язано відповідача здійснити виплату позивачу підвищення до пенсії в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни, починаючи з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком з урахуванням встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В апеляційній
скарзі апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції як прийняту з
порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою відмовити
у задоволенні позовних вимог.

Сторони до суду
апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Колегія суддів
вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Позивач ОСОБА_1 відноситься до категорії «діти війни», що
підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 та знаходиться на обліку в Управлінні пенсійного фонду в Ленінському районі
м.Луганська та отримує пенсію за віком (а.с.3).

Відповідно до ст.2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист
прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах
щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити
те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

За Преамбулою
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та
Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та
інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат
застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим
Законом.

Статтею 58
зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління
солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати,
забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів
Пенсійного фонду, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних
активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення
адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції,
передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Правовий статус
дітей війни, визначає основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальну
захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки встановлює
Закон України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до
ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за
віком.

Згідно ст. 111
Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість
пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей
війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»),
у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Відповідно
до п. 12 ст. 71 цього Закону з метою приведення окремих норм законів у
відповідність з цим Законом зупинена на 2007 рік дія ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Рішенням
Конституційного суду України від 09.07.2007р. № 6-рп/2007 визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є неконституційними), у тому числі, п. 12 ст.
71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Визначення
прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення,
затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії
громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий
мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Законом України «Про державні
соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року №
2017-ІІІ, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум використовується для
визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно
до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3
статті 4 даного Закону передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а
також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних
груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про
Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в
офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Колегія суддів
погоджує рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з 09
липня 2007 року, а саме з дня прийняття Конституційним Судом України рішення
про неконституційність положення Закону України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік», зокрема п.12 ст.71, яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

До того ж,
колегія судів не приймає посилання відповідача на те, що мінімальний розмір
пенсії за віком встановлений абзацом першим частини першої статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосовується
виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, з
огляду на те, що положення частини 3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не
є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за
віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією
за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім
передбаченого частиною першою цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст.
195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу Управління пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Луганська - залишити без
задоволення.

Постанову
Луганського окружного адміністративного суду від 8 жовтня 2008 року у справі №
2-а-16983/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Луганська про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання виплатити підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком з 09.07.2007р. по 31.12.2007р.
- залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту набрання
законної сили.

Головуючий: Т.Г.
Арабей

Судді: І.В.
Геращенко

С.А.
Малашкевич