Справа № 22-а-7986/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенко Л.А.
Головуючий І інстанції суддя Бабенко С.С.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 липня 2008
року Справа
№ 22-а-7986/08

Колегія суддів
Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
судді: Василенко Л.А.,

суддів: Дяченко С.П.,

Нікуліна О.А.,

при
секретареві Білоус К.І.,

за участю
позивача ОСОБА_1

розглянула
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Дзержинської міської ради Донецької області на постанову Дзержинського міського
суду Донецької області від 05 травня 2008р. у справі № 2-а-33/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Дзержинської міської ради Донецької
області про визнання дій неправомірними та спонукання до вчинення певних дій, і

ВСТАНОВИЛА:

22.02.2008р. позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконною
бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Дзержинської
міської ради Донецької області (далі УПСЗН) по невиплаті йому у 2007 році
щорічної допомоги, передбаченої ч. 5 ст. 13 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, просив визнати відмову щодо
перерахунку та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007
рік неправомірною та стягнути з відповідача недоплачену допомогу за вказаний
період в сумі 2542,00 грн.; просив зобов'язати відповідача в подальшому
виплачувати йому щорічну разову грошову допомогу у розмірах, встановлених ч. 5
ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”.

Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 05 травня
2008р. позов фактично задоволений частково: визнана незаконною бездіяльність
УПСЗН щодо не донарахування та невиплати у 2007 р. щорічної допомоги до 5
травня позивачеві та стягнуто з відповідача на користь позивача недоплачену
щорічну допомогу за 2007 р. - 2542,0 грн..

Не погодившись з таким судовим рішенням, УПСЗН подало апеляційну скаргу, в
якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального права.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином
повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Позивач в судовому засіданні вважав судове рішення першої інстанції
законним та обґрунтованим просив залишити його без змін.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є інвалідом
війни, та має право на отримання грошової допомоги у відповідності до вимог ч.
5 ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком. Суд вирішив стягнути з
відповідача не донараховану та невиплачену частину одноразової допомоги за 2007
рік, оскільки рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від
09.01.2007р. було визнано
неконституційними положення п. 13 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет
України 2007 рік», яка обмежувала виплати за спеціальним законом.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила доводи
апеляційної скарги за матеріалами справи і вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач має статус інваліда
війни, що підтверджено посвідченням НОМЕР_1 (а. с. 7), у зв'язку з чим та на підставі ч. 5 ст. 13
Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 9 травня (яка
повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 2 Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” визначено, що законодавство
України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього
закону та інших актів законодавства України; права та пільги для ветеранів
війни, встановлені раніше законодавством України, не можуть бути скасовані без
їх рівноцінної заміни; нормативні акти органів державної влади, які обмежують
права і пільги ветеранів, передбачені цим законом є недійсними

При нарахуванні та виплаті сум одноразової щорічної допомоги до 9 травня за
2007 рік відповідач керувався положенням
ст. 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», згідно якої
розмір виплати щорічної грошової допомоги інвалідом війни 3 групи складає 300,0
грн..

Судом першої інстанції правильно стягнуто з УПСЗН на користь позивача
недоплачену суму щорічної разової допомоги до 5 травня 2007 року в розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком, оскільки зупинення дії частини п'ятої статті
13 на 2007 рік, передбачене пунктом 13 статті 71 Закону України від 19.12.2006
р. N 489-V, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є
неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від
09.07.2007 р. N 6-рп/2007р. Але, суд першої інстанції не вірно розрахував суму,
яка підлягає виплаті позивачеві, оскільки невірно визначив суму мінімальної пенсії
за віком. Враховуючи положення статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в редакції, яка діяла на
момент спірної виплати за 2007 рік, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, визначеному законом, збільшеному на 1
відсоток. Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2007 рік
відповідно абзацу 5 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про державний бюджет України на
2007 рік», з 01.04.2007р. складав 406,0 грн. Таким чином, розмір мінімальної
пенсії за віком складав 406,0 грн.
+ (406,0 грн. х 0,01) = 410,06 грн., мінімальна пенсія за
віком станом на 05.05.2007року встановлена у розмірі 410,06 грн. Замість
передбачених Законом № 3551-12 семи мінімальних пенсій за віком - а саме
2870,42 грн., позивачеві виплачено тільки 300,0 грн.(а. с. 5, 14), тобто
недоплачена сума складає 2870,42 грн. - 300,0 грн. = 2570,42 грн.. У зв'язку з
тим, що позивачем у позові невірно визначений розмір мінімальної пенсії за
віком, колегія суддів у відповідності до ст. 11 КАС України вважає можливим вийти за межі позовних вимог,
оскільки це необхідно для повного захисту прав та інтересів позивача, про які
він просить, оскільки позивачем був невірно визначений розмір мінімальної
пенсії за віком.

Посилання відповідача на необхідність застосування Законів „Про державний
бюджет» та на вищу юридичну силу даних Законів над Законом, який надав
позивачеві певне майнове право, є безпідставним, таким, що суперечить діючому
законодавству і Конституції, засадам адміністративного судочинства, оскільки
ст. 22 Конституції України передбачає, що конституційні права та свободи
гарантуються законом і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Судом першої інстанції вирішені не всі позовні вимоги, оскільки позивачем
ставилася вимога про зобов'язання УПСЗН в подальшому виплачувати йому щорічну
разову грошову допомогу у розмірах, встановлених ч. 5 ст. 13 Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Колегія суддів
вважає, що в задоволенні таких позовних вимог треба відмовити, оскільки Кодексом адміністративного судочинства
України передбачено відновлення
порушеного права громадянина, а не того, яке може бути порушене в майбутньому.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно по суті вирішив справу, але помилково застосував норми
матеріального права в частині визначення розміру мінімальної пенсії та вирішив
не всі позовні вимоги, тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 11, 195, 196, 198, 201,
205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Дзержинської міської ради Донецької області задовольнити частково.

Постанову Дзержинського міського суду Донецької області від 05 травня
2008р. у справі № 2-а-33/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Дзержинської міської ради Донецької області про
визнання дій неправомірними та спонукання до вчинення певних дій змінити.

Третій абзац резолютивної частини постанови суду викласти в наступній
редакції: стягнути з Управління праці та соціального захисту населення
Дзержинської міської ради Донецької області за рахунок коштів Державного
бюджету на користь ОСОБА_1 недоотриману суму щорічної грошової допомоги до 5
травня за 2007 рік в сумі 2570,42 грн.
(дві тисячі п'ятсот сімдесят грн. 42 коп.),. в задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом
одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: