Справа № 2-А-42/08
Суддя: Вівчар Г.А.
Дата ухвалення: 2008-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

CСправа № 2-А-42/2008 рік.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2008р.
Новоселицкий районний суд Чернівецької області

в складі
головуючого судді Вівчар Г.А.

при секретарі
Щербань В.П.

позивача ОСОБА_1

представника
ОСОБА_3

представника
відповідача Попова М.Г.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця

справу за
позовомОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Новоселицької райдержадміністрації, третя особа начальник управління ОСОБА_2,

- про поновлення на роботу і стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
суд,

встановив:

Враховуючи складність мотивувальній частині рішення суд
відповідно до ч.3 ст..160 КАС України, вважає можливим проголосити вступну та
резолютивну частину постанови.

Сторони можуть ознайомитись з повним рішенням суду після
19.08.2008 року.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 17,18,49-51,69-71,128,139,158-163 КАС
України, ст.40,42,233, 235,237-1 КЗоП України, ст.. 23 ЦК
України, суд, -

постановив:

Позов
задовольнити.

Визнати не правомірним та скасувати наказ начальника
управління праці та соціального захисту населення Новоселицької
райдержадміністрації, від 14.04.2008 року за №11, про звільнення з
роботиОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1на посаду начальника відділу пенсійного
забезпечення управління праці і соціального захисту Новоселицької районної
державної адміністрації, без приступлення до виконання службових обов'язків.

Зобов'язати начальника управління праці та соціального
захисту населення Новоселицької райдержадміністрації, ОСОБА_2 провести
скорочення посади начальника відділу пенсійного забезпечення управління праці і
соціального захисту Новоселицької районної державної адміністрації, відповідно
до наказу №34 від 01.07.2002 року про структуру управління праці та соціального
захисту населення.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Новоселицької райдержадміністрації на користьОСОБА_1 середню місячну
заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 6002 грн..

Рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 підлягає
негайному виконанню.

Рішення суду в частині стягнення середньо місячної
заробітної плати з Управління праці та
соціального захисту населення Новоселицької райдержадміністрації на
користьОСОБА_1 за один місяць в розмірі 1469 грн.90 коп. підлягає негайному
виконанню.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Новоселицької райдержадміністрації на користьОСОБА_1 моральну шкоду у
сумі 500 грн..

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Новоселицької райдержадміністрації на користьОСОБА_1 понесені витрати
на послуг адвоката в сумі 500 грн..

Постанова може
бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського окружного апеляційного
суду через Новоселицкий районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Суддя:

CСправа № 2-А-42/2008 рік.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2008р.
Новоселицкий районний суд Чернівецької області

в складі
головуючого судді Вівчар Г.А.

при секретарі
Щербань В.П.

позивача ОСОБА_1

представника
ОСОБА_3

представника
відповідача Попова М.Г.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця

справу за
позовомОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Новоселицької райдержадміністрації, третя особа начальник управління ОСОБА_2,

- про поновлення на роботу і стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
суд,

встановив:

Позивач звернулась
до суду з позовом в якому зазначає, що вона працювала начальником відділу
пенсійного забезпечення управління праці та соціального захисту населення і з
даної посади в лютому 2002 року вийшла в декретну відпустку. Наказом №5 від
21.05.2002 року їй було надано частково оплачувану відпустку по догляду за
дитиною до досягнення нею 3-х років з 23.05.2002 року по 12.04.2005 року.

Відповідними наказами їй надавались відпустки по догляду
за дитиною до чотирьох років, п'яти років та шості років, тобто мала відпустку
по догляду за дитиною до шості років по 12.04.2008 року.

18.03.2008 року відповідною заявою попередила відповідача
про повернення на роботу з 11.04.2008
року.

24.03.2008 року отримала від відповідача лист за №1558
про те що наказом начальника управління від 01.07.2002 року за № 34 скорочено
відділ пенсійного забезпечення управління праці та соціального захисту
населення, начальником якого вона працювала.

Відповідач запропонував їй роботу на інших посадах з
меншими ніж у неї кваліфікаційними вимогами та відповідно меншим розміром
заробітної плати. Вона відмовилась а тому наказом від 14.04.2008 року за №11
вона була звільнена з роботи в зв'язку з відмовою від продовження роботи із
зміною істотних умов праці відповідно до ст..36 п.6 КзП України.

Позивач вважає, що скорочення посади відбулось з
порушенням ст.. 42, 49-2 КзП України. Крім того вважає, що відповідно до
ст..184 КзП України відповідач не мав право її скорочувати.

Позивач вважає, що неправомірними діями відповідача які
порушують її право на працю їй нанесено моральну шкоду яку вона оцінює у 1000
грн..

Позивач просить суд скасувати наказ від 14.04.2008 року
за №11, поновити її на посаду відділу по контролю за призначенням і виплатою
пенсій управління праці і соціального захисту Новоселицької
райдержадміністрації, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу,
стягнути моральну шкоду і понесені витрати на оплату послуг адвоката.

Під час розгляду справи по суті позивач частково змінив
позов, просить суд поновити її на роботу на посаду начальником відділу
пенсійного забезпечення управління праці та соціального захисту населення і
додатково пояснила, що вона не була попереджена про скорочення її посади. Їй
було запропонована посада головного спеціаліста в відділі яку вона не
погоджувалась обійняти. Вона погоджується на поновлення її на роботу в посаді
яку вона займала до декретної відпустки та проведення з нею скорочення
відповідно до вимог законодавства.

Представник відповідача позов не визнав і пояснив, що
скорочення посади провело попереднє керівництво на даний час він не має
відповідної посади в управлінні тому і запропонував позивачу посаду головного
спеціаліста. Позивач відмовився приступити до виконання службових обов'язків на
даній посаді, тому була звільнена з
роботи відповідно до п.6 ст.36 КзП України. Вважає, що позов необґрунтований
оскільки вини управління немає.

Просить суд відмовити в задоволені позову в повному
обсязі.

Матеріалами справи суд установив, що наказом від
18.04.2001 року за №68 позивач була призначена на посаду начальника відділу
пенсійного забезпечення управління праці та соціального захисту населення а
наказом від 21.05.2002 року за №55 ОСОБА_1 була надана відпустка по догляду за
дитиною з 23.05.2002 року по 12.04.2005 року.

Наказами від 08.04.2005 року за №17, від 12.04.2006 року
за №31, від 11.04.2007 року за №23, начальнику
відділу пенсійного забезпечення управління праці та соціального захисту
населення - ОСОБА_1 була надана відпустка про догляду за дитиною до шості
років.

Наказом №34 від 01.07.2002 року скорочений відділ
пенсійного забезпечення управління праці та соціального захисту населення і на
його базі створений відділ по контролю за призначенням і виплатою пенсій.

Заявою від 18.03.2008 року ОСОБА_1 доводить до відома
начальника управління праці та соціального захисту населення про закінчення відпустки і проханням поновити в
посаді.

Начальник управління праці та соціального захисту
населення наказом №11 від 14.04.2008 року посилаючись на ст..36 п.6 КзП України
у зв'язку з відмовоюОСОБА_1 продовжувати роботу із зміною істотних умов праці
звільняє її.

Суд оцінюючи у сукупності пояснення сторін, надані
сторонами докази дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Згідно із ч.2 ст..71 КАС України, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що представник відповідача не навів
переконливі та законні докази у правомірності дій керівництва при скороченні
посади позивача та звільнення її з роботи.

Суд вважає, що право позивача на збереження своєї посади
під час перебування у відпустці по догляду за дитиною до шести років
гарантовано ч.3 ст..40, КзП України, яка зазначає, що не допускається
звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в
період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п.5 ст.40 КзПУ), а
також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на
випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Дане правило
також гарантовано ч.3 ст.184 КзП України.

Тому суд вважає, що відповідач в 2002 році скоротивши
відділ пенсійного забезпечення управління праці та соціального захисту
населення і створивши на його базі відділ по контролю за призначенням пенсій,
порушив права позивача захищені ч.3 ст.40 та ч.3 ст.184 КзП України.

Суд також вважає, що відповідач намагаючись виконати
умови наказу №34 від 01.07.2002 року яким був скорочений відділ пенсійного
забезпечення управління праці та соціального захисту населення і звільняючи
позивача відповідно до наказу №11 від
14.04.2008 року посилаючись на ст..36 п.6 КзП України, звільнивши її у зв'язку
з відмовою продовжувати роботу із зміною істотних умов праці, грубо порушив
вимоги ст.. 49-2 КзП України.

З урахуванням наведеного суд вважає, що слід визнати
неправомірним та скасувати наказ №11 від 14.04.2008 року про звільнення ОСОБА_1
на підставі п.6 ст.36 КзП України.

Суд вважає можливим поновити ОСОБА_1на посаду начальника
відділу пенсійного забезпечення управління праці і соціального захисту
Новоселицької районної державної адміністрації, без приступлення до виконання
службових обов'язків.

Суд вважає за необхідним зобов'язати начальника
управління праці та соціального захисту населення Новоселицької
райдержадміністрації, ОСОБА_2 провести скорочення посади начальника відділу
пенсійного забезпечення управління праці і соціального захисту Новоселицької
районної державної адміністрації, відповідно до наказу №34 від 01.07.2002 року
про структуру управління праці та соціального захисту населення.

Згідно із ч.2 ст.235 КЗП України, при винесені рішення
про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш
як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного
року, не з вини працівника, орган якій розглядає трудовий спір, виносить
рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Суд враховуючи, що позивач була звільнена з роботи
14.04.2008 року, вважає, що час вимушеного прогулу слід рахувати з 12.04.2008
року, тобто з дня коли вона повинна була приступити до виконання службових
обов'язків по день винесення рішення.

Суд установив, що час вимушеного прогулу складає з:

- 12.04.08 року по 12.05.08 року;

- 13.05.08року по 12.06.08 року;

- 13.06.08. року по 12.07.08року;

- 13.07.08року по 12.08.08 року.

- 13.08.08 року по 14.08.2008 року два
робочих дня.

Як вбачається з довідки управління праці та соціального
захисту населення від 17.97.2008 року за №3345 середньомісячна заробітна плата
ОСОБА_1. складає 1469 грн. 90 коп..

1469 грн.90 коп. розділить на 24 робочих дня, дорівнює,
що середньо денна заробітна плата складає 61.24 грн..

- чотири місяця умножить на 1469.90 грн. дорівнює 5879.60
грн..

- два дня умножить на 61.24 грн. дорівнює 122.46 грн..

- 5879.60 грн.+122.46 грн. = 6002.06 грн.

Суд вважає, що
середній заробіток якій слід стягнути з відповідача за час вимушеного прогулу
позивачем складає 6002 грн..

У відповідності до ст.237 КЗП України, суд покладає на
службову особу, винну в незаконному звільнені або переведені працівника на іншу
роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації
у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання
нижче оплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо власник чи
уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на
роботі.

Суд враховуючи те, що рішення про скорочення посади
ОСОБА_1 прийнято попереднім керівництвом управління праці, тобто ОСОБА_4. якій
вийшов на пенсію, вважає, що середній
заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 6002 грн. слід стягнути з Управління
праці та соціального захисту населення Новоселицької райдержадміністрації.

Згідно із ч.5 ст.235 КЗП України, рішення про поновлення
на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника,
прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Суд враховуючи, що діями відповідача порушені права
позивача в частині виконання трудових обов'язків, суд вважає можливим
відповідно до п.1 п.п.6 КАС України допустити негайне виконання рішення суду в
частині стягнення середньо місячної заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Таким чином суд вважає, що рішення суду в частині
поновлення ОСОБА_1 на роботі і стягнення середньо місячної заробітної плати за
час вимушеного прогулу підлягає негайному виконанню.

Суд вважає, що неправомірними діями відповідача по
відношенню до позивача нанесено моральну шкоду, яку суд враховуючи характер
правопорушення, глибини фізичних страждань, ступеня вини відповідача оцінює в
500 грн..

Суд вважає, що понесені судові витрати позивачем на
оплату послуг адвоката в сумі 500 грн. підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.
17,18,49-51,69-71,128,139,158-163
КАС України, ст.40,42,233,
235,237-1 КЗоП України, ст.. 23 ЦК України, суд, -

постановив:

Позов
задовольнити.

Визнати не правомірним та скасувати наказ начальника
управління праці та соціального захисту населення Новоселицької
райдержадміністрації, від 14.04.2008 року за №11, про звільнення з
роботиОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1на посаду начальника відділу пенсійного
забезпечення управління праці і соціального захисту Новоселицької районної
державної адміністрації, без приступлення до виконання службових обов'язків.

Зобов'язати начальника управління праці та соціального
захисту населення Новоселицької райдержадміністрації, ОСОБА_2 провести
скорочення посади начальника відділу пенсійного забезпечення управління праці і
соціального захисту Новоселицької районної державної адміністрації, відповідно
до наказу №34 від 01.07.2002 року про структуру управління праці та соціального
захисту населення.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Новоселицької райдержадміністрації на користьОСОБА_1 середню місячну
заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 6002 грн..

Рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1
підлягає негайному виконанню.

Рішення суду в частині стягнення середньо місячної
заробітної плати з Управління праці та
соціального захисту населення Новоселицької райдержадміністрації на
користьОСОБА_1 за один місяць в розмірі 1469 грн.90 коп. підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Новоселицької райдержадміністрації на користьОСОБА_1 моральну шкоду у
сумі 500 грн..

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Новоселицької райдержадміністрації на користьОСОБА_1 понесені витрати
на послуг адвоката в сумі 500 грн..

Постанова може
бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського окружного апеляційного
суду через Новоселицкий районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Суддя: