Справа № 22а-1301/07
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2007-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №22а-1301/2007
першої інстанції суддя - Чернієнко С.А. Категорія
№ 29
Доповідач суддя
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2007
року м. Одеса

Колегія суддів
Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого - Димерлій О.О.

суддів - Милосердного М.М., Золотнікова О.С

при секретарі - Вихренко К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. АДРЕСА_1адміністративну
справу за апеляційною скаргою Очаківської об'єднаної державної податкової
інспекції в Миколаївській області на постанову Очаківського міськрайонного суду
Миколаївської області від 14.06.2007 року за адміністративним позовомОСОБА_1 до
Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції в Миколаївській області
про визнання нечинним податкового повідомлення.,

ВСТАНОВИЛА:

14.05.2007 року ОСОБА_1звернулась до суду з адміністративним позовом в
якому просив визнати нечинним податкове повідомлення Очаківської об'єднаної
державної податкової інспекції в Миколаївській області від 29.12.2006 року
№НОМЕР_1 про стягнення - 9943 грн.44 коп.

Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської
області від 14 червня 2007 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено
повністю. Суд визнав нечинним рішення Очаківської об'єднаної державної
податкової інспекції в Миколаївській області про визначення суми податкового
зобов'язання за платежем з доходу ОСОБА_1 в розмірі - 9943 грн. 44 коп. На
користь позивача стягнуто - З грн. 40 коп. в відшкодування витрат на оплату
судового збору.

У поданій апеляційній скарзі Очаківської об'єднаної державної податкової
інспекції в Миколаївській області, з
посиланням на неповне встановлення обставин справи, порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
оскаржуване судове рішення та постановити нове - про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд виходив з того,
що відповідач перевищив свої повноваження, взявши на себе обов'язок з визначення
податкового зобов'язання позивачеві у порядку передбаченому пп.
"г", пп. 4.2.2 ст.4 Закону України
від 21.12.2000 року "Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетними та державними цільовими фондами", хоча п.6.1,
ст.. 6, пп.5.2.5 п.5.2 ст.5, пп."г" пп.4.2.2 ст.4 цього Закону
передбачено, що податкове повідомлення
надсилається платнику податків у разі,
коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим
органом, контролюючий орган, зобов'язаний самостійно визначити суму
податкового зобов'язання, якщо
законами, які регулюють питання
оподаткування, особою, відповідальною за нарахування окремого
податку або збору (обов'язкового платежу),
є контролюючий орган. Відповідно до п. 13.4, ст..
13, пп. "в", п.17.2,
ст.. 17
Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003
року особами, відповідальними за сплату
(перерахування) податку до бюджету, є
спадкоємці, які отримали спадщину, і вони мають подавати податкову декларацію та
сплачувати податок з вказаного доходу.

Крім того, задовольняючи позовні
вимоги по суті, суд вказав у рішенні, що при визначенні податкового зобов'язання
відповідач неправильно визначив, як
корпоративне право, право ОСОБА_1 на
земельну частку (пай), та про те, що це право оподатковується як об'єкт
комерційного права, а тому не правильно
визначив суму податкового зобов'язання,
нарахувавши податок за тринадцяти відсотковою ставкою податку на доходи
фізичних осіб.

Колегія суддів, погоджується з
висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим, стосовно перевищення державною податковою
інспекцією повноважень, по визначенню
податкового зобов'язання позивачеві у порядку передбаченому пп.
"г", пп. 4.2.2 ст.4 Закону
України від 21.12.2000 року "Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетними та державними цільовими фондами", хоча п.6.1,
ст.. 6, пп.5.2.5 п.5.2 ст.5, пп."г" пп.4.2.2 ст.4 цього Закону
передбачено, що податкове повідомлення
надсилається платнику податку у разі,
коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом.

Разом з тим,
колегія суддів вважає безпідставними та помилковими посилання
відповідача, як в суді першої інстанції
так і в апеляційній скарзі, на п.
"в", пп. 13.2.1, п.13.2 ст.13 Закону України "Про податок
з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 p.,
щодо оподаткування при отриманні спадщини спадкоємцями
першого ступеня споріднення сертифікату про право на земельну частку (пай) за
ставкою п.7.1, ст.7 цього Закону, так як,
на думку податкової інспекції це - майнове право, яке з метою оподаткування розглядається як
об'єкт комерційної власності поряд з корпоративним правом.

Відповідач, визнаючи,
що ОСОБА_1- є спадкоємцем першого ступеня споріднення до спадкового
майна свого чоловіка, не врахував вимоги
пп.13.2.1, ст.. 13 Закону
України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 р.( з
змінами від, 01.07.2004 p.,
25.03.2005 p., 19.01.2006
p.), згідно до якого: "Об'єкти спадщини оподатковуються:
при отриманні спадщини спадкоємцями, що
є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення - за нульовою ставкою
податку до будь-якого об'єкта спадщини".

Виходячи з цього,
для визначення розміру ставки податку при отриманні спадщини
спадкоємцем, що є членом сім'ї
спадкодавця першого ступеня споріднення,
не має значення платник податку прийняв у спадщину кошти, майно,
майнові чи немайнові права. Розмір ставки оподаткування при отриманні
спадщини визначається: ступеню спорідненості спадкоємця і спадкодавця; чи є
фізична особа членом сім'ї спадкодавця; чи є спадкодавець - нерезидентом.

При розгляді справи судом правильно застосовані норми матеріального та
процесуального права, вірно встановлено
фактичні обставини справи та дана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на
конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні
позивачем фактичних обставин і норм матеріального права.

За таких обставин підстав для скасування рішень суду та задоволення
апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись: ст.. ст..185, 195,
198, ч.1, п.1,
200, 205, ч.1,
п.1, 206 КАС України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Очаківської об'єднаної державної
податкової інспекції в Миколаївській області - залишити без задоволення, а постанову Очаківського міськрайонного суду
Миколаївської області від 10.04.2007 року за адміністративним позовом ОСОБА_1
до Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції в Миколаївській
області про визнання нечинним податкового повідомлення - без змін.

Ухвала суду
набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду протягом одного місяця.