Справа № 22-а-469/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

по 1-й інстанції: Каралюс В.М.
Справа № 22-а-469/08 Городоцький
районний суд Львівської області
ряд.ст.зв. № 48
№
Доповідач: Олендер І.Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

31
березня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі:

головуючого-судді
Олендера І.Я.,

суддів
Пліша М.А., Шавеля Р.М.,

при секретарі Соколовській А.С.,

з участю адвокатів ОСОБА_6., ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційні скарги Великолюбінської селищної ради
Городоцького району Львівської області таОСОБА_1на постанову Городоцького
районного суду Львівської області від 04 червня 2007 року по справі № 2-а-38/07
за адміністративним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Великолюбінської селищної ради
Городоцького району Львівської області, треті особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача Городоцький районний відділ Львівської
регіональної філії центру Державного земельного кадастру, Управління земельних
ресурсів у Городоцькому районі Львівської області, ОСОБА_4ОСОБА_5, про визнання
неправомірними дій владного органу, -

в с т а н о в и л
а :

11
серпня 2006 року ОСОБА_2 таОСОБА_3 звернулись в суд з адміністративним позовом
до Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, в
якому вони просили визнати неправомірними дії владного органу, мотивуючи тим,
що при житті її батька і на даний час вона користується земельною ділянкою
площею 1573 кв.м., згідно обмірів проведених у 2005 році відділом земельних
ресурсів, в процесі приватизації земельної ділянки, яка зареєстрована за
будинковолодінням по вул.АДРЕСА_1, з'ясувалось, що Великолюбінська селищна
рада, без відома та згоди, самовправно у 1996 році, визначила новий статус на
частину земельної ділянки площею 168 кв.м., яка була в їх з батьком законному
користуванні і запропонувала через земельну ділянку будинковолодіння АДРЕСА_1

04 червня 2007 року Городоцьким районним судом
Львівської області прийнято постанову по справі № 2-а-38/07 за адміністративним
позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Великолюбінської селищної ради Городоцького району
Львівської області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Городоцький районний відділ Львівської регіональної філії
центру Державного земельного кадастру, Управління земельних ресурсів у
Городоцькому районі Львівської області, ОСОБА_4ОСОБА_5, про визнання
неправомірними дій владного органу, якою позов було задоволено, - визнано
нечинним акт земельної комісії Великолюбінської селищної ради Городоцького
району Львівської області від 23 жовтня 1996 року, яким встановлено проїзд
загального користування між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та проїзд зального
користування шириною 1,6 м. до вул.Грушевського; зобов'язано Великолюбінську
селищну раду Городоцького району Львівської області визначити на місцевості
площу земельної ділянки, яка зареєстрована за будинковолодінням по
вулАДРЕСА_1пл.1573 кв.м. по фактичному користуванню та передати цю земельну
ділянку у приватну власність ОСОБА_2таОСОБА_3

Задовольняючи
адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що в судовому
засіданні встановлено відсутність підстав для визнання спільним проїзду між
господарствами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 по вул.Львівській в смт.Великий Любінь
Городоцького району Львівської області, та враховуючи те, що цей проїзд
створено за рахунок земельної ділянки ОСОБА_2, суд вважає, що акт земельної
комісії, що оскаржується від 23.10.1996 року підлягає визнанню нечинним та Великолюбінська селищна рада Городоцького
району Львівської області зобов'язана визначити на місцевості площу земельної
ділянки, яка зареєстрована за будинковолодінням по вулАДРЕСА_1пл.1573 кв.м. по
фактичному користуванню та передати цю земельну ділянку у приватну власність
ОСОБА_2таОСОБА_3

Вказану
постанову в апеляційному порядку оскаржили відповідач Великолюбінська селищна
рада Городоцького району Львівської області та третя особа без самостійних
вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1., які в поданих
апеляційних скаргах покликаються на те, що постанова суду першої інстанції
винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, тому просять
таку скасувати та постановити нову про направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції, в процесі апеляційного розгляду апелянт ОСОБА_1. змінила
вимоги апеляційної скарги частково та просить постановити нову постанову про
закриття провадження в справі.

В
обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача та тертя особа
покликаються на те, що судом не враховано, що оскаржуваний акт земельної
комісії складено правомірно на підставі історично укладеного статусу спільного
користування земельними ділянками. При цьому судом не вказано конкретну ділянку
по периметру загальної площі, яку на думку суду слід мати на увазі. Суд встановивши,
згідно протоколу огляду, що між господарствами ОСОБА_2та ОСОБА_3фактично існує
спільний заїзд шириною 3,9 м. та довжиною 41 м. не врахував, що існують
протиріччя в довжині такого, оскільки його фактична довжина становить 43 м. На
думку апелянтів вказаний акт не є правовстановлюючим, а є рекомендаційним для
розгляду на сесії ради, а тому в цій частині відсутній предмет спору. Судом
першої інстанції неправильно проаналізовано та дано оцінку документам про
розміри землекористування сторін, щодо даних в по господарських книгах за
1955-1966 роки, хоча ним правильно фактично встановлено, що в користуванні
позивачів знаходиться земельна ділянка 0,13 га, однак з незрозумілих підстав
зобов'язав селищну раду передати позивачам у власність 0,1573 га. Судом безпідставно
не взято до уваги показання свідків. За таких обставин висновок суду про те, що
проїзд, а фактично заїзд-прохід спірної ділянки був створений за рахунок
земельної ділянки позивачів є надуманим, безпідставним. Також апелянти
покликаються на те, що позивачі не порушили у селищній раді справу про
приватизацію своєї земельної ділянки, тобто у раді відсутні їх заяви про
приватизацію земельної ділянки та додані до них документи, таким чином відсутні
підстави для зобов'язання селищної ради передавати у власність земельну ділянку
позивачам.

Представник
апелянта - відповідача Великолюбінської селищної ради Городоцького району
Львівської області в судовому засіданні підтримав доводи поданої апеляційної
скарги та просить її задовольнити.

Апелянт
- третя особа ОСОБА_1. в судовому засіданні також підтримала доводи поданої
апеляційної скарги та просить її задовольнити.

Позивач
ОСОБА_2, яка є представником також позивачаОСОБА_3в судовому засіданні
заперечила проти доводів апеляційних скарг, просить їх відхилити, оскільки
постанова суду прийнята з дотриманням норм процесуального та матеріального
права.

Представники
третіх осіб Городоцького районного відділу Львівської регіональної філії центру
Державного земельного кадастру, Управління земельних ресурсів у Городоцькому
районі Львівської області, в судовому засіданні у вирішенні апеляційних скарги
покладаються на розсуд суду.

Третя
особа ОСОБА_5. в судове засідання не явилась, хоча належним чином була
повідомлена про час, дату та місце апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4
ст.196 КАС України такий проведено у її відсутності.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення апелянтів на підтримання
доводів апеляційних скарг, пояснення позивачки на заперечення проти доводів
таких, пояснення третіх осіб, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі підлягають частковому
задоволенню.

Так,
суд першої інстанції вирішуючи даний адміністративний спір виходив з того, що
законність оскаржуваного акту спростовується тим, що в судовому засіданні
встановлено відсутність підстав для визнання спільним проїзду між
господарствами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 по вул.Львівській в смт.Великий Любінь
Городоцького району Львівської області, та враховуючи те, що цей проїзд створено
за рахунок земельної ділянки ОСОБА_2 .

Однак,
з такими висновками погодитись не можна.

Як
вбачається з матеріалів справи 23.10.1996 року земельною комісією
Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області було
складено Акт, що оскаржується, з якого вбачається, що було проведено обстеження
земельних ділянок по АДРЕСА_1по заяві п.ОСОБА_3та зазначено, що обстеженням
встановлено, що проїзд між будинками АДРЕСА_1,157 з часу забудови до них був і
є в спільному користуванні власників будинків. Комісією пропонується залишити
проїзд до загадних будинків у спільному користуванні, враховуючи прохід
загального користування шириною 1,6 м. До вул.Грушевського. Площа проїзду в
подвір'я від вул.Львівська і загального користування до городів становить 168
м.кв. (т.1 а.с.26).

Позивачами
оскаржено даний акт шляхом подачі адміністративного позову, де відповідачем
зазначено відповідну сільську раду.

Судом
покладено в основу постанови в цій часині докази, як-то довідку
Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області № 254 від
25.06.2004 року (т.1 а.с.6), оглянутих в судовому засіданні даних по
господарських книг, проведений огляд судом спірних землеволодінь на місці, ви
копіювання з генплану смт.Великий Любіть (т.1 а.с.93).

Однак, не враховано, що відповідно до вимог
ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення
дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Таким
чином, суд зобов'язаний був саме з врахуванням вказаних критеріїв перевіяти
правомірність дій вказаної земельної комісії Великолюбінської селищної ради
Городоцького району Львівської області, щодо проведеного обстеження та
складення вказаного акту.

При
цьому колегія суддів враховує, що дії земельної комісії, щодо проведеного
обстеження земельних ділянок та складення акту слід визнати протиправними, а
сам акт слід визнати нечинним з наступних підстав.

Так,
зі змісту складеного акту не вбачається та не має жодних даних, що про наступне
обстеження земельних ділянок та будинковолодінь повідомлялись заінтересовані
особи, зокрема заявник за заявою якої проводилось обстеження, та інші прямо
заінтересовані особи - позивачка ОСОБА_2 та її батько, які були законними
землекористувачами земельної ділянки на якій розташовано будинковолодіння
АДРЕСА_1, внаслідок чого вони були позбавлені можливості подати на розгляд
такої комісії свої доводи та обгрунтвання.

Незрозуміло
з яких підстав та на підставі чого комісією робиться відповідні висновки, щодо
перебування у спільному користуванні суміжних будинковолодінь АДРЕСА_1,АДРЕСА_2
з часу забудови проїзду між будинками, не зрозуміло з яких підстав згадується
прохід загального користування між будинками, та на підставі чого встановлено
його розмір; не вбачається яким чином та на підставі чого визначено площу
виїзду в подвір'я від вул.Львівської загального користування до городів в
розмірі 168 м.кв.

Вказане
свідчить, що при вчинені дій щодо обстеження земельних ділянок та складені Акту
від 23 жовтня 1996 року земельна комісія Великолюбінської селищної ради
Городоцького району Львівської області діяла не обґрунтовано,
тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; не
добросовісно; не розсудливо; без
урахуванням права особи на участь у процесі вчинення дій та прийняття рішення.

Саме з цих підстав на думку колегії
суддів оскаржувані дії земельної комісії Великолюбінської селищної ради
Городоцького району Львівської області по проведенню обстеження земельних
ділянок та складенню Акту від 23 жовтня 1996 року, підлягають визнанню
протиправними, а оскільки такі є протиправними то і сам акт підлягає визнанню
нечинним з моменту його складення.

Поряд
з цим колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що відповідач вчинив
протиправні дії, щодо не вирішення питання про передачу позивачам у приватну
власність земельної ділянки та про те, що відповідач Великолюбінська селищна
рада зобов'язана визначити на місцевості площу земельної ділянки, яка
зареєстрована за будинковолодінням по вулАДРЕСА_1пл.1573 кв.м. по фактичному
користуванню та передати цю земельну ділянку у приватну власність ОСОБА_2та
ОСОБА_3 є не правильним.

Так,
як вбачається з пояснень позивачки та представника Великолюбінської селищної
ради, не має жодних допустимих та переконливих доказів, які б свідчили про те,
що позивачі в передбаченому законом порядку звертались до відповідача з заявою
про передачу у приватну власність спірної земельної ділянки, та що відповідач
неправомірно відмовив у цьому позивачам.

Вказане
доводиться також поданою суду апеляційної інстанції довідкою відповідача -
Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області від
20.02.2008 року № 62, згідно якої вбачається, що позивачі офіційно до
відповідача з заявою про передачу земельної ділянки у приватну власність не
звертались.

Відповідно
до ст. 116 ЗК України: 1. громадяни та юридичні
особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади
або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо
земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в
межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. 2. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних
ділянок у власність або надання їх у користування. 3. Безоплатна передача
земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації
земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання
земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання
земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. 4. Передача земельних
ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом,
провадиться один раз по кожному виду використання. 5. Надання у користування
земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише
після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст.118 ЗК України визначено
порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, де в ч.1
вказується, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває
у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

З
врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вимоги позивачів в частині
визнання протиправними дій відповідача, щодо передачі їм у приватну власність
земельної ділянки є безпідставними, та нічим не доведеними, тому в задоволені
таких слід відмовити.

На
думку колегії суддів вказані вище обставини свідчать, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини, що мали значення для справи та постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права.

Відповідно
до ст.159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає,
що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, не об'єктивно
і всебічно не з'ясованих обставинах, не відповідає вимогам
ст.ст.2,10,11,71,72,86,138,143,159,161-163 КАС України, прийнята з порушенням
норм матеріального права, доводи апеляційної скарги її частково спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207
КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги Великолюбінської селищної ради
Городоцького району Львівської області таОСОБА_1задовольнити частково.

Постанову Городоцького
районного суду Львівської області від 04 червня 2007 року по справі № 2-а-38/07
за адміністративним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Великолюбінської селищної ради
Городоцького району Львівської області, треті особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача Городоцький районний відділ Львівської
регіональної філії центру Державного земельного кадастру, Управління земельних
ресурсів у Городоцькому районі Львівської області, ОСОБА_4ОСОБА_5, про визнання
неправомірними дій владного органу -
скасувати.

Позов ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Великолюбінської селищної ради
Городоцького району Львівської області, треті особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача Городоцький районний відділ Львівської
регіональної філії центру Державного земельного кадастру, Управління земельних
ресурсів у Городоцькому районі Львівської області, ОСОБА_4ОСОБА_5, про визнання
неправомірними дій владного органу задовольнити частково.

Визнати протиправними дії земельної комісії
Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, щодо
проведення обстеження земельних ділянок по вул.Львівська АДРЕСА_1,АДРЕСА_2та
визнати нечинним складений нею Акт від 23 жовтня 1996 року.

В задоволені решти позовних вимог, - відмовити за
безпідставністю.

Постанова набирає законної сили негайно після
проголошення.

На постанову апеляційного суду може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця після проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді:
М.А.Пліш

Р.М.Шавель