Справа № 22-а-772/2008
Суддя: Санакоєва М.А.
Дата ухвалення: 2008-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.11.2008

Справа № 22-а-772/08

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Санакоєвої М.А.,

суддів
Ілюхіної Г.П. ,

Щепанської
О.А.

при секретарі судового засідання Колб Т.П.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.Севастополя апеляційні скарги прокурора Красногвардійського району
Автономної Республіки Крим та Управління праці та соціального захисту населення
Красногвардійської районної державної адміністрації в Автономній Республіці
Крим на постанову Красногвардійського
районного суду Автономної Республіки
Крим (суддя Шукальський В.В.) від
10.07.08 у справі № 2-а-151/08

за позовом Прокурора Красногвардійського району
Автономної Республіки Крим (вул. Леніна, 5, смт.Красногвардійське,
Красногвардійський район, Автономна Республіка Крим, 97000) в інтересах ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

до Управління
праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної державної
адміністрації в Автономній Республіці Крим (вул. Енгельса, 3,
смт.Красногвардійське, Красногвардійський район, Автономна Республіка Крим,
97000),

третя особа:
Головне управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим
(вул.Севастопольська, 19, м.Сімферополь, Автономна Республіка Крим, 95000)

про стягнення суми недоплаченої
грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор
Красногвардійського району Автономної Республіки Крим в інтересах ОСОБА_1.
звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального
захисту населення Красногвардійської районної державної адміністрації в
Автономній Республіці Крим про стягнення недоплаченої одноразової щорічної
грошової допомоги до 5 травня відповідно до Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Позовні вимоги мотивовані
тим, що ОСОБА_1. є ветераном війни - інвалідом першої групи, та має право на
пільги, встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту". Відповідно до статті 13 цього Закону, йому, як
інваліду війни першої групи, щорічно до 5 травня повинна виплачуватись разова
грошова допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, але відповідачем
йому виплачена допомога за 2005 та 2006 рік по 400 грн., а у 2007 році 450 грн.
Різниця складає 9720,00 грн., яку потрібно стягнути на користь позивача.

Постановою Красногвардійського районного суду
Автономної Республіки Крим від 10.07.2008 позов прокурора Красногвардійського
району Автономної Республіки Крим в інтересах
ОСОБА_1. задоволено частково:

стягнуто з Управління праці
та соціального захисту населення Красногвардійської районної державної
адміністрації в Автономній Республіці Крим на користь ОСОБА_1. разову грошову
допомогу, як ветерану війни - інваліду першої групи за 2007 рік, у розмірі
3610,00 грн.,

в іншій частині позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою
суду, прокурор та відповідач звернулись до Севастопольського апеляційного
адміністративного суду з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати
постанову суду у зв'язку з порушенням судом норм матеріального права. Прокурор
зазначив, що суд безпідставно відмовив в задоволенні позовних вимог про
стягнення разової грошової допомоги за 2005 та 2006 роки. Відповідач вважає, що
судом не застосовані, зокрема, норми Законів України "Про Державний бюджет
України" на відповідний рік та не враховані фінансові можливості держави.

У судове засідання,
призначене на 12.11.2008, сторони не з'явились, повідомлялись належним чином
про дату, час та місце судового засідання.

Враховуючи, що явка у судове
засідання це право, а не обов'язок учасників процесу, неявка сторін у судове
засідання не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає можливим
розглянути справу у відсутності сторін, належним чином повідомлених про дату,
час та місце розгляду справи.

Розглянувши матеріали
справи в порядку статей 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України,
заслухавши суддю - доповідача, яка доповіла зміст постанови, що оскаржується,
доводи, викладені в апеляційних скаргах, межі, в яких повинні здійснюватись
перевірка постанови, встановлюватись обставини і досліджуватись докази
учасників процесу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

З матеріалів справи
вбачається, що у травні 2008 року прокурор в інтересах позивача звернувся до
суду з позовом про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1. 9720,00 грн.
недоотриманої разової грошової допомоги за 2005-2007 роки (а.с.1).

Судом встановлено, що
ОСОБА_1., є інвалідом І групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим
Красногвардійським РВК АР Крим 22.08.2006 (а.с.4), має право на пільги,
встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Відповідно до листа
Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної
державної адміністрації в Автономній Республіці Крим, ОСОБА_1. як інваліду
війни у 2005-2007 роках проведено виплату разової грошової допомоги до 9
травня як інваліду війни І групи
відповідно до Законів України "Про Державний бюджет України" на 2005-2007 роки у розмірі:

за 2005 рік - 400 грн.,

за 2006 рік - 400 грн.,

за 2007 рік - 450 грн.
(а.с.5).

Частиною п'ятою статті 13
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" встановлено, що щорічно до
5 травня інвалідам війни І групи виплачується разова грошова допомога у розмірі
десяти мінімальних пенсій за віком.

Статтею 29 Закону України
“Про Державний бюджет України на 2007 рік”, встановлено, що у 2007 році виплата
щорічної разової допомоги відповідно до Закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється інвалідам війни І групи в
розмірі 450,00 грн.

Пунктом 13 статті 71 Закону
України “Про Державний бюджет України на 2007 рік” зупинено на 2007 рік дію
частини п'ятої статті 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту” в частині визначення розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги.

Конституційний Суд України
у своєму рішенні № 6-рп від 09.07.2007 у справі за конституційним поданням 46
народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини
другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29,
30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України
“Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії
громадян) зазначив, що зупинення Законом України “Про Державний бюджет України”
інших законів України, щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення
змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового
регулювання відносин ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1,
3 частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19,
статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій та
третій статті 95 Конституції України. Також зазначеним рішенням визнані
неконституційними положення, зокрема: статті 29 Закону України “Про Державний
бюджет України на 2007 рік” та пункту 13 статті 71 Закону України “Про
Державний бюджет України на 2007 рік”.

Згідно з частиною другою
статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або окремі положення,
що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним
Судом України рішення про їх неконституційність.

Частиною третьою статті 22
Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесення
змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав
і свобод.

Судовою колегією не
приймаються до уваги посилання відповідача на те, що він діяв відповідно до
закону та порушень у виплаті щорічної грошової допомоги не вчиняв, оскільки
допомога позивачу сплачена у розмірі, встановленому Законом України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік".

Дана позиція відповідача
суперечить чинному законодавству.

Відповідно до статті 9
Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади,
органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та
законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти,
прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції України, міжнародному договору, згода на
обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому нормативному
акту суд застосовує правовий акт, який
має вищу юридичну силу.

Крім того, згідно з абзацом
1 пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 “Про
незалежність судової влади” звернуто увагу на те, що відповідно до статей 8 та
22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші
нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи
людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг
встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Фізичним та юридичним
особам для захисту порушених прав відповідно до частини третьої статті 8
Кодексу адміністративного судочинства України гарантується звернення до
адміністративного суду для захисту прав і свобод громадянина безпосередньо на
підставі Конституції України.

Статтею 1 Конституції
України проголошено демократичною, соціальною, правовою державою.

Статтею 2 Конституції
України визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і
свободи та їх гарантії визначають зміст та спрямованість діяльності держави, а
їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави.

Відповідно до статті 22
Конституції України, зміст та обсяг прав і свобод людини при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений.

Отже, встановлення Законами
України “Про Державний бюджет України" на відповідний рік розмірів виплат
щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни в меншому розмірі, ніж
передбачено статтею 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, обмежує право даної категорії громадян на допомогу, визначену
зазначеним Законом, в частині її розміру.

Таким чином, при визначені
розміру разової грошової допомоги інвалідам війни підлягає застосуванню стаття
13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”, а не положення Законів України “Про Державний бюджет України” на
відповідний рік, які визнані неконституційними.

Доводи відповідача, що
позов не підлягає задоволенню у зв'язку з відсутністю бюджетних асигнувань,
призначених на ці виплати, не приймаються до уваги з наступних підстав.

Реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних
на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного
законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань,
тобто посилання суб'єктами владних повноважень на відсутність коштів, як на
причину невиконання своїх зобов'язань, судом не приймається до уваги. Так, у
справі “Кечко проти України” Європейський Суд з прав людини констатував, що не
приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної
влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання
своїх зобов'язань.

Таким чином, невиконання
або неналежне виконання законів, якими передбачені певні соціальні гарантії,
через відсутність коштів для їх виплати не є підставою для виправдання
дискримінуючої недоплати одноразової
грошової допомоги інвалідам війни.

Відповідно до частини другої статті 99
та частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства
України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів та застосовується
за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1. недоотримав у 2005-2007 роках разову грошову допомогу, але до
прокуратури Красногвардійського району Автономної Республіки Крим із заявою про
перевірку законності недоплати звернувся тільки 09.04.2008. Доказів поважності
причин пропуску строку звернення до суду не надано.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що з
урахуванням заяви представника відповідача про застосування статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України, стягненню підлягає сума разової грошової
допомоги тільки за 2007 рік.

Згідно з частиною першою статті 28
Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” №
1058-IV від 09.07.2003 мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Згідно частини третьої статті 62
Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік” № 489-V від
19.12.2006, враховуючи зміни, внесені Законом України “Про внесення змін до
Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік” від 15.03.2007 №
749-V у 2007 році, для визначення мінімального розміру пенсії за віком
відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 з 1
квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які
втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої статті 62
Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” № 489-V від
19.12.2006, збільшений на 1 відсоток.

Відповідно до частини першої статті
62 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік” № 489-V від
19.12.2006 розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,
з 01.04.2007 складає 406,00 грн.

Таким чином, на користь позивача
підлягає стягненню грошова допомога до 9 травня як ветерану війни - інваліду
війни І групи за 2007 рік згідно розрахунку (410,06грн.*10-450,00грн.) в сумі 3650,60грн.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування судового рішення.

Однак, при прийнятті рішення суд
першої інстанції неправильного розрахував розмір грошової допомоги та не
застосував збільшення встановленого у 2007 році розміру мінімальної пенсії у
сумі 406,00 грн. на 1 відсоток, що передбачено статтею 62 Закону України “Про
Державний бюджет України на 2007 рік” № 489-V від 19.12.2006, враховуючи зміни,
внесені Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про Державний
бюджет України на 2007 рік” від 15.03.2007 № 749-V

В порядку частини другої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства України,
суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист
яких вони просять.

Згідно з частиною першою статті 195
Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, судова
колегія вважає, що апеляційні скарги прокурора Красногвардійського району
Автономної Республіки Крим та Управління праці та соціального захисту населення
Красногвардійської районної державної адміністрації в Автономній Республіці
Крим задоволенню не підлягають, а
постанова Красногвардійського районного суду
Автономної Республіки Крим від
10.07.08 у справі № 2-а-151/08 підлягає зміні в частині зазначення суми, яка
підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з викладенням абзацу
другого резолютивної частини постанови в новій редакції.

Керуючись статтями 195, 196, пунктом
2 частини першої статті 198, частиною другою статті205, статтями 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу прокурора Красногвардійського району Автономної Республіки Крим залишити
без задоволення.

Апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної
державної адміністрації в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

Постанову
Красногвардійського районного суду
Автономної Республіки Крим від
10.07.08 у справі № 2-а-151/08 змінити, виклавши абзац другий її резолютивної
частини в наступній редакції:

"Стягнути з Управління праці
та соціального захисту населення Красногвардійської районної державної
адміністрації в Автономній Республіці Крим на користь ОСОБА_1 разову грошову
допомогу до 5 травня, як ветерану війни - інваліду першої групи за 2007 рік, у
розмірі 3650,60 грн."

В іншій частині постанову
Красногвардійського районного суду
Автономної Республіки Крим від
10.07.08 у справі № 2-а-151/08 залишити без змін.

Постанова набирає законну
силу з моменту проголошення.

Постанова може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя підпис М.А.Санакоєва

Судді
підпис
Г.П.Ілюхіна

підпис О.А.Щепанська

З оригіналом згідно

Помічник судді К.В.Бендус