Справа № К-29231/06
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2008-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУ
______________________________________________________________
УХВАЛА
Іменем України
10 «квітня» 2008 р.

Справа № 11/135-А

К/с № К-
29231/06
Вищий адміністративний су
д України у складі колегії су
ддів:
Головуючий:
Нечитайло
О.М.
Судді:
Конюшко К
.В.

Ланче
нко Л.В.

Пилипчу
к Н.Г.

Степашко
О.І.
при секретарі судового зас
ідання Ликовій В.
Б.
за участю представників:
позивача:
Мишкове
ць О.В. дов. від 28.12.2007р.

№ 6239/9/10-012
відповідача-1:
Ніколю
к О.Л. дов. від 17.01.2008р.
відповідача-2:
Ніколюк О.
Л. дов. від 17.01.2008р.
розглянувшиу відкритом
у судовому засіданні
касаційну скаргу
Державної
податкової інспекції у Голо
сіївському

районі м.
Києва
на постанову
Господ
арського суду м. Києва
від
31.05.2006р.

та ухвалу
Київсь
кого апеляційного господарс
ького суду
від
25.07.2006р.

у справі
№ 11/135-А

за позовом
Державної
податкової інспекції у Голо
сіївському

районі м.
Києва
до
1. Товарист
ва з обмеженою відповідальні
стю «КІА»

2. Товарист
ва з обмеженою відповідальні
стю

«Ангар»

про
визнання
господарського зобовязан
ня недійсним

та стягне
ння

ВСТАНОВИВ:
Державна податкова інспе
кція у Голосіївському районі
м. Києва (надалі позивач, ДП
І у Голосіївському районі м. К
иєва) звернулась до Господар
ського суду м. Києва із позовн
ою заявою до Товариства з обм
еженою відповідальністю «КІ
А» (надалі- -відповідач-1, ТОВ «К
ІА») та Товариства з обмежено
ю відповідальністю «Ангар» (
надалі відповідач-2, ТОВ «Ан
гар») про визнання господарс
ького зобовязання недійсн
им з підстав, передбачених ст
. 207 Господарського кодексу Ук
раїни та застосування наслід
ків, передбачених ст. 208 Господ
арського кодексу України.
Постановою Господарського
суду м. Києва від 31.05.2006р. (судова
колегія у складі: головуючий
Євсіков О.О., судді: Морозов
С.М., Хрипун О.О.), яку залишено б
ез змін ухвалою Київського а
пеляційного господарського
суду (судова колегія у складі
: головуючий суддя Шипко В.В
., судді: Алданова С.О., Новіков М
.М.) від 25.07.2006р. у справі № 11/135-А у зад
оволенні позову відмовлено.

Вказані судові рішення мот
ивовані тим, що надані позива
чем докази не є достатніми та
не свідчать про спрямованіс
ть укладеного відповідачами
договору постачання від 03.11.2004р
. № 03/11 на досягнення цілей, що су
перечать інтересам держави т
а суспільства в силу нормати
вного припису ст. 207 ГК України
.
ДПІ у Голосіївському район
і м. Києва, не погоджуючись із
зазначеними судовими рішенн
ями господарських судів перш
ої та апеляційної інстанції,
з підстав порушення норм мат
еріального та процесуальног
о права, звернулась із касаці
йною скаргою до Вищого адмін
істративного суду України, в
якій просить скасувати ухва
лені у справі № 11/135-А судові ріш
ення та прийняти нове рішенн
я, яким позов задовольнити.
Відповідач-1 та відповідач-2
надали до Вищого адміністра
тивного суду України запереч
ення на подану у справі № 11/135-А к
асаційну скаргу, в яких довод
и останньої вважають необгру
нтованими та просять залишит
и її без задоволення, а оскарж
увані судові рішення без з
мін.
Відповідно до частини 1 ст. 220
КАС України, суд касаційної і
нстанції перевіряє правильн
ість застосування судами пер
шої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та проце
суального права, правової оц
інки обставин у справі і не мо
же досліджувати докази, вста
новлювати та визнавати довед
еними обставини, що не були вс
тановлені в судовому рішенні
та вирішувати питання про до
стовірність того чи іншого д
оказу.
Господарськими судами пер
шої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні о
бставини справи.
03.11.2004р., відповідно до Договор
у постачання № 03/11, відповідач-1
- ТОВ «КІА» придбав у відповід
ача-2 - ТОВ «Ангар» товар (харчо
ві біологічно активні субста
нції у вигляді порошку) на заг
альну суму 93.596.580,00 грн., в т.ч. ПДВ - 15
.599.430,00 грн.
Передача товару підтвердж
ується накладними № 03, № 04 від 03.1
1.2004, № 05, № 06, № 07 від 04.11.2004 та податкови
м накладним № 03, № 04 від 03.11.2004, № 05, № 06
, № 07 від 04.11.2004. Згідно із актами пр
ийому-передачі ТОВ «Ангар» б
уло відпущено та передано у в
ласність ТОВ «КІА» за адресо
ю: м. Київ, вул. Скляренка, 5 наст
упний товар на загальну суму
93.596.580,00 грн., в т.ч. ПДВ - 15.599.430,00 грн.,: хар
чові біологічно активні субс
танції у вигляді порошку: - сух
ий екстракт кореня женьшеню;
сухий екстракт кастореума; с
ухий екстракт ведмежої жовчі
; сухий екстракт пантів марал
а; сухий екстракт імбирю; гліц
ин; глютамінова кислота.
Згідно з актом прийому-пере
дачі векселів в розрахунок з
а придбаний товар ТОВ «КІА» 01.
12.2005р. передало ТОВ «Ангар» вла
сні прості векселі № № ,
, на загальну суму 93.596.580,00 г
рн.
Крім того, господарськими с
удами першої та апеляційної
інстанцій досліджено ланцюг
придбання-продажу та здійсн
ення розрахунів ТОВ «КІА» та
ТОВ «Ангар» з відповідними к
онтрагентами щодо товару, як
ий є обєктом оспорюваного
господарського зобовязан
ня.
Заслухавши суддю-доповіда
ча, представників позивача, в
ідповідача-1, відповідача-2, ро
зглянувши надані письмові до
кази в їх сукупності, Вищий ад
міністративний суд України в
важає, що касаційна скарга ДП
І у Голосіївському районі м. К
иєва підлягає задоволенню ча
стково, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів
справи, ДПІ у Голосіївському
районі м. Києва заявлено позо
в про визнання господарськог
о зобовязання, укладеного
між відповідачами недійсним
, на підставі ст.ст. 207-208 Господар
ського кодексу України.
Згідно з частиною 1 статті 208
цього Кодексу, якщо господар
ське зобовязання визнано н
едійсним як таке, що вчинено з
метою, яка завідомо суперечи
ть інтересам держави і суспі
льства, то за наявності намір
у в обох сторін у разі викон
ання зобовязання обома сто
ронами в доход держави за р
ішенням суду стягується все
одержане ними за зобовязан
ням, а в разі виконання зобов
язання однією стороною з дру
гої сторони стягується в дох
од держави все одержане нею, а
також усе належне з неї перші
й стороні на відшкодування о
держаного. У разі наявності н
аміру лише в однієї зі сторін
усе одержане нею повинно бут
и повернено другій стороні, а
одержане останньою або нале
жне їй на відшкодування вико
наного стягується за рішення
м суду в доход держави.
Наведену норму слід застос
овувати з урахуванням того, щ
о відповідно до статті 228 Циві
льного кодексу України (далі
ЦК України) правочин, учине
ний з метою, яка завідомо супе
речить інтересам держави і с
успільства, водночас є таким
, що порушує публічний порядо
к, а отже, нікчемним. Як зазн
ачено у частині 2 статті 215 цьог
о Кодексу визнання судом так
ого правочину недійсним не в
имагається, даний висновок п
резюмується у мотивувальній
частині судового рішення, а н
е у резолютивній.
Тому позови податкових орг
анів про визнання такого пра
вочину (угоди, господарськог
о зобовязання) недійсним с
удовому розгляду не підлягаю
ть.
Органи державної податков
ої служби, вказані в абзаці 1 с
татті 10 Закону України від 04.12.199
0 № 509-XII “Про державну податкову
службу в Україні”, можуть на п
ідставі пункту 11 цієї статті з
вертатись до судів із позова
ми про стягнення в доход держ
ави коштів, одержаних за прав
очинами, вчиненими з метою, як
а завідомо суперечить інтере
сам держави і суспільства, по
силаючись на їхню нікчемніст
ь.
За вчинення правочину з мет
ою, яка завідомо суперечить і
нтересам держави і суспільст
ва, застосовуються санкції, п
ередбачені частиною 1 статті
208 ГК. За змістом статті це можл
иво лише в разі виконання пра
вочину хоча б однією стороно
ю. Зазначені санкції не можна
застосовувати за сам факт не
сплати податків (зборів, інши
х обовязкових платежів) од
нією зі сторін договору, оскі
льки за таких обставин право
порушенням була б несплата п
одатків, а не вчинення правоч
ину. Для стягнення цих санкці
й є необхідною наявність уми
слу на укладення угоди з мето
ю, яка завідомо суперечить ін
тересам держави і суспільств
а, наприклад з метою неправом
ірного одержання з державног
о бюджету коштів шляхом відш
кодування ПДВ у разі його нес
плати контрагентами до бюдже
ту.
Згідно з частиною 1 статті 208
ГК передбачені нею санкції з
астосовує лише суд. Це правил
о відповідає статті 41 Констит
уції України, згідно з якою ко
нфіскація майна може бути за
стосована виключно за рішенн
ям суду у випадках, обсязі та п
орядку, встановлених законом
.
Оскільки зазначені санкці
ї є конфіскаційними, стягуют
ься за рішенням суду в доход д
ержави за порушення правил з
дійснення господарської дія
льності, то вони належать не д
о цивільно-правових, а до адмі
ністративно-господарських с
анкцій як такі, що відповідаю
ть визначенню, наведеному в ч
астині першій статті 238 ГК.
Відповідно до статті 157 Коде
ксу адміністративного судоч
инства України, якщо справу н
е належить розглядати в поря
дку адміністративного судоч
инства, суд закриває провадж
ення у ній.
Як вбачається з оскаржуван
их судових рішень, вказані ас
пекти застосування законода
вства України при прийнятті
оскаржуваних судових рішень
господарськими судами першо
ї та апеляційної інстанцій в
зяті до уваги не були.
Також, як вбачається з матер
іалів справи, позивачем заяв
лено вимогу щодо стягнення в
доход держави грошових кошт
ів у розмірі 93 596 580,00 грн., отриман
их за оскаржуваним господарс
ьким зобовязанням, на підс
таві ст. 208 Господарського код
ексу України.
З даного приводу судова кол
егія Вищого адміністративно
го суду України дійшла насту
пних висновків.
Як вказувалось вище, за вчин
ення правочину з метою, яка за
відомо суперечить інтересам
Держави і суспільства, засто
совуються санкції, передбаче
ні частиною 1 статті 208 ГК Украї
ни. За змістом статті це можли
во лише в разі виконання прав
очину хоча б однією стороною
. Зазначені санкції не можна з
астосовувати за сам факт нес
плати податків (зборів, інших
обов'язкових платежів) одніє
ю зі сторін договору, оскільк
и за таких обставин правопор
ушенням була б несплата пода
тків, а не вчинення правочину
. Для стягнення цих санкцій є н
еобхідною наявність умислу н
а укладення угоди з метою, яка
завідомо суперечить інтерес
ам держави і суспільства, нап
риклад з метою неправомірног
о одержання з державною бюдж
ету коштів шляхом відшкодува
ння ПДВ у разі його несплати к
онтрагентами до бюджету.
Однак, як вбачається з оскар
жуваних судових рішень дане
питання господарськими суда
ми першої та апеляційної інс
танцій належним чином дослід
жено не було, що в свою чергу у
неможливлює постановлення о
бгрунтованого висновку щодо
наявності чи відсутності пе
редумов для застосування сан
кцій, передбачених частиною
1 статті 208 ГК України.
На підставі викладеного, су
дова колегія Вищого адмініст
ративного суду України вважа
є, що відсутність належної пр
авової оцінки зазначених обс
тавин унеможливлює визнання
прийнятих судових рішень за
конними та обгрунтованими у
відповідності до припису ст.
159 КАС України.
Відповідно ч. 2 ст. 227 КАС Украї
ни, підставою для скасування
судових рішень судів першої
та (або) апеляційної інстанці
й і направлення справи на нов
ий судовий розгляд є порушен
ня норм матеріального чи про
цесуального права, які призв
ели або могли призвести до не
правильного вирішення справ
и і не можуть бути усунені суд
ом касаційної інстанції.
Під час нового розгляду спр
ави суду першої інстанції сл
ід взяти до уваги викладене в
цій ухвалі; всебічно, повно й
об'єктивно встановити обстав
ини, які підлягають доведенн
ю в судовому процесі відпові
дно до предмету спору.

На підставі викладеного, ке
руючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адмі
ністративного судочинства У
країни, суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Держа
вної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Киє
ва на постанову Господарсько
го суду м. Києва від 31.05.2006р. та ухв
алу Київського апеляційного
господарського суду від 25.07.2006р
. у справі № 11/135-А задовольнити ч
астково.
2. Постанову Господарського
суду м. Києва від 31.05.2006р. та ухвал
у Київського апеляційного го
сподарського суду від 25.07.2006р. у
справі № 11/135-А скасувати.
Справу направити на новий р
озгляд до суду першої інстан
ції.
3. Ухвала набирає законної с
или з моменту проголошення т
а не може бути оскаржена, крім
випадків, встановлених стат
тею 237 Кодексу адміністративн
ого судочинства України.

Головуючий суддя:

Нечитайло О.М.

Судді

Конюшко К.В.

Ланченко Л.В
.

Пилипчук Н.Г
.

Степашко О.І
.