Справа № 11/91
Суддя: Винокуров К.С.
Дата ухвалення: 2008-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№
адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді
К.С. при секретарі судового засідання Давиденко Д.В.
відкритому судовому засіданні адміністративну справу
За позовом ОСОБА_1
до Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок пенсії
СПРАВИ:
ОСОБА_1. звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною
заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі ГУ
ПФУ в м. Києві, відповідач) про визнання дії відповідача по відмові здійснити
перерахунок пенсії протиправними та зобов'язання перерахувати пенсію з 01 січня
2006 року з урахуванням підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком, не
нижчої за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб відповідно до п.1 статті
6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та виплатити заборгованість
по пенсії. Крім того, позивач просив в подальшому розраховувати та виплачувати
пенсію відповідно до Закону.
Ухвалою суду
від 18.04.2008 р. відкрито провадження в адміністративній справі за
вищезазначеним позовом, закінчене підготовче провадження та призначено справу
до судового розгляду.
судового розгляду позивач повністю підтримав позовні вимоги. В обґрунтування
своїх вимог позивач зазначив, що він є «дитиною війни»в розумінні Закону
України «Про соціальний захист дітей війни»і має право на пільги, передбачені
цим Законом. Зокрема, посилаючись на статтю 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», представник також зазначив, що позивач має право на
отримання щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за
звернувся із заявою до відповідача з вимогою про здійснення перерахунку пенсії
та виплату належної йому доплати до пенсії. Листом від 26.12.2007 року Головне
управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про те, що
Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»було припинено дію
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни». Норми статті 111 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік»було визнано неконституційними, разом з тим законодавчим
органом не врегульовано питання обчислення вказаного розміру, які органи
повинні виплачувати підвищення пенсії, тобто фактично позивачу було відмовлено
у здійсненні перерахунку пенсії.
відповідача подав заперечення проти позовних вимог, де зазначив, що ГУ ПФУ в м.
Києві діяло в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними
нормативно-правовими актами. Зокрема, відповідач зазначив, що Законом України
«Про соціальний захист дітей війни»передбачено, що фінансування виплат по
даному Закону проводиться з Державного бюджету України, який затверджує
Верховна Рада України, тоді як Законом України «Про Державний бюджет України на
2006 рік»у статті 110 установлено, що пільги дітям війни, передбачені статтею 6
запроваджуються у 2006 році поетапно у
порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Однак, відповідного порядку
не було розроблено. Законом України «Про Державний бюджет України на 2007
рік»було зупинено дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей
війни». Згодом зазначене рішення було визнане неконституційним, але питання
механізму розрахунку та виплати підвищення до пенсії дітям війни так і
залишилось неврегульованим. Крім того, Відповідач зазначив, що частиною третьою
статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»передбачено, що мінімальний
розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом. Виходячи з цього, відповідач робить висновок, що посилання
Позивача на зазначений мінімальний розмір пенсії за віком при встановленні
надбавки для дітей війни згідно з ст. 6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»є необґрунтованими.
звернув увагу, що з 01.01.2008 року діє нова редакція Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», згідно з якою дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. З
01.01.2008 року виплата зазначеного підвищення до пенсії здійснюється у розмірі
10% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.
подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1року. Згідно із статтею 1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року № 2195-ІV (далі Закон №
2195-ІV) дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час
закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.
Відповідно, позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний
захист дітей війни». Відповідач не заперечує того факту, що позивач є дитиною
війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни».
того, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», суд вважає, що на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні
гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», в
тому числі й право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як
передбачено статтею 6 зазначеного Закону.
розрахунку підвищень за Законом України «Про соціальний захист дітей
війни»встановлено мінімальну пенсію за віком.
до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений
абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.
ч. 2 статті 5 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»встановлено, що виключно цим Законом визначається мінімальний
розмір пенсії за віком.
законами України на даний час не визначено спеціального розміру мінімальної
пенсії за віком, який повинен застосовуватись щодо положень саме Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».
третьою статті 46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого
законом. Іншими словами, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним
джерелом існування, не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який
встановлюється законом.
відповідності до положень статті 46 Конституції України прийнято Закон України
«Про прожитковий мінімум»(№ 966-XIV від 15.07.1999р.). Цей Закон дає визначення
прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення,
затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії
громадян на достатній життєвий рівень.
другою статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»встановлено, що
прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на
одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і
демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18
років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
другою закону «Про прожитковий мінімум»визначено, що прожитковий мінімум
застосовується зокрема для:
розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком,
визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по
безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог
Конституції України та законів України;
Державного бюджету України та місцевих бюджетів.
вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум є базою для розрахунку
мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії за віком, інших соціальних
виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, та ґрунтується
зокрема на частині 3 статті 46 Конституції, у відповідності до якої пенсії,
інші види соціальних виплат та допомоги
не можуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.
Крім того Державний бюджет України при його формуванні ґрунтується на
прожитковому мінімумі, з огляду на що, витратна частина бюджету України не може
не базуватися на прожитковому мінімумі як соціальній гарантії, встановленій
Конституцією України -основним законом України, який має найвищу юридичну силу,
норми якого є нормами прямої дії; закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.
встановлена частиною третьою статті 46 Конституції України мінімальна соціальна
гарантія для визначення пенсії та інших видів соціальних виплат, що є єдиним
джерелом існування, - прожитковий мінімум, який встановлюється законом, не може
бути зменшений ані законом, ані підзаконним нормативно-правовим актом.
до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що
включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин,
а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином,
щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення
громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто,
фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян,
які є дітьми війни, на соціальний захист.
цим, відповідно до статті 7 Закону України «Про соціальний захист дітей
війни»фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за
рахунок Державного бюджету України. За умови відсутності у державному бюджеті
коштів на виплату щомісячних надбавок дітям війни це створює ситуацію правової
невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена
надбавка. Однак, в той же час, на думку суду, це не може бути підставою для
порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання
надбавки до пенсії, яка прямо передбачена законом.
Суд звертає
увагу сторін на те, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення
спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання
органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань судом не приймається до уваги. Так, наприклад, у справі «Кечко
проти України»Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає
аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх
що виникають в процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії
основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє
державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає
механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та
інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home
Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office), принцип юридичної визначеності
означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання,
взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті,
який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана
з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава
не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання
відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили
певну концепцію, в даному випадку це надання дітям війни надбавок до пенсії у
розмірі 30 % саме від мінімальної пенсії за віком, а не будь-якому іншому
розмірі, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо
вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб
без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки
схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення
обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом
публічної влади такої політики чи поведінки.
що склалися між позивачем та відповідачем є публічно-правовими відносинами,
виходячи із змісту статті 3 та пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України.
ст. 8 Конституції України, Конституція має найвищу юридичну силу, закони та
інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і
повинні відповідати їй.
до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик
можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто
якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола
суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких
інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх
кількісної характеристики.
те, що позивач є дитиною війни, він наділений державою певним правовим
статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального
захисту, зокрема право на отримання надбавки до пенсії.
дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе
публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є
2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни»державні соціальні
гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або
скасовані іншими нормативно-правовими актами.
суд дійшов висновку про неприпустимість при встановленні розміру державної
соціальної підтримки дітей війни виходити з положень Законів України про
Державний бюджет України на 2006, 2007 роки, якими виплата державної соціальної
підтримки передбачена у значно менших розмірах, оскільки Конституція України
має вищу юридичну силу порівняно з іншими Законами України.
до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2006 рік" від 19 січня 2006 року № 3367-ІV до статті 110
Закону України від 20 грудня 2005 року № 3235- IV "Про Державний бюджет
України на 2006 рік" було внесено зміни, якими "установлено, що
пільги, дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни", запроваджується з 1 січня 2006
року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання
бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України
за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету".
до п. 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007
рік" дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей
війни" була зупинена.
Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. № 6-рп/07 у справі № 1-29/2007
визнано такими, що не відповідають Конституції України (в тому числі) положення
пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007
рік", яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з урахуванням статті 111 цього Закону. Також
Конституційний Суд звернув увагу Верховної Ради України, Президента України та
Уряду України про необхідність дотримання положень статей Конституції України,
Бюджетного Кодексу України під час підготовки, ухвалення і введення в дію
законів про Держбюджет.

Ухвалюючи
Рішення від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії
громадян), Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України,
Президента України, Кабінету Міністрів України на необхідність додержання
положень статей 1, 3, 6, 8, 19, 22, 95, 96 Конституції України, статей 4, 27,
частини другої статті 38 Кодексу при підготовці, прийнятті та введенні в дію
закону про Держбюджет. Ця рекомендація ґрунтувалася на правових позиціях Суду,
висловлених у зазначеному Рішенні, відповідно до яких: стаття 38 Кодексу
конкретизує вимоги частини другої статті 95 Конституції України щодо змісту
закону про Держбюджет; у сукупності вказані статті Кодексу і Конституції
України визначають вичерпний перелік правовідносин, які повинні регулюватися
законом про Держбюджет - встановлення тільки доходів та видатків держави на загальносуспільні
потреби, а тому закон про Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг
прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами
України (абзаци четвертий, п'ятий, шостий, восьмий пункту 4 мотивувальної
частини).

Законом
України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 р. № 107-VI викладено статтю 6
Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у новій редакції, яка діяла з
01.01.2008 року, згідно з якою дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується
підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. З 01.01.2008
року виплата зазначеного підвищення до пенсії здійснюється у розмірі 10%
прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 зміни, внесені
підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. № 107-VI,
визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У своєму
рішенні Конституційний Суд зазначив, що при прийнятті оспорюваного Закону
всупереч зазначеним правовим позиціям законодавець вийшов за межі правового
регулювання бюджетних відносин: зупинив дію окремих положень законів (стаття 67
розділу I) і вніс до ряду законодавчих актів зміни і доповнення та визнав деякі
з них нечинними (розділ II).

Відповідно
до ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти, які за рішенням
Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з
дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно
до ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд, при вирішенні
справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема
людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.

За змістом
ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за
віком.

Законом
України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»(ст. 65) затверджено
прожитковий мінімум на 2006 рік на одну особу для осіб, які втратили
працездатність: з 1 січня - 350 гривень, з 1 квітня - 359 гривень, з 1 жовтня -
366 гривень. У статті 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007
рік»встановлено, що прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність,
встановлюється на рівні: з 1 січня -380,00 гривень, з 1 квітня -406,00 гривень,
з 1 жовтня -411,00 гривень.

Таким чином,
починаючи з 01 січня 2006 року, позивачу мало бути виплачено з 01.01.2006 року
по 01.04.2006 року -315,00 грн., з 01.04.2006 року по 01.10.2006 р. -646,20
грн., з 01.10.2006 р. по 31.12.2006 р. - 329,40 грн., з 01.01.2007 р. по
01.04.2007 р. -738,11 грн., з 01.04.2007 р. по 01.10.2007 р. -730,80 грн., з
01.10.2007 р. по 31.12.2007 р. -369,90 грн., всього на суму 2 744,31 грн.,
однак п. 12 статті 71 і ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік»дія норм закону, які передбачали вищевказані виплати, була
призупинена.

Таким чином,
у зв'язку з визнанням Конституційним Судом України такими, що не відповідають
Конституції України (є неконституційними) відповідних положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік», «Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими були
зупинені та змінені положення чинного законодавства України, на підставі якого
позивачу ІНФОРМАЦІЯ_1 не було нараховано доплати до пенсії, тому починаючи з 09
липня 2007 р. відповідач зобов'язаний здійснити позивачу перерахунок пенсії,
тобто привести у відповідність з рішеннями Конституційного Суду України розмір
виплат позивачу доплати до пенсії. Таким чином, суд задовольняє вимоги позивача
про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням надбавки частково,
не з 01.01.2006 року, як просив позивач у позові, а з 09 липня 2007 року.

Відповідно
до частини 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України
завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

До
адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Отже, вимоги
позивача щодо зобов'язання в подальшому розраховувати та виплачувати пенсію
відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не підлягають
задоволенню, оскільки тільки у разі порушення права, свобод чи інтересів
позивача у публічно-правових відносинах у нього виникає право звернення до
суду.

Відповідно
до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем
заявлено позовні вимоги щодо визнання дій відповідача по відмові зробити
перерахунок пенсії протиправними. По суті спір відбувається навколо розміру
нарахувань, а не безпосередньо виплати надбавки, хоча ця вимога є похідною від
першої. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання дій
відповідача неправомірними не підлягають задоволенню, оскільки відповідач як
суб'єкт владних повноважень виконував функції, покладені на нього
законодавством, оскільки при виплаті надбавки керувався чинними на той час
нормативно-правовими актами.

Відповідно
до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи
позивача є обґрунтованими в частині зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок пенсії позивача з 09.07.2007 року з урахуванням підвищення на 30 %
мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»та відповідно такими, що підлягають задоволенню
частково.

Керуючись
ст.ст. 69, 70, 71, 158-163 КАС України, адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1
(АДРЕСА_1) з 09.07.2007 року з урахуванням підвищення на 30 % мінімальної
пенсії за віком, не нижчої за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб
відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в
редакції від 09.07.2007 р. та виплатити заборгованість по пенсії.

3. В іншій частині позову відмовити.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя К.С.
Винокуров

Дата
складення та підписання постанови в повному обсязі -13.10.2008.