Справа № 22-а-589/08
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2008-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
інстанції - Шершак М.І. Суддя доповідач
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09
вересня 2008 року колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного
суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів: - Сіренко О.І.,
Григорова А.М.

при секретарі - Холодній Д.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті Харкові апеляційну скаргу Сумського
обласного військового комісаріату на постанову Зарічного районного суду міста Суми від 15 серпня 2007 року по справі
за адміністративним позовомОСОБА_1 до
Сумського обласного військового комісаріату про визнання неправомірним рішення
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

У березні 2007 року позивач ОСОБА_1. звернувся до
Зарічного районного суду міста Суми з адміністративним позовом до Сумського
обласного військового комісаріату про визнання незаконним рішення від 31 травня
2006 року, яким йому відмовлено в встановлені статусу учасника бойових дій, як
учаснику воєнно-стратегічної операції “Анадир”
в період Карибського кризісу та зобов'язанні відповідача прийняти рішення про
встановлення йому такого статусу, посилаючись на те, що в період з 03 листопада
1962 року по жовтень 1964 року він
перебував у складі військової частини 16804 на території о Куба, місто Бихукой,
на посаді керівника апаратної ЗАС, полку ППО, неодноразово виконував бойові
завдання.

Постановою Зарічного районного суду міста Суми від 15
серпня 2007 року: визнано незаконним рішення від 31 травня 2006 року комісії
Сумського обласного військового комісаріату щодо розгляду питань, пов'язаних із
встановленням статусу ветеранів війни по відмові Панченку В.М. в задоволенні
вимоги про встановлення статусу учасника бойових дій.

Зобов'язано Сумський обласний військовий комісаріат
встановити позивачеві статус учасника
бойових дій та надати посвідчення встановленого зразка.

Будучи незгодним з зазначеною постановою суду, Сумський
обласний військовий комісаріат,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить
скасувати постанову суду та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних
вимог Панченку В.М. відмовити.

Позивач заперечував проти апеляційної скарги, вважав
судове рішення законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши надані письмові
докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Сумського
обласного військового комісаріату сіл задовольнити частково, а постанову Зарічного районного суду міста Суми від 15
серпня 2007 року слід скасувати, у відповідність до ст. 202 ч. 1 п.п. 1, 4
Кодексу адміністративного судочинства України,
з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають
значення для справи та порушення норм матеріального права що призвело до
неправильного вирішення справи.

З матеріалів справи (архівна довідка, а.с. 9) вбачається,
що позивач проходив службу на острові Куба у
складі військової частини пп 16804 у період з 08 серпня 1962 року по 28
серпня 1964 року на посаді ст. спец.
ЗАС, військове звання “сержант”.

Військова частина пп 16804 приймала участь у
воєнно-стратегічної операції “Анадир” в період Карибського кризісу (01 липня 1962 - 30
листопада 1963 років).

В
1995, 2005 позивач звертався до комісії
Сумського обласного військового комісаріату по розгляду питань пов'язаних із
встановленням статусу ветеранів війни щодо визнання його учасником бойових
дій з посиланням на вищевказані
обставини та 31 травня 2006 року
рішенням Комісії Сумського обласного військового комісаріату в задоволенні його звернення відмовлено.

Відповідно до ч. 1 Положення про комісії по розгляду
питань, пов'язаних із встановленням статусу ветеранів війни та визначення осіб,
на яких поширюється чинність Закону України ''Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту'', затвердженого наказом Міністерства юстиції України 28
серпня 1996 року за № 484/509, на комісію покладається, зокрема, вирішення
питань про встановлення статусу учасника бойових дій стосовно всіх категорій
громадян, крім пенсіонерів Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх
справ України, Національної гвардії України та Цивільної оборони України.

У своїй діяльності комісії керуються Конституцією
України, Законом України ''Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'', іншими законами України, указами, розпорядженнями
Президента України, постановами Верховної Ради України, постановами Кабінету
Міністрів України, нормативно - правовими актами МО України.

Порядок розгляду питань, пов'язаних із встановленням
статусу учасника бойових дій і прийняття відповідних рішень визначений
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 458 від 26
квітня 1996 року та наказом Міністерства Оборони України від 26 липня 1996
року.

Згідно вказаних нормативно-правових актів встановлення
відповідного статусу ветерана війни є компетенцією відповідних комісій. Комісія
виносить рішення колегіально, рішення вважається прийнятим, якщо за нього
проголосувало більшість членів комісії від її загального складу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 6 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” передбачено, - ветеранами війни
визнаються - учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці
Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи
рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх
справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і
радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього
Союзу РСР проходили службу, працювали чи
перебували у відрядженні в державах, де
в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи
забезпеченні бойової діяльності
військ (флотів).

Військовослужбовці Збройних
Сил України, Служби
безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, особи рядового,
начальницького складу і військовослужбовці
Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно
до законів України
військових формувань, які
за рішенням відповідних
державних органів були направлені для виконання миротворчих місій або у
відрядження в держави, де в цей період
велися бойові дії.

Перелік
держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії
працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 року за № 63 ''Про організаційні заходи щодо
застосування Закону України ''Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту'' затверджено Перелік держав,
яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії,
Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового,
начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ,
військовослужбовців Збройних Сил,
Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових
формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ
колишнього Союзу РСР, і періодів бойових дій на їх території.

Факт перебування позивача
ОСОБА_1 у період зазначений в архівній довідці на території острову Куба ніким
не спростовується, проте учасником бойових дій у розумінні п. 2 ст. 6 Закону
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” є особа,
яка безпосередньо проходила службу, працювала чи перебувала у відрядженні в
державах, де в цей період велися бойові дії, і брала участь у бойових діях чи
забезпеченні бойової діяльності
військ (флотів).

Викладене узгоджується не лише із Законом України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, а витікає зі змісту підзаконних актів, прийнятих у його розвиток.

Так, пунктом 5 Інструкції про порядок видачі посвідчень,
нагрудних знаків ветеранів війни та листів талонів на право одержання проїзних
квитків безплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості ветеранам
війни-військовослужбовцям, які проходять військову службу у Збройних Силах України,
затвердженої наказом Міністра оборони України від 31 березня 1996 р. № 87 і
зареєстрованої Міністерством юстиції України 19 квітня 1996 р. за № 193/1218
встановлено, що підставою для видання посвідчень учасникам бойових дій за
правилами п. 2 ст. 6 Закону
військовослужбовцям, які були направлені для виконання миротворчих місій
або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії, є надання:
витягу з наказу відповідного командира (начальника) про направлення у
відрядження, копії посвідчення про відрядження з відповідними відмітками про
прибуття та вибуття, витягу з наказу по стройовій частині з військової частини,
в яку вони були направлені у відрядження,
довідки про участь у бойових діях встановленого зразку, видану військової частиною, яка входила до
складу миротворчих сил.

Даних про те, що позивач безпосередньо брав участь у
бойових діях, чи забезпечував бойову діяльність військ в архівній довідці, яка
останнім надана до Сумського військового комісаріату, не має.

При зверненні ОСОБА_1 до відповідача щодо встановлення
статусу учасника бойових дій, останнім
окрім вищезазначеної архівної довідки інших доказів в обґрунтування свого
звернення не надано.

Тільки під час розгляду справи судом першої інстанції
задоволено клопотання позивача щодо
допиту свідка - гр. ОСОБА_2., який надав
суду свідчення про безпосередню участь позивача у бойових діях під час
проведення воєнно-стратегічної операції “Анадир”
в період Карибського кризісу.

Посилаючись на порушення відповідачем постанови Кабінету
Міністрів України від 26.04.1996 року № 458
„Про комісії для розгляду питань,
пов'язаних із встановленням статусу учасника війни, відповідно до чинність Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” щодо не включення до складу комісії
представника ради ветеранів війни та праці, не
виклику на засідання комісії його
та його свідків, представника громадської організації, представника ради
ветеранів війни та праці, представник позивача в своїх запереченнях на
апеляційну скаргу вказував на те, що
громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які
проходили військову службу в співставних умовах з позивачем, мають відповідні
посвідчення учасників бойових дій, мають можливість підтвердити цю обставину,
якщо вони будуть викликані на засідання комісії відповідача.

Колегія суддів вважає, що назначене порушення процедури
прийняття рішення, у разі прийняття законного та обґрунтованого рішення, не є
безумовною підставою для скасування такого рішення.

Однак, відповідачем не спростовано ствердження представника
позивача стосовно того, що у разі присутності позивача ОСОБА_1 на засіданні
комісії Сумського обласного військового комісаріату щодо розгляду питань,
пов'язаних із встановленням статусу ветеранів війни, громадяни Челядін В.С.,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, за клопотанням позивача, мав можливість дати свідчення
комісії, яки би вплинули на прийняття рішення по суті його (ОСОБА_1) звернення.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від
26.04.1996 року № 458 „Про комісії для розгляду питань, пов'язаних із
встановленням статусу учасника війни, відповідно до чинність Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” наказом
Міністерства оборони України № 208 від 26 липня 1996 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 28 серпня 1996 року за № 484/1509, затверджено
Положення про комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу
ветеранів війни та визначенням осіб, на яких поширюється чинність Закону
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Пунктом 4 даного Положення передбачений обов'язок такої
комісії інформувати заявника про прийняття його документів на розгляд і дату
засідання комісії, заслухувати свідків.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень (поняття якого визначені п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України)
встановлена презумпція його вини. Така презумпція покладає на суб'єкта владних
повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести
правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження
позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Частиною
другою ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено право
суду вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це не обходимо для
повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист
яких вони просять.

Аналізуючи вищезазначене в його
сукупності, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового
задоволення апеляційної скарги Сумського обласного військового комісаріату,
скасування оскаржуваного судового рішення, з прийняттям нового рішення щодо
часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Колегія суддів задовольняє
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині вимог про визнання рішення відповідача від 31
травня 2006 року про відмову в встановлені позивачеві статусу учасника бойових
дій; відмовляє в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в частині вимог про
зобов'язання відповідача присвоїти йому такий статус та приймає рішення щодо
зобов'язання відповідача повторно розглянути звернення ОСОБА_1

На підставі
наведеного та керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 3, ч. 1, 202 ч. 1
п.п. 1, 4, 205, 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Сумського обласного військового
комісаріату - задовольнити частково.

Постанову Зарічного районного суду Сумської області від
15 серпня 2007 року - скасувати.

Позовні вимогиОСОБА_1 до Сумського обласного військового
комісаріату про визнання незаконним рішення від 31 травня 2006 року -
задовольнити.

Рішення комісії Сумського обласного військового
комісаріату щодо розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу ветеранів
війни від 31 травня 2006 року щодо відмови в встановлені статусу учасника
бойових дійОСОБА_1- скасувати.

Зобов'язати комісію Сумського обласного військового
комісаріату щодо розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу ветеранів
війни, повторно розглянути заявуОСОБА_1 щодо встановлення йому статусу учасника
бойових дій

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання
Сумського обласного військового комісаріату
встановити йому статус учасника бойових дій - відмовити.

Постанова апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця.

Головуючий суддя
-
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді
(підпис) О. І. Сіренко

(підпис) А.М.
Григоров

Повний
текст постанови виготовлений 15
вересня 2008 року.

Згідно з оригіналом

Суддя
Л.В. Мельнікова