Справа № К-17850/07
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2008-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА

24 «квітня» 2008 р.
Справа № 28/302-А

к/с № К-17850/07

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

Головуючий:

Нечитайло О.М.

Судді:

Конюшко К.В.

Ланченко Л.В.

Рибченко А.О.

Степашко О.І.

при секретарі

Ликовій В.Б.

за участю представників сторін

позивача:

ОСОБА_1

відповідача:

ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Печерському районі м.
Києва

на постанову

Господарського суду м. Києва

від

12.03.2007р.

справі

№ 28/302-А

та ухвалу

Київського апеляційного адміністративного суду

від

09.08.2007 року

у справі

№ 22-а-3828/07

за позовом

Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_4

до

Державної податкової інспекції у Печерському районі м.
Києва

про

визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_4 (надалі, позивач, СПД ФО
ОСОБА_4), звернувся до Господарського суду м. Києва із позовом до Державної
податкової інспекції у Печерському районі м. Києва (надалі, відповідач, ДПІ у
Печерському районі м. Києва) про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі м. Києва від 13.02.2006р. №
28/1750/0.

Відповідно
до заяви про зміну підстав позовних вимог позивачем надано нове обгрунтування
змісту позовних вимог.

Постановою
Господарського суду міста Києва (суддя - Копитова О.С.) від 12.03.2007р. у
справі № 28/302-А, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційногого
адміністративного суду від 09.08.2007р. (судова колегія у складі: головуючий
суддя - Малиніна В.В., судді - Глущенко Я.Б., Бараненко І.І.) у справі №
22-а-3828/07 позовні вимоги задоволено, скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі м. Києва від 13.02.2006р. №
28/1750/0, стягнуто з Державного бюджету України на користь СПД ФО ОСОБА_43,40
грн. судового збору.

Вказані
судові рішення мотивовано тим, що податковим органом неправомірно визначено
період з якого позивачу слід нараховувати податкове зобов'язання з податку на
додану вартість.

Не
погоджуючись із такими судовими рішеннями, ДПІ у Печерському районі м.
Києва звернулась до Вищого
адміністративного суду України із касаційною скаргою в якій, з підстав
порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову
господарського суду м. Києва від 12.03.2007р. у справі № 28/302-А та ухвалу
Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2007р. у справі №
22-а-3828/07.

Позивач надав відзив на вказану касаційну скаргу, у якому
проти доводів останньої заперечує з підстав необгрунтованості останніх та
просить у її задоволенні відмовити.

Ухвала приймається 24.04.2008р., у зв'язку із оголошенням
перерв у розгляді справи, на підставі ч. 2 ст. 150 КАС України.

Відповідно до ч. 1 та. ч. 2 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у
межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено наступне:

ДПІ у
Печерському районі м. Києва було проведено планову документальну перевірку
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів) суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою
ОСОБА_4 за період з 21.01.2003 року по 30.09.2005 року.

За
результатами вказаної перевірки, відповідачем було складено акт від
14.11.2005р. №173/17-5, за змістом висновків якого встановлено порушення
позивачем пп. 2.1 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість» та пп.
4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а саме виявлений
факт нездійснення реєстрації платником податку на додану вартість у
встановлений законодавством термін, не нарахування зазначеного податку, його
несплата до бюджету та відповідно неподання декларацій з податку на додану
вартість до податкового органу.

Так у
даному акті перевірки встановлено, що за листопад 2003 р. на розрахунковий
рахунок позивача надійшло 102 000 грн., за грудень 2003р. - 385 000,00 грн. за
лютий 2004р. - 91 945,99 грн. за травень 2004р. - 92 240,00грн., за червень
2004р. - 33 000,00грн., за лютий 2005р. - 16 500,00грн.

Враховуючи
вимоги Закону України «Про податок на додану вартість», позивач, який працював
на загальній системі оподаткування, повинен був зареєструватись платником ПДВ,
нараховувати та сплачувати податкові зобов'язання з ПДВ за останнім днем
дванадцятимісячного періоду, що перевищує 3 600 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, тобто не пізніше 21.12.2003 р. Проте, реєстраційна заява
позивачем, у встановлений строк, подана не була. Відтак, в порушення вимог
чинного податкового законодавства України податкові декларації з ПДВ за
наступні податкові періоди позивачем не подавались.

На
підставі акту перевірки, ДПІ у Печерському районі м. Києва 29.11.2005 р. було
прийнято податкове повідомлення-рішення №281/1750/0, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 148 845,50
грн., в тому числі 96 737,0 грн. - основний платіж, 52 108,50 грн. -штрафні
санкції.

З результатами адміністративного оскарження вказаного
податкового повідомлення-рішення відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 13.02.2006р. №28/1750/0, яким позивачу донараховано
суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 40 500,00
грн. у тому числі 27 000,00 грн. - за основним платежем та 13 500,00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача,
відповідача, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, Вищий
адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга ДПІ у Печерському
районі м. Києва задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як
вбачається з оскаржуваних судових рішень та підтверджується матеріалами справи,
господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що
грошові кошти, які надходили на рахунок СПД-ФО ОСОБА_4 протягом
листопада-грудня 2003 року, травня-червня-2004 року, лютого 2005 року були
отримані позивачем від здійснення підприємницької діяльності, з огляду на що,
підпадають під дію п.2.1 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість»
та відповідно мають оподатковуватись податком на додану вартість.

На
підставі встановлення даного факту, судова колегія Вищого адміністративного
суду України погоджується із висновком судів попередніх інстанцій щодо
наявності у позивача обов'язку зареєструватись платником податку на додану
вартість та в подальшому нараховувати та сплачувати його до бюджету,
ґрунтуючись на вимогах Закону України «Про податок на додану вартість».

Як
вказувалось вище, відповідачем позивачу за період з 26.12.2003 року по лютий
2005 року було нараховано суму штрафні санкції в розмірі 48 368,5 грн., що
складає 50% від суми заборгованості.

За
результатами адміністративного оскарження відповідачем збільшено позивачу суму
податкового зобов'язання на 40 500 грн., а саме донараховано 27 000 грн. -
зобов'язання з податку на додану вартість та 13 500 - штрафних санкцій, саме
зазначені донарахування і є предметом розгляду даної справи.

Відповідно
до п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» штрафні санкції за
порушення податкового законодавства накладаються на платника податків у
розмірах, визначених цією статтею, крім штрафних санкцій за порушення валютного
законодавства, що встановлюються окремим законодавством.

Штрафні
санкції накладаються контролюючими органами, а у випадку, передбаченому пунктом
17.2 цієї статті, самостійно нараховуються та сплачуються платником податків.

Підпункт
17.1.2 п. 17.1 зазначеної статті встановлює, що у разі коли контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового зобов'язання платника податків за
підставами, викладеними у підпункті «а» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4
цього Закону, додатково до штрафу, встановленого підпунктом 17.1.1 цього
пункту, платник податків сплачує штраф у розмірі десяти відсотків суми
податкового зобов'язання за кожний повний або неповний місяць затримки
податкової декларації, але не більше п'ятдесяти відсотків від суми нарахованого
податкового зобов'язання та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

У ході
розгляду справи, господарським судом першої інстанції, що підтверджено й при
апеляційному перегляді справи, встановлено отримання позивачем на розрахунковий
рахунок коштів від здійснення господарської діяльності, що підлягають оподаткуванню
податком на додану вартість та встановлено зобов'язання останнього
зареєструватися платником податку на додна вартість не пізніше двадцятого
календарного дня, що настає за останнім днем дванадцятимісячного періоду,
зазначеного у пункті 2.1 Закону, а саме не пізніше 21.12.2003 року.

Так,
встановлено, що згідно банківських виписок АКБ «Правекс-Банк» позивачу надійшло
19.11.2003 року - 2 000,00 грн., 25.11.2003 року -100 000,00 грн., 26.11.2003
року - 100 000,00 грн., 16.12.2003 року - 35 000,00 грн., 26.12.2003 року - 250
000,00 грн.

Тобто,
на підставі викладеного, вбачається обов'язок позивача, як суб'єкта
господарювання, що є платником податку на додану вартість, сплачувати таке
податкове зобов'язання, згідно вимог чинного законодавства, з 21.12.2003 р.
Відповідно, несплата податку на додану вартість є причиною застосування до
останнього штрафних (фінансових) санкцій, передбачених Законом України «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», саме з такого моменту.

Враховуючи
викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає
обгрунтованим висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що нарахування
податку на всі суми коштів які надійшли позивачу з 19.11.2003 р., враховуючи їх
як податкове зобов'язання грудня 2003 р. є - безпідставним.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України підтверджує, що при прийнятті спірних судових
рішень у справі № 28/302-А Господарський суд м. Києва та Київський апеляційний
адміністративний суд дійшли вичерпних юридичних висновків щодо встановлених
обставин справи і правильно застосували до спірних правовідносин сторін норми
матеріального права.

Таким чином, касаційна скарга Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва підлягає залишенню без задоволення, а
постанова Господарського суду м. Києва від 12.03.2007р. у справі № 28/302-А та
ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2007 р. у
справі № 22-а-3828/07 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210 - 232
Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва на постанову Господарського суду м. Києва від
12.03.2007р. у справі № 28/302-А та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.08.2007 р. у справі № 22-а-3828/07 залишити без задоволення.

2. Постанову Господарського суду м. Києва від
12.03.2007р. у справі № 28/302-А та ухвалу Київського апеляційного адміністративного
суду від 09.08.2007 р. у справі № 22-а-3828/07 залишити
без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та
не може бути оскаржена, крім випадків, встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:
О.М. Нечитайло

Судді:
К.В. Конюшко

Л.В.
Ланченко

А.О. Рибченко

О.І.
Степашко

З
оригіналом вірно

Відповідальний
секретар
В.Б. Ликова