Справа № 2-а-34/07
Суддя: Надопта А.А.
Дата ухвалення: 2007-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№2-a-3407
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2007 року м.
Виноградів

Виноградівський
районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта, при
секретарі С. С. Попович, за участю позивача, представника відповідача по
дорученню від 18.012007р. В.В.Кормоша та третьої особи на стороні відповідача
без самостійних вимог ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду м. Виноградів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Виноградівської міської ради та третьої особи на стороні відповідача без
самостійних вимог ОСОБА_2про визнання незаконним акту органу місцевого
самоврядування,

ВСТАНОВИВ:

Позовні
вимоги мотивовані тим, що 18 січня 2007 року сьомою сесією п'ятого скликання
Виноградівської міської ради було прийнято рішення за №303 «Про надання дозволу
на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів
для подальшої передачі у власність присадибної ділянки», пунктом 1.3. якого
ОСОБА_2, мешканці АДРЕСА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо складання документів для подальшої передачі у власність
присадибної ділянки у 63/100 долях (0,06 га) по АДРЕСА_1.

Позивач
вважає дане рішення незаконним, оскільки кАДРЕСА_1 розміщені в одному цілісному
будинку, а тому відповідно розподіл прибудинкової території прямо впливає на
забезпечення належного функціонування квартири позивача та допоміжних
приміщень.

В
обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що Виноградівський міський відділ
земельних ресурсів на його вимогу надати роз'яснення за якими критеріями частку
громадянки ОСОБА_2 у спільному подвір'ї
визначено у розмірі 63/100 земельної ділянки площею 0,06 га повідомив, що такий
порядок розподілу часток користування земельною ділянкою встановлено наказами
Державного комітету України по земельних ресурсах, Державного комітету України
у справах містобудування і архітектури, Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству та Фонду державного майна України N
31/30/53/396 від 05.04.1996р. «Про затвердження Положення про порядок
встановлення та закріплення меж прибудинкових територій існуючого житлового
фонду та надання їх у спільне користування або спільну сумісну власність
земельних ділянок для спорудження житлових будинків».

Позивач
вважає неправомірним посилання на даний документ, оскільки цим
нормативно-правовим актом передбачається порядок встановлення та закріплення
меж прибудинкових територій, які встановлюється для будинку (будинків) і не
може виділятися для частини будинку (блоку, поверху, секцій квартир тощо). Крім
цього наказ, який міський відділ земельних ресурсів наводить як підставу
прийняття міською радою рішення від 18.01.2007 р. №303 не регулює порядок
передачі земельних ділянок у власність окремим громадянам. Крім того, наказ N 31/30/53/396 від
05.04.1996 р. втратив чинність на підставі наказу Державного комітету України
по земельних ресурсах. Міністерства будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства України, Фонду державного майна України
№383/13/3161 від 13.12.2005р.

Також позивач
зазначає, що на момент прийняття Міською радою оспорюваного рішення ніякого
переходу права власності на будівлю не відбулося, і ОСОБА_2 не є одноосібним
власником кАДРЕСА_1, оскільки згідно витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно (№8043484) у приватній власності ОСОБА_2перебуває тільки 2/4
квартири, тобто половина.

Вважаючи,
що порушене його право позивач просить визнати незаконним та скасувати пункт
1.3. рішення сьомої сесії Виноградівської міської ради п'ятого скликання від
18.01.2007 року №303.

В
судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі з
підстав, наведених в позовній заяві та просив суд їх задоволити повністю.

Представник
відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти
їх задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він пояснив, що рішення
Виноградівської міської ради №303 від 18.01.2007р. є законне і ніяким чинном не
зачіпає прав та законних інтересів позивача, оскільки

2

земельна ділянка ОСОБА_2
в натурі не виділялась, а міська рада прийняла рішення лише про надання дозволу
ОСОБА_2 щодо виготовлення технічної документації. Крім цього, відповідно до
Генерального плану присадибної АДРЕСА_1 ОСОБА_1 належить 37% земельної ділянки,
а власнику квартири №2 ОСОБА_2- 63%, на підставі чого і було визначено ОСОБА_2
63100 долі, тобто 0,06 ГА по АДРЕСА_1. На підставі наведеного просив суд в
позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити.

Третя
особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_2 позовні вимоги також
не визнала та пояснила суду, що вона є власником кАДРЕСА_1 і відповідно до
Генерального плану їй належить 63% долі земельної ділянки, у зв'язку з чим
рішення Виноградівсьокї міської ради №303 від 18.01.2007р. «Про надання дозволу
на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів
для подальшої передачі у власність присадибної ділянки», пунктом 1.3. якого їй
надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо
складання документів для подальшої передачі у власність присадибної ділянки у
63/100 долях (0,06 га) по АДРЕСА_1 законним, а відтак на підставі цього просила
суд відмовити у позові.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв'язку,
суд приходить до наступного.

В
судовому засіданні встановлено, що сьомою сесією п'ятого скликання
Виноградівської міської ради від 18.01.2007р. було прийнято рішення за №303
«Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо
складання документів для подальшої передачі у власність присадибної ділянки»,
пунктом 1.3. якого ОСОБА_2, мешканці АДРЕСА_1 надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою щодо складання документів для подальшої
передачі у власність присадибної ділянки у 63/100 долях (0,06) га по АДРЕСА_1.

Згідно
до ст.9 КАС України суд при вирішенні
спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України.

Підставами
для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав цей
акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємств
чи організацій.

Згідно з
п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про
місцеве самоврядування» виключно на прилюдних засіданнях сільської, селищної,
міської ради розглядаються питання про вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Відповідно
до ст.12 Земельного кодексу України до
повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на
території сіл, селищ, міст належить, зокрема: розпорядження землями
територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у
власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання
земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до
цього Кодексу.

Пунктом
12 Перехідних положень ЗК України встановлено, що до розпорядження земель
державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в
межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради.

За таких
обставин суд приходить до висновку, що відповідач мав право та повноваження
приймати 18.01.2007р. на 7 сесії 5-го скликання рішення №303 «Про надання
дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання
документів для подальшої передачі у власність присадибної ділянки» в частині
надання такого дозволу ОСОБА_2.

Відповідно
до ст.125 ЗК України право власності та
право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Приступати
до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на
місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Згідно
до ст.126 ЗК України право власності на
земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою
посвідчується державним актом.

Із
зазначених норм випливає, що отримання земельної ділянки в приватну власність
супроводжується різними діями зацікавленої особи: прийняттям відповідних рішень
органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (щодо дачі згоди
на розроблення проекту відведення земельної ділянки, про затвердження проекту
відведення та про надання земельної ділянки, про надання дозволу на
виготовлення технічної документації по приватизації земельної ділянки, тощо), а
відтак суд вважає, що у позивача не має підстав, передбачених чинним законодавством,
вимагати визнання недійсним

3

рішення 7-ї сесії 5-го скликання Виноградівської міської
ради №303 від 18.01.2007р. «Про надання дозволу на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо складання документів для подальшої передачі у
власність присадибної ділянки» в частині надання такого дозволу ОСОБА_2, при
цьому не надавши в межах заявленого позову суду ніяких доказів порушення
відповідачем прав та законних інтересів позивача.

Так, відповідно до вимог
ст.71 ч.1-2 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. В
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача, якщо він
заперечує проти задоволення адміністративного позову.

Посилання позивача на те, що прийняття оспорюваного
рішення міської ради порушить його права та законні інтереси в майбутньому, так
як частка землі його та ОСОБА_2 Виноградівським міським відділом земельних
ресурсів на його думку визначена не правильно, суд не може прийняти до уваги,
оскільки відповідно до даних Генерального плану позивачу належить 37% частки
земельної ділянки, а ОСОБА_2 відповідно - 63%.

Отже суд приходить до висновку, що позивач, в порушення
вимог ст.71 КАС України не навів
достовірні, належні та безспірні докази того, що рішення 7-ї сесії 5-го
скликання Виноградівської міської ради №303 від 18.01.2007р. «Про надання
дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання
документів для подальшої передачі у власність присадибної ділянки» в частині
надання дозволу на виготовлення технічної документації на приватизацію
земельної ділянки ОСОБА_2 прийняте з порушеннями вимог закону та порушує його
законні права та його законні інтереси.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності відповідно до вимог
ст.86 КАС України, суд приходить до переконання, що в позові слід
відмовити.

Відповідно до вимог
ст. ст. 12,118,125,126 Земельного Кодексу України, ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве
самоврядування» та керуючись ст.
ст.7,9,71,86,157,159,163 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до Виноградівської міської
ради, третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_2 про
визнання незаконним акту органу місцевого самоврядування - відмовити.

Сторони
можуть подати заяву про апеляційне оскарження даної постанови на протязі 10-ти
днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову може бути подана до
Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 20-ти днів після
подачі заяви про апеляційне оскарження.