Справа № 2-а-12211/08
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2008-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2008 р. м.Житомир

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді С.М. Хаюк,

при секретарі - Савчук Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації про стягнення
35134,90 грн.,-

встановив:

Позивач звернувся з вказаним
позовом до суду, посилаючись на те, що
вона проживає в м.Овруч і має
статус потерпілої від аварії на ЧАЕС 2
категорії. За період з 01.08.1996 року
по 31.12.2007 року відповідачами не було
проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст. ст. 37, 39 Закону України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”, що призвело до порушення її прав. Заборгованість по
доплаті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення
(ст.39) позивач визначила в розмірі
33392,5грн. , за допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва (ст.37) -
1067,4грн. Посилається на те, що вона отримувала відповідні доплати та
допомоги у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 836
від 26 липня 1996 року, тоді як Законом визначені інші, значно більші. їх
розміри, кратні мінімальній заробітній платі у відповідні періоди.

Позивач просить справу розглядати без її
участі.

Представник відповідача в судове засідання не з”явився. Про день, час
та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали письмові
заперечнння в яких зазначають , що позов
не визнають.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що позивач проживає
в м.Овруч , яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення і має статус
потерпілого від аварії на ЧАЕС 2 категорії , що підтверджується
відповідними посвідченнями.

Згідно ст. 37 Закону України
"Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", громадянам, які проживають на територіях
радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства, у зоні
гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної
заробітної плати. Позивач, проживаючи в м.Овруч,
Житомирської області, яке віднесено до
зони гарантованого добровільного відселення, є потерпілою від аварії на ЧАЕС, працює і
повинна отримувати вказану допомогу в зазначеному розмірі щомісяця, проте у
вказаний позивачем період, вона виплачувалась частково, у фіксованому розмірі,
визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року
"Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не в кратному відношенні до мінімальної
зарплати, що вбачається із відповідної довідки, тобто, права позивача були порушені.

Згідно ст.39 Закону України
"Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення, проводиться доплата: у зоні гарантованого добровільного відселення
- дві мінімальні заробітні плати щомісяця.
Проте вказана доплата виплачувалась у розмірах, визначених Постановою
Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не
в кратному відношенні до мінімальної зарплати, тобто в значно меншому розмірі,
що підтверджується відповідною довідкою.

Згідно ст. 8 Конституції України, в
Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закон має пріоритетне
значення перед постановою Кабінету Міністрів України.

Кодекс адміністративного
судочинства передбачає річний строк звернення до суду за відновленням порушених
прав.

Заборгованість по ст.39 Закону
підлягає стягненню відповідно до ч.2 ст.233, ст.238 КЗпП України незалежно від
часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які
відповідно до ст.2 Закону України „Про оплату праці" є складовою структури
заробітної плати.

Однак, дію абзацу третього частини
першої статті 39 було зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і
допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом
N 3235-ІУ( 3235-15 ) від 20.12.2005 рік. На 2007 рік дію цих норм зупинено
згідно із Законом N 489-У ( 489-16 ) від 19.12.2006 і лише з 9 липня 2007 року
їх дію відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 ( '0а6р710-07 )
від 09.07.2007.

Дію абзацу 3 частини 1 ст.37 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи на 2006 рік зупинено
згідно Закону № 3235-15 від 2-. 12.2005 року, а на 2007 рік зупинено
згідно Закону № 489-16 від 19.12.2006 року і лише з 9 липня 2007 року їх дію
відновлено рішенням Конституційного Суду N 6-рп/2007 від 09.07.2007.

Дію абзацу 3 ч. 4 ст. 48 Закону
України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" було зупинено на 2006 рік згідно
Закону „Про Державний бюджет на 2006 рік", а на 2007 рік було зупинено
згідно Закону „Про Державний бюджет на 2007 рік".

Рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року визнано неконституційним положення п.30 ст.71
Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено
дію в частині виплати допомоги у розмірах до мінімальної заробітної плати,

Відповідно до ст. 73 Закону України
“Про Конституційний Суд України”, якщо акти (закони та інші правові акти
Верховної Ради України, акти Президента України, акти Кабінету Міністрів
України, правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим) або їх окремі
положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України
(неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня
прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З врахуванням викладеного вище та
розмірів мінімальної заробітної плати в Україні в спірний період часу, а саме:
розмір мінімальної заробітної плати у спірний період становив: з 2 вересня 1996
року -15 грн., з 1 січня 1998 року -45 грн.,
з 1 липня 1998 року -55 грн., з 1 січня 1999 року -74 грн., з 1 квітня
2000 року -90 грн., з 1 липня 2000 р.-
118 грн., з 1 січня 2002 року -140 грн., з1 липня 2002 року -165 грн., з1 січня
2003 року -185 грн., з 1 грудня 2003 року- 205 грн., з 1 вересня 2004 року 237
грн., з 1 січня 2005 року 262 грн., з 1 квітня 2005 р- 290 грн., з 1 липня 2005
р.- 310 грн., з 1 вересня 2005 року -332 грн., з 1 січня 2006 року- 350 грн., з
1 липня 2006 р.- 375 грн., з 1 грудня 2006 року 400грн, з 1квітня 2007 року
-420 грн., з 1 липня 2007 року- 440 грн., з 1 жовтня 2007 року -460 грн.

заборгованість, передбачена ст. 39
Закону, становить:

--за 1996 рік 120 грн.
(15грн.х2х4=120грн) ;

-- за 1997 рік 360 грн.
(15грн.х2х12=360 грн.);

--за 1998 рік 1200грн(45грн.х2х6=540грн.,
55грн.х2х6=660грн.),

--за 1999 рік
2072грн.(74грн.х2х12=2072грн),

--за 2000рік 2400грн.
(74грнх2х3=444грн., 90 грн.х2х3=540грн., 118грн.х2х6=1416грн.),

--за 2001 рік 2832грн.
(118грнх2х12=2832грн.),

--за 2002 рік 3660грн. (140грн.х2х6=1680грн., 165грн.х2х6=1980грн.),

--за 2003 рік 4480грн.(185 грн.х2х11=4070грн.,
205грн.х2х1=410грн.),

--за 2004 рік 5176грн. (205
грн.х2х8=3280грн., 237грн.х2х4=1896грн.),

-- за 2005 рік
7208грн. (262грнх2х3=1572грн., 290грн.х2х3=1740грн.,
310грн.х2х2=1240грн., 332грн.х2х4=2565грн.,).

-- за липень-грудень 2007 року 5400грн.(440грн.х2х3=2640грн.,
460грн.х2х3=2760грн.),

а всього 33669грн. ( 34908грн.
- 1239грн.(отриманих згідно ПКМ
України).

Заборгованість перед позивачем у
спірний час за ст.37 Закону становить:

- липень-вересень
2007 року = 528 грн.(440 грн. х 40% х 3
міс)

- жовтень-грудень
2007 року = 552 грн.(460 грн. х 40% х 3
міс),

а всього: 528 грн. + 552 грн. - 12,60 грн. (отриманих по постанові КМУ) = 1067,4грн.

Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний
період часу і тепер є управління

праці та соціального захисту населення
Овруцької районної державної адміністрації, суд стягує заборгованість з нього.

Керуючись Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" № 796-12 від 28.02.1991 року, Рішенням Конституційного Суду N
6-рп/2007 від 09.07.2007, ст. ст. 86, 99, 158 - 163, 167,254 КАС України, суд
,-

постановив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути
з Управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної державної адміністрації на користь
ОСОБА_1 заборгованість,
передбачену ст. 37 в сумі 1067,4грн.
, заборгованість згідно ст. 39 в сумі 33669грн.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне
оскарження та апеляційної скарги.

Заява
про апеляційне оскарження подається через Житомирський окружний
адміністративний суд до Київського апеляційного адміністративного суду протягом
10 днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж
порядку протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: С.М.
Хаюк