Справа № К-30170/06
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2008-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2008 Вищий адміністративний суд України в складі
колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Нечитайла О.М.

Пилипчук Н.Г.

Сергейчука О.А.

Степашка О.І.

при секретарі Ільченко О.М.

за участю представників:

позивача: не з'явився.

відповідача: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Управління праці та соціального
захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради

на постанову Комунарського
районного суду м.Запоріжжя від 09.06.2006
та ухвалу Апеляційного суду Запорізької
області від 08.08.2006

у справі №2а-2872/06

за позовом ОСОБА_1

до
Управління праці та соціального захисту населення
Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради

про стягнення разової грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

У справі заявлено адміністративний позов про
стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Комунарської
районної адміністрації Запорізької міської ради недоплаченої грошової допомоги
за період 2003-2005 р.р. у розмірі 1989,75 грн., передбаченої ч.5 ст.12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 09.06.2006,
залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від
08.08.2006, позов задоволено частково. Стягнуто з Управління праці та
соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької
міської ради на користь позивача разову
щорічну грошову допомогу у сумі 1410 грн. за 2005 рік.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача,
у якій ставиться питання про скасування
судових рішень та прийняття нового про відмову в позові, з підстав порушення
норм матеріального права.

Сторони представників у судове засідання суду касаційної інстанції не направили,
про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях, колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Постановляючи рішення у даній справі, суд першої інстанції, з чим погодився
і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що даний спір підлягає розгляду в
порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною першою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України
справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення
адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін
є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт
перший), а суб'єкт владних повноважень - як орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень (пункт сьомий).

Згідно з пунктом першим частини першої статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України до компетенції адміністративних судів віднесено, зокрема,
спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів
індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суди попередніх інстанцій не надали значення тому, що заявлені позивачем
вимоги не відповідають наведеному в частині третій статті 105 Кодексу
адміністративного судочинства України переліку вимог, які можуть пред'являтися
в адміністративному суді.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є
стягнення недоплаченої грошової допомоги. При цьому будь-які дії чи рішення
відповідача, які на думку позивача спричинили зазначену недоплату, не
оскаржуються.

Оскільки вимоги позивача не стосуються
захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної влади, цей позов не є адміністративним, а
тому встановлена ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України
компетенція адміністративних судів на цей спір не поширюється.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства
України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в
порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи, що суди попередніх інстанцій помилково здійснили розгляд справи
за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, оскаржувані судові
рішення підлягають скасуванню з закриттям провадження у справі, відповідно
до приписів ч.1 ст.228 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 157, 220, 221,
223, 228, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради задовольнити
частково.

Постанову Комунарського
районного суду м.Запоріжжя від 09.06.2006
та ухвалу Апеляційного суду Запорізької
області від 08.08.2006 скасувати.

Провадження
у справі закрити.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного
Суду України за винятковими обставинами протягом одного місяця з дня відкриття
таких обставин.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
О.М.Нечитайло

Н.Г.Пилипчук
О.А.Сергейчук

О.І.Степашко