Справа № К-12171/06
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2008-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА

02 вересня 2008 р.
справа № 2-25/7272-2004

к/с № К-12171/06

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

Головуючий:

Нечитайло О.М.

Судді:

Голубєва Г.К.

Кобилянський М.Г.

Рибченко А.О.

Федоров М.О.

розглянувши у порядку письмового
провадження

касаційну скаргу

Євпаторійської об'єднаної державної податкової
інспекції

на рішення

Господарського суду АР Крим

від

06.12.2004р.

та постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду

від

17.03.2005 р.

у справі

№ 2-25/7272-2004

за позовом

Приватного підприємства «Інформ-Сервіс»

до

Євпаторійської об'єднаної державної податкової
інспекції

про

визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Інформ-Сервіс» (надалі - позивач,
ПП «Інформ-Сервіс») звернулось до Господарського суду АР Крим із позовом до
Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції (надалі - відповідач,
Євпаторійська ОДПІ) про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень
Євпаторійської ОДПІ від 09.03.2004р. №/0 від 0903.2004р. №
/0.

Рішенням
Господарського суду АР Крим (суддя Маргарітов М.І.) від 06.12.2004р., яке залишено
без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду (судова
колегія у складі: головуючий: Фенько Т.П., судді: Градова О.Г., Голик В.С.) у
справі № 2-25/7272-2004, позов Приватного підприємства «Інформ-Сервіс»
задоволено повністю, визнані недійсними податкові повідомлення-рішення
Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній
Республіці Крим № /0 та № /0 від 09.03.2004, судові витрати
покладені на відповідача.

Вказані
судові рішення суду мотивовані тим, що виявлені під час перевірки порушення
позивачем податкового законодавства не знайшли документального підтвердження,
висновки акту перевірки № 93 від 09.03.2004, покладеного в основу оспорюваних
повідомлень-рішень, не відповідають фактичним обставинам і суперечать чинному
податковому законодавству.

Євпаторійська ОДПІ, не погоджуючись
із вказаними судовими рішеннями господарських судів першої та апеляційної
інстанцій, з підстав порушенння останніми при їх прийнятті норм матеріального
права, звернулась до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою,
за змістом якої просить скасувати судові рішення господарських судів
першої та апеляційної інстанцій у справі № 2-25/7272-2004 та прийняти нове
рішення, яким у позові відмовити.

Ухвалою Вищого господарського суду України від
14.11.2005р. у справі № 2-25/7272-2004, вказана касаційна скарга разом із
матеріалами справи № 2-25/7272-2004, у зв'язку із вступом в законну силу
Кодексу адміністративного судочинства України направлена для вирішення до
Вищого адміністративного суду України.

Позивач, надав до адміністративного суду касаційної
інстанції відзив на зазначену касаційну скаргу, за змістом якого проти вимог
останньої заперечує з підстав необгрунтованості таких та просить касаційну
скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Відповідно до частини 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено наступні фактичні обставини справи.

Євпаторійською
ОДПІ проведена комплексна планова перевірка дотримання вимог податкового і
валютного законодавства ПП «Інформ-Сервіс» за період з 01.10.2002 по
30.09.2003, за результатами якої складено акт № 93 від 09.03.2004.

Відповідно
до висновків вказаного акту перевірки виявлено порушення позивачем п.п. 4.1.6
п. 4.1 статті 4, п.п. 5.3.1 п. 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» з наступними змінами і доповненнями, п.п. 7.4.4 п. 7.4,
п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

На
підставі зазначених висновків Євпаторійською ОДПІ прийнято наступні податкові
повідомлення-рішення:

№
/0 від 09.03.2004, згідно з яким позивачу донараховано суму
податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 28 128 грн., у
т.ч. 18752 грн. основного платежу і 9376 грн. штрафних санкцій;

№
/0 від 09.03.2004, згідно з яким позивачу донараховано суму
податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 39 280грн., у т.ч. 26187
грн. основного платежу і 13 093грн. штрафних санкцій.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України,
перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, дійшла
наступних висновків.

Як
зазначено господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, Євпаторійська
ОДПІ встановила порушення позивачем п. 4.5 статті 4 Закону України «Про податок
на додану вартість» внаслідок чого заниженно податкові зобов'язання останнього
з податку на додану вартість на 1100,00 грн. у зв'язку з поверненням в січні
2003 фізичною особою Шамрило В.С., який не є платником податку на додану
вартість товару - цементу в кількості 44 т. на загальну суму 5500,00грн.

Пунктом
4.5 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що у
разі коли після продажу товарів (робіт, послуг) здійснюється будь-яка зміна
суми компенсації за продаж товарів (робіт, послуг), включаючи перерахунок у
випадках повернення проданих товарів чи права власності на такі товари
продавцю, а також у зв'язку з визнанням боргу покупця безнадійним у порядку,
визначеному законодавством України, податок, нарахований у зв'язку з таким
продажем, перераховується відповідно до змін бази оподаткування. При цьому
продавець зменшує суму податкового зобов'язання на суму надмірно нарахованого
податку, а покупець відповідно збільшує суму податкового зобов'язання на таку ж
суму в період, протягом якого була зменшена сума компенсацій продавцю. У
зворотньому порядку відбувається перегляд сум податкових зобов'язань при
збільшенні суми компенсації продавцю.

Порядок,
передбачений цим пунктом, не застосовується для перегляду цін за операціями,
якщо хоч одна із сторін такої операції не є платником податку, за винятком
операції з перегляду цін, пов'язаних з виконанням гарантійних зобов'язань.

Як
встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанцій та
підтверджується матеріалами справи, 25.11.2002 між ПП «Інформ-Сервіс» та
громадянином України ОСОБА_1укладений договір купівлі-продажу 44 т. цементу на
суму 5500,00 грн., відповідно до пункту 1.3 якого на товар встановлено
гарантійний строк -1 рік з моменту приймання-здачі. У зв'зку з тим, що якість
товару не відповідала умовам договору, на підставі поданої в межах гарантійного
строку ОСОБА_1заяви від 08.01.2003р. та акту про поверення товару від
08.01.2003р., товар на суму 5500,00 грн. був повернений позивачеві.

За таких
обставин ПП «Інформ-Сервіс» був здійснений розрахунок № 1 коректування
кількісних і вартісних показників до податкової накладної і коригування
податкових зобов'язань з ПДВ на суму 1100 грн.

Судова
колегія Вищого адміністративного суду України погоджується із правовою позицією
господарських судів першої та апеляційної інстанцій в частині, що п. 4.5 статті
4 Закону України «Про податок на додану вартість» позивачем застосовано
правомірно, оскільки хоча ОСОБА_1і не є плтником податку на додану вартість,
але в даному випадку мала місце операція з поверенення товару у зв'язку з
виконанням гарантійних зобов'язань.

Також,
судова колегія Вищого адміністративного суду України погоджується із позицією
місцевого та апеляційного господарських судів, щодо помилковості висновку
Євпаторійської ОДПІ про порушення позивачем п.п. 7.4.4. п. 7.4 статті 7 Закону
України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження податку на
додану вартість у розмірі 17 361грн. та п.п. 4.1.6 п. 4.1 статті 4 Закону
України «Про оподаткування прибутку підприємств», що призвело до заниження
податку на прибуток за 4 квартал 2002р. на суму 26 042,00грн.

Як
вбачається з оскаржуваних судових рішень, даний висновок грунтується на тому,
що оскільки рішенням Господарського суду міста Одеса від 14.12.2001р. скасована
державна реєстрація ТОВ «Сібая» та воно знято з податкового обліку, а також
враховуючи, що відповідно до статті 8 Закону України «Про підприємництво»
скасування державної реєстрації позбавляє суб'єкта підприємницької діяльності
статуса юридичної особи, кредиторська заборгованість ТОВ «Сібая» у сумі 104
165,28грн. (ПДВ - 17 361,22грн.) стала безнадійною кредиторською
заборгованістю, а тому відповідно до п. 1.25 статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», вважається доходом як сума безповоротної
фінансової допомоги і обкладається податками в установленому порядку.

На
підставі даного висновку Євпаторійської ОДПІ позивачу донараховано 17 361,22
грн. податку на додану вартість та 26 042,00 грн. податку на прибуток.

Підпунктом
4.1.6 п. 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємтсв»
передбачено, що валовий доход включає в себе в т.ч. доходи з інших джерел та
від позареалізаційних операцій, в тому числі у вигляді сум безповоротної
фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді.

Поняття
«безповоротної фінансової допомоги» наведено в п.п. 1.22.1 п. 1.22 статті 1
Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (із врахуванням змін та
доповнень), а саме безповоротна фінансова допомога - це:

сума
коштів, передана платнику податку згідно з договорами дарування, іншими
подібними договорами, які не передбачають відповідної компенсації чи повернення
таких коштів (за винятком бюджетних дотацій і субсидій), або без укладання
таких угод;

сума
безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після її
списання, якщо така безнадійна заборгованість була попередньо включена до
складу валових витрат кредитора;

сума
заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що
залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності;

основна
сума кредиту або депозиту, наданих платнику податку без встановлення строків
повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові
облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума
процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних);

сума
процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що
залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки
Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного
використання такої поворотної фінансової допомоги.

За
змістом вказаної норми господарськими судами першої та апеляційної інстанцій,
правомірно встановлено помилковість кваліфікації відповідачем кредиторської
заборгованості ТОВ «Сібая» у якості безповортної фінансової допомоги.

Також,
правильним є висновок оскаржуваних судових рішень щодо помилковості посилання
Євпаторійською ОДПІ на п. 1.25 статті 1 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» за змістом якого встановлюється поняття «безнадійна
заборгованість», а саме безнадійна заборгованість - заборгованість, яка
відповідає будь-якій з наведених нижче ознак:

заборгованість
по зобов'язаннях, за якою минув строк позовної давності;

заборгованість,
яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності майна фізичної чи юридичної
особи, оголошеної банкрутом у встановленому законодавством порядку, або
юридичної особи, що ліквідується;

заборгованість,
яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних від продажу
на відкритих аукціонах (публічних торгах) майна позичальника, переданого у
заставу як забезпечення зазначеної заборгованості, за умови, що інші юридичні
дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника не призвели
до повного покриття заборгованості;

заборгованість,
стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили,
стихійного лиха (форс-мажору), підтверджених у порядку, передбаченому
законодавством;

прострочена
заборгованість померлих фізичних осіб, а також визнаних у судовому порядку
безвісно відсутніми, померлими або недієздатними, а також прострочена
заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі.

Судами
першої та апеляційної інстанції встановлено, що ПП «Інформ-Сервіс», як боржник,
не перебуває ні в процесу банкрутства, ні в процесі ліквідації.

Не є
вказана заборгованість безнадійною і для ТОВ «Сібая», відповідно до п. 1.25
статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», на який
посилається Євпаторійська об'єднана державна податкова інспекція.

Господарськими
судами обгрнутовано зазначено, що відповідно до вказаної норми безнадійною, в
тому числі, є заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності
майна фізичної чи юридичної особи, оголошеної банкрутом у встановленому
законодавством порядку, або юридичної особи, що ліквідується.

Відповідно
до встановлених обставин, рішенням Господарського суду м. Одеса від 14.12.2001,
державна реєстрація ТОВ «Сібая» скасована у зв'язку з неподанням останнім
протягом року податкових декларацій, рахунків, інших документів бухгалтерської
звітності та незнаходженням за юридичною адресою.

Цим
рішенням суду було доручено ліквідаційній комісії провести заходи по ліквідації
ТОВ "Сібая", проте, ці заходи не були вчасно вжиті і, як
підтверджується довідкою Одеського обласного управління статистики №
04-11/2-1688 від 20.10.2003, станом на жовтень 2003р. ТОВ "Сібая" не
виключено з ЄДРПОУ. Більше того, заходи по ліквідації ТОВ «Сібая» вжиті не були
і станом на 25.11.2003., за даними Приморської районої адміністрації м. Одеса,
державна реєстрація не скасована, з ЄДРПОУ вказане товариство не виключено.
Доказів іншого відповідачем у ході розгляду справи не надано.

Також
відповідачем встановлено порушення ПП «Інформ-Сервіс» п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про оподаткування прибутку підприємтсв», п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст.
7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження
валових витрат на суму 1456,11грн. і донараховано ПДВ в сумі 291грн.

Фактичною
підставою для вказаних висновків стало неправомірне на думку податкового органу
включення платником податку сум, сплачених за оренду приміщень, які не
використовувались у господарській діяльності та телефонних переговорів.

При
цьому Євпаторійська об'єднана державна податкова інспекція виходила з того, що
з орендованої за договором оренди з УЖКГ № 70 від 17.07.2000 площі фактично
підприємством використовується тільки 98,1кв. м., інша площа (97,1кв.м.)
підприємством у господарській діяльності не використовується.

Відповідно
до пп. 7.4.1. п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»
податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених
(нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат
виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають
амортизації.

Господарськими
судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, на підставі договору оренди
№ 70 від 17.07.2000р., що в оренду були взяті приміщення загальною площею
195,2кв.м. з метою розміщення магазину і офісу, що відповідає визначенню
господарської діяльності, наведеному у п. 1.32 статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Доказів
того, що 97,1кв.м. орендованої площі використовувались не за цільовим
призначенням і не використовувались в господарській діяльності, а також того,
що телефонні переговори не пов'язані з господарською діяльністю, відповідачем
не надано.

Частиною
другої ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення,
дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Мотивація
та докази, надані у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду
касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували
правову позицію господарського суду першої та апеляційної інстанцій.

Таким
чином, судова колегія Вищого адміністративного суду України підтверджує, що при
прийнятті судового рішення у справі № 2-25/7272-2004, господарські суди першої
та апеляційної інстанцій дійшли вичерпних юридичних висновків щодо встановлених
обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми
процесуального права.

За таких
обставин, касаційна скарга Євпаторійської ОДПІ підлягає залишенню без
задоволення, а рішення Господарського суду АР Крим від 06.12.2004р. та
постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.03.2005р. у
справі № 2-25/7272-2004 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210-232 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Євпаторійської об'єднаної державної
податкової інспекції на Господарського суду АР Крим від 06.12.2004р. та
постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.03.2005р. у
справі № 2-25/7272-2004 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду АР Крим від 06.12.2004р.
та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від
17.03.2005р. у справі № 2-25/7272-2004 залишити без
змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та
не може бути оскаржена, крім випадків, встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Головуючий
суддя:
О.М. Нечитайло

Судді: Г.К.
Голубєва

М.Г. Кобилянський

А.О.
Рибченко

М.О. Федоров

З оригіналом
вірно

Відповідальний
секретар
В.Б. Ликова