Справа № 2а-7600/08
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2008-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-7600/08
Харківський окружний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 вересня 2008 року
м. Харків

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Зінченка А.В.,

при секретарі - Король Д.О.

розглянувши в
порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Красноградської районної державної
адміністрації, з участю третьої особи Головного
управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної
державної адміністрації, про зобов'язання в перерахунку та виплаті належних
соціальних виплат, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального захисту населення Красноградської районної
державної адміністрації та Головного
управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної
державної адміністрації, в якому просить суд зобов'язати Відповідача -
Управління праці та соціального захисту населення Красноградської районної
державної адміністрації забезпечити перерахунок і виплату належних позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення та щорічної разової грошової допомоги за 2008
рік з законодавчо встановлених розмірів мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком на день фактичного виконання виплати, а саме -
заборгованості по належних соціальних виплатах в сумі 4810 (1970+2940) грн. за
2008 рік та зобов'язати співвідповідача, Головне управління праці та
соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації,
організувати та проконтролювати призначення позивачу відповідачем по справі
належних соціальних виплат, а також виплати позивачу відповідачем по справі
заборгованості по належних соціальних виплатах в сумі 4810 грн. за 2008 рік.

Свій позов він обґрунтував тим, що на підставі висновку
МСЕК при інвалідності третьої групи його віднесено до першої категорії
учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також він має статус інваліда
війни.

У зв'язку із вищезазначеним, позивач
має право на отримання різних пільг, компенсацій і допомог, передбачених Законами
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» і „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, а саме, право на отримання щорічної грошової допомоги на
оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, згідно із п. 4 ст. 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» і право на отримання щорічної разової
допомоги у розмірі 7 мінімальних пенсій, згідно зі ст. 13 Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Проте, нарахування та виплата
вказаних допоміг здійснюється відповідачем в значно менших розмірах ніж
передбачено законодавством. На його письмову заяву про перерахунок належних
йому сум відповідач йому відмовив і тому він звернувся до суду.

До суду позивач надіслав письмову
заяву в якій просив суд розглянути справу без його участі в судовому засіданні.

Відповідачі до суду надали письмові заперечення на позов, в яких прохали відмовити
у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що УПСЗН
Красноградського району діяло в межах своїх повноважень, передбачених
законодавством, і виплати позивачу проведені згідно з чинним законодавством і в
межах бюджетних асигнувань. Також прохали суд розглядати справу за відсутності
їх представників.

Враховуючи що всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання
про розгляд справи за їх
відсутності, то суд відповідно до ст. 122 КАС України
ухвалив проводити судовий

розгляд
справи в порядку письмового провадження.

Суд дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог,
встановивши наступні обставини.

ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ
групи, а також віднесений до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1, і має право
на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів
війни, що підтверджується посвідченням НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від
28.02.91 щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам
ІІІ групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Законом ВР України, від 28.12.2007 року, № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України” визначено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до
учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення
виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів
України".

Рішенням Конституційного Суду
України № 10рп від 22.05.2008 року вищезазначена норма Закону України "Про
державний бюджет на 2008 рік" була визнана неконституційною.

У рішенні Конституційного
Суду України № 10-рп/2008 також зазначено, що оскільки предмет закону про
Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, Кодексі, то
цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг,
компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України. Верховна Рада
України не повноважна при прийнятті закону про Державний бюджет України
включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України,
зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене
іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

В зазначеному Рішенні КС
України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Виходячи з викладеного,
суд вважає, що позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення
за 2008 рік відповідно до ст. 48 Закону № 796-ХІІ у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати (ч. 7 ст. 48 Закону № 796-ХІІ).

Судом встановлено, що позивачу у лютому 2008 року була виплачена допомога
на оздоровлення у розмірі 90,00 грн., що підтверджується довідкою від 10 вересня 2008 року №
08-23/3142 відповідача - Управління праці та соціального захисту населення
Красноградської районної державної адміністрації Харківської області.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів України» встановлено з 1 січня 2008
року розмір мінімальної заробітної плати 515 гривень, з 1 квітня 2008 року -
525 гривень, з 1 жовтня 2008 року - 545 гривень та з 1 грудня 2008 року - 605
гривень на місяць.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу повинна бути виплачена
щорічна допомога на оздоровлення у 2008
році в сумі 2060,00 грн., з розрахунку 5 мінімальних заробітних плат (515 грн.
х 4=2060 грн.). Фактично виплачено 90,00 грн. Таким чином недоплаченою
залишається сума в розмірі 1970,00 грн. (2060-90=1970 грн.).

Посилання відповідача на виплату щорічної допомоги на оздоровлення в сумах
відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.05 № 562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої розмір допомоги на оздоровлення
інвалідам ІІІ групи - становить 90,00
грн., не можуть бути взяті до уваги судом з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами
визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції
встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент -
Верховна Рада України. Закон України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.91 має
вищу юридичну силу і виходячи з загальних засад пріоритетності законів над
урядовими нормативними актами, саме Закон підлягає застосуванню при вирішення
даного спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” № 796-ХІІ від
28.02.91 в редакції закону від 22.05.08, щорічна
допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання
органами соціального захисту населення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відмова управління праці та
соціального захисту населення Красноградської РДА в Харківській області щодо
перерахунку та виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у 2008 році в
розмірі 4 мінімальних заробітних плат у вигляді листа №01-36/Г.111 від
06.06.2008 року не відповідає чинному законодавству.

Також суд
зазначає, що згідно ч.2
ст.19 Конституції України та ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, органи державної влади,
органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами
України.

А відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня особам, зазначеним у
цьому Законі, виплачується разова грошова допомога у кратному розмірі до мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 17 Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", фінансування
витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок
коштів державного та місцевого бюджетів.

Відповідно до
ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», зупинено дію частин п'ятих статей 12, 13, 14 та
15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", які
визначали кратність виплат щорічної допомоги до 5 травня залежно від розміру мінімальної пенсії за віком
і згідно до п.20 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007, №
107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України", щорічно до 5 травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом
Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених Законом про
Державний бюджет України.

Положеннями Постанови Кабінету Міністрів України,
від 12.03.2008, № 183 "Про розміри разової грошової допомоги, що
виплачується в 2008 році відповідно до Законів України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви
нацистських переслідувань" визначено, що у 2008 році разова грошова
допомога інвалідам війни IIІ групи становить - 350
гривень.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 положення
розділу II, п.20 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» було
визнано неконституційним.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення п.20, розділу
ІІ Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік” - втратило
чинність 22.05.2008 року.

Судом встановлено, що позивачу разова грошова допомога до 5 травня у 2008
році була виплачена у квітні 2008 року в розмірі 350 грн., що підтверджується
довідкою від 10.09.2008
року № 08-23/3142 Управління праці та соціального захисту населення
Красноградської районної державної адміністрації Харківської області.

Як зазначено вище рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008
№10-рп/2008 визнано неконституційними окремі положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік», в тому числі щодо зупинення норм Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які
визначають розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у
кратному розмірі до мінімальної пенсії за віком.

Позивач звернувся до відповідача з проханням здійснити перерахунок щорічної
разової допомоги, виходячи з норм Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту». Відповідач відмовив позивачу у перерахунку
вказаної допомоги листом №01-36/щ.120 від 06.06.2008 року, посилаючись на той
факт, що частиною другою Закону України „Про внесення змін до Закону України
„Про ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” порядок виплати разової
грошової допомоги ветеранам війни визначається Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що з 22.05.2008р. у
разі звернення осіб про виплату їм щорічної разової грошової допомоги до 5
травня в розмірах, встановлених нормами Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту», органи соціального захисту населення
не мають підстав відмовляти у здійсненні таких виплат, посилаючись на виплату
допомоги у розмірах, встановлених бюджетним законом на 2008 рік, оскільки з
моменту прийняття рішення Конституційним судом України норми цього закону
втратили чинність та зобов'язані діяти на підставі Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», здійснюючи виплати у
розмірах, встановлених саме цим Законом.

Отже, суд вважає, що, оскільки з моменту прийняття Конституційним Судом
України рішень щодо неконституційності положення розділу ІІ п.20 Закону України „Про державний
бюджет України на 2008 рік”, ці норми Закону втратили чинність, а тому на
момент звернення позивача із заявою до відповідача про перерахунок щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік були чинними статті 12, 13,
14 та 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

Статтею 46 Конституції України гарантує
громадянам право на соціальний захист.

Відповідно до статті 64 Конституції України
конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 8 Кодексу адміністративного
судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і
свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України
гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної
справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності
законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до п.7 ст.9 КАС України у разі
відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон,
що регулює подібні правовідносини.

Станом на 05 травня 2008 року, відповідно до ст. 59 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік»
мінімальна пенсія за віком становила 485,81 грн. (481х1:100=4,81;
481+4,81=485,81).

Розміри державних соціальних гарантій на 2008 рік, що
визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними
законами, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів
України, для визначення мінімального розміру
пенсії за віком відповідно до абзацу першого ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”.

Зі
змісту ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” вбачається, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Таким
чином, законодавчо визначено лише розмір мінімальної пенсії, які призначені
особам, згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, збільшений на 1%.

Отже,
питання щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком, який
застосовується при обчисленні розміру пенсії, призначеної за іншими законами та
при розрахунку щорічної разової допомоги до 5 травня, законодавчо не визначено.

З урахуванням положення ч.7 ст.9 КАС України,
суд, приходить до висновку, що у зв'язку
з відсутністю закону, який регулює спірні правовідносини, а саме, розмір
мінімальної пенсії за віком, який застосовується при обчисленні розміру щорічної разової допомоги до 5
травня, необхідно застосувати норми закону, який регулює подібні
правовідносини, а саме ст. 59 Закону України «Про Державний бюджет на 2008
рік».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня
інвалідам війни ІІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі 7
мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч.1 ст.17-1 зазначеного закону такі
виплати здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Таким чином, позивач у 2008 році
повинен була отримати до 5 Травня разову грошову допомогу у розмірі 3400,67
грн., з розрахунку 7 мінімальних пенсій за віком (485,81 грн. х 7=3400,67
грн.). Фактично виплачено 350,00 грн. Таким чином недоплаченою залишається сума
в розмірі 3050,67 грн. (3400,67-350=3050,67 грн.). Позивач просить стягнути з позивача 2940 грн.
00 коп., а тому позовні вимоги позивача в цій частині також є законними і
обґрунтованими.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного судочинства
є захист прав,

свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин
від порушень з боку органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх

посадових
і службових осіб, інших суб'єктів
при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто судом встановлено, що Управлінням праці
та соціального захисту населення Красноградської районної державної
адміністрації всупереч Рішенню
Конституційного Суду України від 22.05.2008 року було безпідставно відповідно
до чинного законодавства відмовлено позивачу, а тому суд вважає позов в цій
частині обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.

Також відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» всі
вищезазначені виплати виплачується громадянам за місцем їх проживання органами
соціального захисту населення. Судом же не було встановлено жодного порушення
прав позивача з боку Головного управління праці та соціального захисту
населення Харківської обласної державної адміністрації. А тому позовні вимоги
позивачі до Головного управління праці та соціального захисту населення
Харківської обласної державної адміністрації є необґрунтованими та
безпідставними.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8-14, 71,
160-164, 167, 186, КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Красноградської районної державної адміністрації, з участю третьої особи Головного управління праці та соціального захисту населення
Харківської обласної державної адміністрації, про зобов'язання в перерахунку та
виплаті належних соціальних виплат задовольнити частково.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення
Красноградської районної державної адміністрації забезпечити перерахунок і
виплату належних ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 1970 грн.
00 коп. та щорічної разової грошової допомоги в розмірі 2940 грн. 00 коп. за
2008 рік з законодавчо встановлених розмірів мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком на день фактичного виконання виплати.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний
суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження постанови суду в десятиденний строк з дня її проголошення
та поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву
про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений
строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя
А.В.
Зінченко