Справа № 2а-6516/08
Суддя: Данилова М.В.
Дата ухвалення: 2008-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-6516/08

“08”вересня 2008 року м. Харків

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого
- Судді Данилової М.В.,

при
секретарі - Ланцевич Я.П. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Харківського
обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів до ФОП ОСОБА_1 про стягнення коштів,

встановив :

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою та просив стягнути
з відповідача
адміністративно-господарські санкції в розмірі 11659,14грн. та пені в розмірі
288,92 грн. за не створення робочих місць для працевлаштування інвалідів.

В обґрунтування заявленого позову
вказав, що відповідно до ч.1 ст. 19 ЗУ “Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні” для підприємств, установ та організацій, які
використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у розмірі 4 % середньооблікової чисельності штатних
працівників за рік, а якщо працює від 8 до 25 чоловік - у кількості одного
робочого місця.

Статтею 20 зазначеного закону передбачено сплату штрафних санкцій тими
організаціями, підприємствами та установами, де чисельність працевлаштованих інвалідів
менша ніж норматив, встановлений законом.
Також позивач вказав, що адміністративно - господарські санкції за не
створення робочих місць для інвалідів сплачуються юридичною особою.

Таким чином позивач зазначає, що за 1 робоче місце , призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте ним, відповідач повинен був самостійно
сплатити адміністративно-господарські санкції в розмірі 1731,25 грн., що
підтверджується звітом Ф-10 ПІ від
21.02.2008р. за 2007 рік та розрахунком заборгованості. Крім того відповідачу
нараховано пеню в розмірі 42,78 грн. , яка також не сплачена.

Представник позивача в судове засідання прибув, підтримавши позовні вимоги
в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, подавши до суду відзив , згідно якого зазначив,
що в період з січня по березень 2007 року інвалід був працевлштований.
Відповідачка в судовому засіданні пояснила суду, що позивач не повідомляв її
про необхідність працевлаштування інваліда, про таку необхідність їй було не
відомо.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши
матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та його задовольнити,
виходячи при цьому з наступного.

Частиною четвертою статті 43 Конституції України проголошено, що кожний має
право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Статтею 19 Закону України “Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні” для
підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності і
господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної
чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік -у кількості одного
робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів
у рахунок нормативів робочих місць.

Отже, чинним законодавством України передбачено гарантії соціального
захисту інвалідів шляхом встановлення особливих вимог щодо організації робочого
місця інваліда та покладення на підприємства обов'язку забезпечувати для
інвалідів належні та безпечні умови праці з урахуванням медичних показань, але
без встановлення для підприємств жодних обмежень щодо обов'язку
працевлаштування інвалідів.

Крім того, згідно з пунктом 10 Положення про робоче місце інваліда і про
порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 03.05.1995 № 314 (далі - Положення), працевлаштування інвалідів
здійснюється державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту, місцевими
Радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням
побажань, стану здоров'я інвалідів, їхніх здібностей і професійних навичок
відповідно до висновків МСЕК. Разом з тим, згідно з пунктом 5 Положення
підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів,
включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві
органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту
інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування
інвалідів. А пунктом 14 Положення визначено, що підприємства, зокрема, у межах
доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування
інвалідів; інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального
захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може
використовуватися праця інвалідів.

Відповідно до вимог пункту 3 Положення робоче місце інваліда вважається
створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для
інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства
за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських
організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому
інваліда.

Таким чином відповідач мав створити на
підприємстві 1 робоче місце для працевлаштування інваліда, що ним зроблено не
було, звіт з зазначенням посади для
працевлаштування інваліда та її характеристик позивачем в райцентр зайнятості не подавався.
Тобто відповідачем не було повністю
виконано покладені на нього законодавством обов'язки щодо створення у себе
робочого місця для працевлаштування інваліда. Та обставина, що протягом одного
кварталу у відповідача працював інвалід не може розглядатися як виконання вимог
законодавства щодо працевлаштування інвалідів, оскільки такі робочі місця мають
бути зайняті інвалідами постійно протягом року, відповідач про створення
належно атестованого робочого місця для працевлаштування інваліда відповідні
органи не повідомляв, доказів наявності такого робочого місця, створеного та
атестованого згідно встановлених вимог, з матеріалів справи та пояснень
відповідача не вбачається.

На підставі викладеного, ст., ст. 19, 20 ЗУ “Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні”, Порядку

подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.07р. № 70, Інструкцією зі
статистики кількості працівників, затвердженого наказом Держкомстату України
від 28.09.05р. № 286 та керуючись ст.,
ст. 160,161,162,163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Харківського
обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів до ФОП ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити повністю.

Стягнути з ФОП ОСОБА_1 /адреса: АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_1 у ХФ «Приватбанк»,
МФО НОМЕР_2, код ЕРДПОУ НОМЕР_3/ на
користь Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів
/61022, м. Харків, м. Свободи,5, Держпром, 1 під., к.16, р/р 0003,
отримувач - УДК Дзержинського району, банк - ГУДКУ у Харківській області, МФО
851011/ адміністративно - господарські санкції в розмірі 1731,25 грн. та пеню
42,78 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний суд
шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня складення постанови в повному
обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.5 ст. 186 КАС України .

Повний текст постанови складено та підписано
10 вересня 2008 року.

Головуючий суддя М.В.
Данилова