Справа № К-26570/06
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2008-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
30 січня 2008 року м. Київ
суддів Вищого адміністративного суду України у складі :
Головуючого -Харченка В.В.
Суддів -Кравченко О.О., Васильченко Н.В.,
Шкляр Л.Т., Гончар Л.Я.
При секретарі -Мельник І.М.
За участю представника - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у
м. Києві адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у м. Самборі
Львівської області на постанову Львівського апеляційного господарського
суду від 27 червня 2006 року у справі за позовом Управління Пенсійного
фонду України у м. Самборі Львівської області до відділення
Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м. Самборі та Самбірському
районі Львівської області про спонукання до вчинення дій,-
У грудні 2004 року Управління
Пенсійного фонду України у м. Самборі Львівської області звернулось до
господарського суду Львівської області з позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Самборі та Самбірському
районі Львівської області про зобов'язання відповідача прийняти до заліку та
включити до щомісячних актів звірок суму пенсії гр. ОСОБА_2 в розмірі 2420 грн.
48 коп. за період з 01.02.2004р. по 31.03.2005р., що одержує пенсію по 3-й
групі інвалідності внаслідок трудового каліцтва, яке сталося з ним у 1975 році на території Казахської РСР.
Рішенням господарського
суду Львівської області від 11 листопада 2005 року позов задоволено:
зобов'язано відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Самборі та Самбірському районі Львівської області
прийняти до заліку виплачені Управлінням Пенсійного фонду України в м. Самборі
Львівської області суми пенсії гр. ОСОБА_2 в розмірі 2420 грн. 48 коп. за
період з 01.02.2004р. по 31.03.2005р. та включити їх до щомісячних актів
звірок.

Постановою Львівського
апеляційного господарського суду від 27 червня 2006 року рішення господарського
суду Львівської області від 11 листопада 2005 року скасовано, а в позові
відмовлено. Суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що потерпілі,
які отримали каліцтво поза межами України і переїхали в Україну на постійне
місце проживання не є застрахованими в Україні і за них не сплачувались
страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України, а тому у Фонду немає підстав відшкодовувати
виплачені пенсії Пенсійному фонду
України.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції,
Управління Пенсійного фонду України у м. Самборі Львівської області подало касаційну скаргу, у якій ставить питання про його
скасування та залишення в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись при
цьому на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника
касатора, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду
на наступне.

У частині 4 статті 26 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що
якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є
наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі
матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ, є
Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 2 статті 7 (Прикінцеві положення) Закону України
“Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності”, який набрав чинності з 1 квітня 2001 року, встановлено,
що Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу,
коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати
та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду,
продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України.
При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у
рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між
страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються
відповідні розрахунки.

Частиною 2 статті 24 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
закріплене аналогічне правило - якщо після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального
страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого
звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з
інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на таку категорію
інвалідів, щодо відшкодування витрат на виплату пенсій яким виник спір.

За змістом частини 2 статті 2 зазначеного Закону особи,
право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із
законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на
забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в
Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний
випадок на виробництві з застрахованою особою або виникло професійне
захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Відповідно до пункту 3 розділу XI (Прикінцеві
положення) Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” відшкодування шкоди, медична, професійна
та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від
нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які
потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати
і соціальні послуги.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян
держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення
від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної
Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі витрати,
пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава,
яка надає забезпечення.

Таким чином, колегія суддів Судової палати дійшла
висновку, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі,
яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків. Така судова практика відповідає правовій
позиції Верховного Суду України ( викладеній, зокрема, у постановах від
20.03.2007р. та 30.05.2007р.у справах за позовами Управління ПФУ у
Великобагачанському районі Полтавської області
та у м.Новоград-Волинському до органів Фонду соціального страхування).

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що постанова суду апеляційної
інстанції прийнята всупереч вказаним нормам матеріального права, що суд
апеляційної інстанції помилково скасував правильне по суті рішення суду першої інстанції. За таких
обставин постанова суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню, а рішення
суду першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись ст.ст.220,221,226,230,231 Кодексу адміністративного судочинства
України судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Самборі Львівської
області задовольнити. Постанову Львівського апеляційного господарського суду
від 27 червня 2006 року скасувати, рішення господарського суду Львівської області
від 11 листопада 2005 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не
підлягає.

Судді: