Справа № 22-а-3631/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 вересня 2008
року
м.
Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді - доповідача
- Олендера
І.Я.,

суддів -
Заверухи О.Б., С.П.Носа

при секретарі
судового засідання - Бацика О.Р.,

за участю осіб:

від позивача -
ОСОБА_1.,

від відповідача - не явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові
адміністративну справу

за апеляційною скаргою - військової
частини А 0284

на постанову Старосамбірського районного суду Львівської
області від 27 листопада 2007 року по справі № 2-а-26/07

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до військової частини А 0284,

про стягнення грошової компенсації за неодержане речове
майно, -

В С Т А Н О В И
Л А :

27 листопада 2007 року Старосамбірським районним судом Львівської
області прийнято постанову по справі №
2-а-26/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1до військової частини А 0284 про
стягнення грошової компенсації за неодержане речове майно, якою позов задоволено та стягнено з
військової частини А 0284 на користь ОСОБА_15012 гривень 39 копійок компенсації
за належне речове майно.

Прийняту
постанову суд першої інстанції мотивував тим, що відповідач не провів
забезпечення позивача речовим майном під час проходження ним військової служби,
згідно норм та в терміни передбачені положеннями, які затверджені постановами
Кабінету міністрів України № 1135 від 22.07.1998 року та № 1444 від 28.10.2004
року, та під час звільнення ніякого належного позивачу речового майна або
компенсації за неотримане речове майно не видав.

Вказану
постанову суду в апеляційному порядку оскаржив відповідач - військова частина А
0284, представник якої в поданій апеляційній скарзі покликається на те, що
оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим просить постанову
скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Як на
доводи в своїй апеляційній скарзі представник військової частини А 0284
покликається на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що ст. 9
Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей» від 20.12.1992р. призупинено з 11.03.2000 року Законом України «Про
деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», а з 01.01.2007 року ст. 9-1
вищевказаного закону із змінами, внесеними Законом України № 238-v від
03.11.2006 року зупинена Законом України «Про державний бюджет на 2007 рік» від
19.12.2006р.

Позивач
в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та просить таку
відхилити.

Представник апелянта - військової
частини А 0284, в судове засідання не явився, хоча належним чином був
повідомлений про час, дату та місце апеляційного розгляду, тому на підставі ч.4
ст.196 КАС України такий проведено у
його відсутності.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно
до вимог ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

При
прийнятті постанови, суд першої інстанції підставно та правильно зазначив, що
відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям
матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість
громадян України у військовій службі. А також, згідно ст. ч. 2 ст. 9
вищевказаного Закону військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове
забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням
військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Судом
першої інстанції було правильно встановлено ту обставину, що позивач проходив
службу у військовій частині А 0284 та наказом
№ 248 від 10.10.2005 року був звільнений в запас за станом здоров'я з
правом носіння військової форми одягу, але незабезпечений речовим майном на
суму 5012 грн. 39 коп. відповідно до довідки № 33 від 10.10.2005 року.

Судом
першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів»
призупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання
військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість речового майна.

Колегія
суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, згідно п. 27
Положення про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших
військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України № 1444 від 28.10.2004 року військовослужбовці, звільнені у запас або
відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати
речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію
за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам,
звільненим у запас або відставку, після закінчення контракту, за належне їм,
але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова
компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання
цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму
грошової компенсації.

А тому,
судом першої інстанції правильно встановлено, що військова частина А 0284 була
зобов'язана забезпечити позивача речовим майном згідно норм та в терміни
передбачені Положеннями, які затверджені постановами Кабінету Міністрів України
№ 1135 від 22.07.1998 року та № 1444 від 28.10.2004 року, проте не провела
відповідне забезпечення, під час звільнення відповідач ніякого належного
позивачу речового майна або компенсації за недотримане речове майно не видав.

Колегія суддів вважає, що постанова суду
ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, відповідає
вимогам ст.ст.10,11,71,138,143,159,161-163 КАС України, ст.16 Закону України
«Про Збройні Сили України», ст.9 Закону України «Про соціальний та правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей», доводи апеляційної скарги її не
спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції не
має.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196,
198, 200, 205, 206 КАС України, колегія
суддів -

у
х в а л и л а:

Апеляційну скаргу військової частини А 0284, - залишити без задоволення,
а постанову Старосамбірського
районного суду Львівської області від 27 листопада 2007 року по справі № 2-а-
26/07 за адміністративним позовом ОСОБА_1до військової частини А 0284 про
стягнення грошової компенсації за неодержане речове майно, - без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно після проголошення.

Ухвала може бути
оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця
шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя :
І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

С.П.Нос