Справа № К-35126/06
Суддя: Кобилянський М.Г.
Дата ухвалення: 2008-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2008 року м. Київ

Колегія суддів
Вищого адміністративного суду України у складі: головуючого - судді
Кобилянського М.Г.,

суддів: Амєліна С.Є., Загороднього А.Ф.,
Федорова М.О., Шкляр Л.Т.,

секретар:
Мудрицька Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Президента України,
третя особа - Державний комітет України по земельних ресурсах про поновлення на
публічній службі

за касаційною скаргою представника
відповідача на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня
2006 року, постанову Апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня 2006 року, ухвалу
Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня 2006 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Президента
України про поновлення на публічній
службі. Посилався на те, що на підставі Указу Президента України від 18 серпня
2005 року за № 1160/2005 він в період тимчасової непрацездатності, без
зазначення причин був звільнений з посади Голови Державного комітету України по
земельних ресурсах.

Звільнення вважав незаконним і просив
поновити його на посаді.

Постановою Шевченківського районного суду
міста Києва від 10 березня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано
протиправним та скасовано Указ Президента України № 1160/2005 від 18 серпня
2005 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державного комітету України
по земельних ресурсах». Поновлено ОСОБА_1 на посаді Голови Державного комітету
України по земельних ресурсах з 18 серпня 2005 року.

Ухвалою
Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2006 року заяву
ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, роз'яснення порядку і
способу виконання постанови суду в порядку виконання рішення суду
задоволено.

Встановлено спосіб і порядок виконання
постанови Шевченківського районного суду міста Києва, відповідно до якого зобов'язано Кабінет Міністрів України
негайно видати постанову (розпорядження) про негайне допущення ОСОБА_1 до
виконання попередніх обов'язків Голови Державного комітету України по земельних
ресурсах і відсторонення від виконання цих обов'язків Сидоренка М.Я.

Зобов'язано Державний комітет України по земельних ресурсах:

- негайно
допустити Голову Державного комітету України по земельних ресурсах ОСОБА_1 до
його робочого кабінету;

- негайно
передати Голові Державного комітету України по земельних ресурсах ОСОБА_1
банківські картки, печатку Держкомзему України та всі інші документи, пов'язані
з виконанням ним попередніх обов'язків Голови Державного комітету України по
земельних ресурсах.

Заборонено будь-яким особам чинити
перешкоди Голові Державного комітету України по земельних ресурсах ОСОБА_1 у
негайному доступі до робочого місця, передачі банківських карток, печатки
Держкомзему України та інших документів, пов'язаних з виконанням обов'язків Голови
Держкомзему України.

Заборонено до виконання судового рішення
(постанови) в даній справі зупиняти виконавче провадження з його негайного
виконання.

Зобов'язано заступника начальника відділу примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої служби Жданова М.Г. негайно приступити до
примусового виконання рішення у виконавчому провадженні з виконання рішення
суду від 10 березня 2006 року в даній справі.

Зобов'язано Кабінет Міністрів України подати до Шевченківського районного суду
міста Києва у строк до 25 березня 2006 року звіт про виконання судового рішення.

Постановою Апеляційного суду міста Києва
від 18 жовтня 2006 року апеляційні скарги представника відповідача та
представника третьої особи задоволено частково. Постанову Шевченківського
районного суду міста Києва від 10 березня 2006 року змінено. Виключено з
постанови вказівку суду про скасування Указу Президента України № 1160/2005 від
18 серпня 2005 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державного комітету
України по земельних ресурсах» з посиланням на те, що оскаржуваний Указ Президента
України є нормативно-правовим актом. В решті постанову залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від
18 жовтня 2006 року апеляційні скарги
представника відповідача та представника третьої особи задоволено частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2006 року
змінено. Виключено з ухвали вказівку суду про заборону зупинення виконавчого
провадження та вказівку про покладення обов'язку щодо виконання постанови
Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2006 року на
заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту
державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Жданова М.Г.

Не погоджуючись з судовими рішеннями
представник відповідача Крижановська І.М. звернулась з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України. Просить їх скасувати та ухвалити нове
судове рішення - про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що Зазначає, що судові
рішення прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права,
неповно з'ясовані обставини, що мають значення у справі, а звільнення позивача
з посади проведене відповідно до пункту 10 статті 106 Конституції України, (в
редакції, що діяла на момент видання оскаржуваного Указу Президента України) на
підставі подання Прем'єр-міністра України від 04 серпня 2005 року №
6510/0/2-05. Вважає, що суди при розгляді справи не перевірили дотримання затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 13 грудня 2001 року № 1658 Порядку розгляду питань, пов'язаних з
призначенням на посаді та звільненням з посад керівників, заступників
керівників центральних органів виконавчої влади, урядових органів державного
управління, керівників торговельно-економічних місій у складі закордонних
дипломатичних установ України, державних підприємств та їх об'єднань, а також
голів місцевих державних адміністрацій. На її думку, суди, визнавши
протиправним Указ Президента України, не довели його невідповідність нормам
матеріального права. Стверджує, що права
позивача під час його тимчасової непрацездатності Президентом України не
порушувались, оскільки він перебував у трудових відносинах безпосередньо з
Державним комітетом України по земельних ресурсах, який визначає дату
безпосереднього звільнення з посади. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно замінив у даній справі
Президента України, який є відповідачем, на Кабінет Міністрів України, який не
є правонаступником Президента України.
Наголошує, що на час розгляду справи Кабінет Міністрів України був наділений
повноваженнями призначати та звільняти з посад керівників центральних органів
виконавчої влади, але не був стороною у даній справі, а тому суд безпідставно поклав на нього
обов'язок поновити позивача на посаді, тобто виконати судове рішення та подати
звіт про його виконання. Вказує, що судом порушені вимоги ст. 49 КАС України і
розглянуто заяву про роз'яснення порядку і способу виконання постанови суду та
про заміну сторони виконавчого провадження без участі представника Кабінету
Міністрів України за відсутності даних про
повідомлення Кабінету Міністрів
України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правильність
правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню,
а судові рішення скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду
першої інстанції з таких підстав..

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального
права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте ця норма судами не
дотримана. Зокрема, судами не досліджувалися питання щодо додержання, при
звільненні позивача з посади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 13 грудня 2001 року № 1658
Порядку розгляду питань, пов'язаних з призначенням на посаді та
звільненням з посад керівників, заступників керівників центральних органів
виконавчої влади, урядових органів державного управління, керівників
торговельно-економічних місій у складі закордонних дипломатичних установ
України, державних підприємств та їх об'єднань, а також голів місцевих
державних адміністрацій. З урахуванням того, що до участі у справі має
залучатися орган, до компетенції якого належить відновлення порушеного права,
то з огляду на ту обставину, що на час розгляду справи Президент України не був
наділений повноваженнями щодо поновлення позивача на публічній службі, суд мав
залучити до участі у справі Кабінет Міністрів України, однак не зробив цього. Не
ґрунтується на законі застосування судом апеляційної інстанції глави 6 КАС
України внаслідок помилкового визначення правового акта індивідуальної дії як
нормативно-правового акта, що стало причиною безпідставної зміни судового
рішення суду першої інстанції. Судами не з'ясовано також чи дотримано позивачем
строк звернення до суду.

Відповідно
до положень статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд
касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати
доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною
2 статті 227 КАС України передбачено, що підставою скасування судових рішень
судів першої та (або) апеляційної інстанцій
і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм
матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної
інстанції.

За
обставин, коли порушення допущені не тільки судом апеляційної інстанції,
ухвалені у справу судові рішення підлягають скасуванню з направленням її на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 220, 230 КАС
України, колегія суддів -

У Х В
А Л И Л А
:

Касаційну скаргу представника
Президента та Кабінету Міністрів України - Крижановської І. М. задовольнити
частково.

Постанову Шевченківського
районного суду міста Києва від 10 березня 2006 року, постанову Апеляційного
суду міста Києва від 18 жовтня 2006 року, ухвалу Шевченківського районного суду
міста Києва від 21 березня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від
18 жовтня 2006 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у порядку та строки,
передбачені статтями 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

ГОЛОВУЮЧИЙ
:

СУДДІ :