Справа № 22-а-4123/08
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Гончарук О.Н. Справа № 22-а-4123/08
районний суд Волинської області ряд. стат. звіту № 47
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Багрія
М.В., Улицького В.М.,

при секретарі судового засідання - Неміш О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волинської
митниці на постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від
05 грудня 2007 року у справі № 2-а-50/07 за позовом ОСОБА_1в інтересах
ОСОБА_2до Волинської митниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання
повернути майно, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Камінь-Каширського районного суду від 05
грудня 2007 року повністю задоволено адміністративний позов ОСОБА_1. в
інтересах громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3. до Волинської митниці про
визнання неправомірними дій посадових осіб відповідача щодо нарахування митних
зборів на загальну суму 20 106,12 грн. за зберігання його транспортного засобу
марки “Ауді А6” (2001 року випуску, № кузова НОМЕР_1) на складах митниці та
зобов'язання повернути позивачу вказаний автомобіль без сплати складських
зборів.

У поданій апеляційній скарзі Волинська митниця просить
зазначену постанову скасувати і ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1., покликаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального права та неповноту з'ясування істотних обставин справи. Вимоги за
апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що при ввезенні 11 серпня 2007 року
громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_2., в інтересах якого заявлено даний
адміністративний позов, транспортного засобу на митну територію України
останній не мав документів, які б підтверджували його право на пільги в
оподаткуванні, зокрема, як особи, яка ввозить транспортний засіб при
переселенні на постійне місце проживання в Україну. У зв'язку з чим йому було
запропоновано або вивезти автомобіль за межі митної території України, або
передати його на зберігання на склади митниці відповідно до п.2 ч.1 ст. 166
Митного кодексу України, що ОСОБА_2. було зроблено того ж дня. Згідно із
уніфікованою митною квитанцією МД-1 серія КА № 374164 від 11 серпня 2007 року
останній передав відповідачу на зберігання належний йому автомобіль марки “Ауді
А6” (2001 року випуску, № кузова НОМЕР_1) вартістю 69 331,45 грн. на строк до
10 листопада 2007 року, під розписку ознайомившись з порядком такого
зберігання. 15 жовтня 2007 року ОСОБА_2. звернувся із заявою про видачу
зазначеного транспортного засобу у зв'язку з переїздом на постійне місце
проживання в Україну. Відповідно до Порядку справляння мита, податку на додану
вартість, акцизного й митних зборів при митному оформленні товарів і предметів,
що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженого наказом
Державної митної служби України № 5 від 12 січня 2006 року та постанови
Кабінету Міністрів України № 65 від 27 січня 1997 року “Про ставки митних
зборів”, позивачу було нараховано митний збір за весь час зберігання його
автомобіля на складі митниці загальною сумою 20 106,12 грн., який він
відмовився сплачувати, що виключає можливість повернення транспортного засобу.
Вважає дії працівників Волинської митниці правомірними та просить відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3.

Під час апеляційного розгляду справи представник апелянта
Волинської митниці підтримала вимоги за апеляційною скаргою та надала
апеляційному суду пояснення відповідно до її змісту.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове
засідання на виклик суду не з'явилися і суд відповідно до ч.4 ст. 196 КАС
України розглядає справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої
інстанції скасуванню з наступних мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що
відповідно до п. 12 ч. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України “Про порядок ввезення
(пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей,
товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на
митну територію України” автомобіль ОСОБА_3. митному оподаткуванню не підлягає,
а тому митний збір за його зберігання на Волинській митниці не сплачується в
силу вимог п. 1.12 вищезгаданого Порядку
справляння мита, затвердженого наказом Державної митної служби України № 5 від
12 січня 2006 року.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії
суддів, не відповідають фактичним обставинам справи і є помилковими.

Встановлено, що 11 серпня 2007 року громадянин Республіки
Білорусь ОСОБА_2. в'їхав на територію України через пункт пропуску “Доманове”
Волинської області власним автомобілем марки “Ауді А6” (2001 року випуску,
кузов №НОМЕР_1) з метою переселення на постійне місце проживання в Україну.

Згідно із ст. 1 Закону України “Про
імміграцію” імміграцією визнається прибуття в Україну чи залишення в Україні у
встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне
проживання, право на яку оформляється дозволом на імміграцію, що видається за рішенням
спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань
імміграції та підпорядкованих йому органів.

За
правилами ст.ст. 1, 9, 11 названого Закону документом, що підтверджує право
іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні є посвідка
на постійне проживання, а право вказаних осіб на в'їзд в Україну для постійного
проживання засвідчується позначкою у паспортному документі (імміграційною
візою).

Згідно
із п. 12 ч. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України “Про порядок ввезення (пересилання) в
Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та
транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну
територію України” при ввезенні на митну територію України звільняються від
оподаткування особисті речі, що ввозяться (пересилаються) у разі переселення
громадян на постійне місце проживання в Україну, в тому числі і механічні
транспортні засоби (крім транспортних засобів за кодами 87.01, 87.02, 87.03,
87.04, 87.05 Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності),
в кількості однієї одиниці таких транспортних засобів по кожній товарній
позиції на повнолітнього громадянина.

При
цьому, в силу вимог п. 3.2.2 Правил митного контролю та митного оформлення
транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України,
затверджених наказом Державної митної служби України №1118 від 17 листопада
2005 року, підтвердженням права на надання передбачених вищевказаною статтею
пільг в оподаткуванні при переселенні на постійне місце проживання в Україну
громадян іноземної держави є паспортний документ громадянина іноземної держави
на право виїзду за кордон з імміграційною візою на постійне проживання в
Україні, виданою компетентним органом України, та/або посвідка на постійне проживання
в Україні.

Як
встановлено колегією суддів, громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_2. на час
перетину державного кордону України 11 серпня 2007 року та ввезенні на її митну
територію транспортного засобу передбачених законодавством України документів
на право постійного проживання в Україні не мав та у встановленому порядку
дозвіл на постійне проживання в Україні отримав лише 15 жовтня 2007 року.

Наявність
у паспорті громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3. відмітки Міністерства
внутрішніх справ цієї країни про можливість постійного проживання в Україні
строком до 12 липня 2008 року, на думку колегії суддів, не підтверджує його
право на постійне проживання в Україні та не може сама по собі вважатися
належною та достатньою для підтвердженням права на надання передбачених
законодавством пільг в оподаткуванні при переселенні на постійне місце
проживання в Україну, виходячи із вимог вказаного п. 3.2.2 Правил.

З
врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконання про
підставність та обґрунтованість висновку відповідача про те, що на момент
ввезення громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_2. транспортного засобу на
митну територію України 11 серпня 2007 року у пункті пропуску “Доманове”
Волинської митниці, останнім не було пред'явлено документів, які б засвідчували
його право на пільги в оподаткуванні, передбачені ст. 8 Закону України “Про
порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування
особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами
на митну територію України”, що виключало можливість митного оформлення такого
транспортного засобу з наданням таких пільг.

Згідно
із п. 1.11. Порядку справляння мита, податку на додану вартість, акцизного й
митних зборів при митному оформленні товарів і предметів, що переміщуються
громадянами через митний кордон України, затвердженого наказом Державної митної
служби України № 5 від 12 січня 2006 року, митні збори справляються під час
митного оформлення за зберігання товарів і предметів, транспортних засобів і
номерних вузлів до них на складах митниць.

Строк
зберігання товарів і предметів, транспортних засобів і номерних вузлів до них
на складах митниць для нарахування митного збору за їх зберігання обчислюється
з дати оформлення відповідних документів про фактичне прийняття товарів і
предметів, транспортних засобів і номерних вузлів до них на зберігання митницею
(п. 1.17 Порядку).

Оскільки
громадянин ОСОБА_2. належний йому транспортний засіб марки “Ауді А6” (2001 року
випуску, кузов № НОМЕР_1) на зберігання Волинській митниці фактично передав 11
серпня 2007 року, що підтверджується уніфікованою митною квитанцією МД-1 серія
КА №374164 (а.с. 11), а вимогу про його видачу (повернення) пред'явив 15 жовтня
2007 року, то колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно було
розраховано і нараховано складський збір у сумі 20 106,12 грн. за весь період
його зберігання, виходячи із ставок митних зборів, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 65 від 27 січня 1997 року.

Покликання
суду першої інстанції на п. 1.12 Порядку, як на підставу для звільнення
позивача від сплати митного збору за зберігання його транспортного засобу на
складі Волинської митниці, слід вважати помилковими з вищевказаних мотивів, а
також враховуючи те, що даною нормою передбачено звільнення від сплати митного
збору за митне оформлення при ввезенні в Україну товарів і предметів,
транспортних засобів і номерних вузлів до них, а не за їх зберігання на складах
митниць.

Таким
чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої
інстанції було порушено норми матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд
під час ухвалення рішення, не відповідають фактичним обставинам справи,
оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової, якою у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1. слід відмовити.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 198, 202 п.п. 3, 4, 205, 207 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу задовольнити.

Постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської
області від 05 грудня 2007 року у справі № 2-а-50/07 за позовом ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2до Волинської митниці про визнання дій неправомірними та
зобов'язання повернути майно скасувати і прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді
В.М.Улицький

В.М.Багрій