Справа № 2а-87/07
Суддя: ШАРУНОВИЧ В.В.
Дата ухвалення: 2007-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а- 87/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 26 липня
2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області

в
складі: головуючого - судді Шаруновича
В.В.,

при
секретарі - Спасюк
К.В.,

з
участю: позивача - ОСОБА_1,

представників
- ОСОБА_2
, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Ковелі справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ковельської міської ради, Ковельського об'єднаного міського військового
комісаріату ( надалі - Ковельський ОМВК ) про визнання неправомірною відмову
виконкому Ковельської міської ради в постановці на позачерговий облік для
отримання житла за рахунок Міністерства Оборони України, зобов'язання відповідача забезпечити житловим
приміщенням, -

встановив:

Позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, яким просить
зобов'язати відповідача забезпечити його з сім'єю житловим приміщенням в м.
Ковелі, посилаючись на те, що він,
згідно наказу міністра оборони України від 29.03.2004 p.,
звільнений з військової служби у запас у зв'язку зі
скороченням штатів і цим же наказом залишений на квартирному обліку для
позачергового одержання житла за рахунок житлового фонду Міністерства Оборони
України.

Однак, незважаючи на те, що він підпадає під дію ЗУ «Про державні
гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв'язку з
реформуванням Збройних Сил України, та
членів їх сімей» № 1763-IV
від 15.06.2004 p., його неправомірно не включили в квартирний облік для
позачергового одержання житла за рахунок житлового фонду МО України, а він неправомірно поставлений на чергу для
отримання житла для категорії громадян,
яка забезпечується житлом за кошти субвенцій з державного бюджету на
будівництво та придбання житла.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій
позов підтримав повністю, з
підстав, зазначених в позовній
заяві, уточнивши свої позовні
вимоги, в тій частині, що слід зобов'язати лише виконком Ковельської
міської ради його з сім'єю забезпечити житловим приміщенням в місті Ковелі та
визнати неправомірними дії виконкому в тій частині, що його не включили в списки осіб на
позачергове отримання житла за рахунок МО,
оскільки коли він в 2004 році звернувся до Ковельського ОМВК з проханням
постановити його на чергу при Ковельському ОМВК для позачергового одержання
житла за рахунок житлового фонду МО України і для уточнення наявності всіх
необхідних документів, разом з
працівником Ковельського ОМВК, завітали
до начальника житлового відділу виконкому Ковельської х міської ради, остання повідомила, що його з сім'єю включено в списки для
отримання житла при виконкомі Ковельської міської ради за рахунок МО
України, і він подав вказані

начальником цього
відділу документи, вважаючи, що при наявності житла МО України він по
черговості отримає житло.

Однак, коли у м. Ковелі за кошти МО України надавали
житло військовослужбовцям, які були
звільнені зі служби аналогічно як і він,
то він встановив, що
військовослужбовці, які були звільнені
зі служби пізніше нього, отримали житло, а він - ні,
а тому звернувся знову до начальника житлового відділу виконкому
Ковельської міської ради, де зі слів
начальника відділу взнав, що він стоїть
на обліку осіб, потребуючих житло за
рахунок субвенцій з державного бюджету,
а не за рахунок коштів, які
виділяються МО України.

Вважає, що начальник житлового відділу виконкому
Ковельської міської ради неправомірно включила його з сім'єю в списки
осіб, які потребують житла за рахунок
субвенцій з державного бюджету, так як
він перебував на обліку на отримання житла у військовій частині А 0208 в м.
Ковель, і до звільнення зі служби, незважаючи на те, що за наказом командування декілька місяців
проходив службу в м. Кам'янка-Бузька Львівської області, і там не перебував на обліку для отримання
житла, так як знав, що буде звільнятись зі служби, і повинен був бути поставлений на чергу в
Ковельському ОМВК, де і був
прописаний, однак, начальник житлового відділу виконкому
Ковельської міської ради подала йому недостовірну інформацію щодо списків, в які він включений, в зв'язку з чим він не був включений в списки
для отримання житла при Ковельському ОМВК,
а лише в списки при виконкомі Ковельської міської ради, і лише за кошти субвенції державного бюджету.
В зв'язку з вищенаведеним, вважає, що виконком Ковельської міської ради
зобов'язаний забезпечити його житлом,
виходячи також з того, що минув
3-річний термін забезпечення житлом,
передбачений п.8 ст. 1 ЗУ «Про державні
гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв'язку з
реформуванням Збройних Сил України, та
членів їх сімей».

Представник
відповідача - виконкому Ковельської міської ради - позову не визнала та
показала суду, що позивач проходив
військову службу в військовій частині А 0208 в м. Ковелі, і при переведенні по службі у в/ч А 4623 м.
Кам'янка-Бузька Львівської області, був
знятий з черги на отримання житла, і по
новому місці служби не подавав заяви на отримання житла, і лише після звільнення зі служби з в/ч 4623
подав заяву до виконкому про включення його в списки осіб, які потребують отримання житла, і був включений у списки, і перебуває на такому обліку. Крім того зазначила, що при виконкомі будь-якої черговості на
отримання житла за рахунок МО
України не ведеться.

Представник
відповідача - Ковельського ОМВК - позову не визнав, та пояснив суду, що дійсно,
при Ковельському ОМВК ведеться облік осіб військовослужбовців, які потребують житла за рахунок МО України, однак позивач на такому обліку не перебував і
не перебуває, а тому вважає, що позов безпідставний і у його задоволенні
просить відмовити.

Крім
того зазначив, що за рахунок МО України позивач
міг би отримати житло у разі, якщо б він
перебував на обліку для отримання житла при військовій частині з якої
звільнявся ( у випадку її розформування - військовому комісаріаті).

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши
надані сторонами докази, прийшов до
наступного.

Дійсно, позивач проходив військову службу у в/ч
А-0208 в м. Ковелі і при цій військовій частині перебував у списках осіб, які потребують житла, і в 2003 році був переведений для подальшого
проходження служби в в/ч А-4623 м. Кам'янка-Бузька, де, зі
слів самого позивача, на облік для
отримання житла заяви не подавав, і на
обліку не перебував.

Згідно
наказу МО України
від 29.03.2004 р. позивач звільнений з військової служби у запас, в якому зазначено, що звільняється із залишенням на квартирному
обліку для позачергового одержання житла за рахунок житлового фонду МО України.

Однак, судом не знайдено і суду не представлено
жодних доказів, що позивач на час
звільнення зі служби з в/ч 4623 перебував будь-де на обліку для отримання
житла.

Згідно ст. 42 ЖК
України жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих
поліпшення житлових умов, за
винятками, передбаченими окремими
статтями ЖК України, які не стосуються
ситуації позивача, пов'язаної з
твердженням останнього про надання йому житла за рахунок МО України.

Згідно ст. 43 ЖК України, громадянам,
які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку
черговості.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач
перебуває на черзі на отримання житла при виконкомі Ковельської міської ради
під номером 18 і, відповідно, згідно черговості, повинен отримати житло, про що і не заперечують представники
відповідачів.

Позивач, зазначаючи,
що виконком неправомірно його не включив в списки осіб на позачергове
отримання житла за рахунок МО, не подав суду жодних доказів про
наявність такої черговості при виконкомі,
і доказів його перебування на черзі на отримання житла при Ковельському
ОМВК, і таких судом не знайдено.

Як
вбачається з пояснень свідка ОСОБА_5,
яка працює на посаді начальника житлового відділу Ковельського
міськвиконкому, при міськвиконкомі
відсутня черговість для отримання житла за рахунок МО України, і від останнього кошти на будівництво, придбання житла ніколи не поступали і, відповідно,
не надавались.

Згідно
п.37 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах
України, затвердженого наказом Міністра
Оборони України 1995 р. № 20,
військовослужбовці, які
перебувають на квартирному обліку, при
звільненні з військової служби у запас чи відставку за віком, за станом здоров'я, а також у зв'язку із скороченням штатів або
організаційними заходами у разі неможливості використання на службі, залишаються на квартирному обліку до
одержання житла у військовій частині ( у випадку "її розформування -
військових комісаріатах) і КЕЧ районів та користуються правом на позачергове
одержання житла.

Аналогічне
положення міститься і в п.9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Виходячи
з вищенаведеного, позивач міг перебувати
на квартирному обліку та в списках для позачергового забезпечення житлом за
рахунок житлового фонду МО
України лише за останнім місцем служби,
тоб-то - у місті Кам'янка-Бузька Львівської області.

Згідно
п.8 ст. 1 ЗУ «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільнюються зі служби у зв'язку з
реформуванням ЗС України, та членів їх
сімей», особи, які звільнилися з військової служби і
потребують поліпшення житлових умов,
протягом трьох років після звільнення забезпечуються житловими приміщеннями
у порядку, передбаченому
законодавством, або мають право на
одержання кредитів на індивідуальне будівництво чи придбання житла з погашенням
їх за рахунок коштів Державного бюджету України.

Зважаючи
на вищенаведене та на положення ст. 43 ЖК України, суд приходить до висновку, що позивачу житло повинно бути надано
відповідно до списку, який сторонами не
оспорюється, і в якому перебувають лише
військовослужбовці, які перебувають на
обліку по м. Ковелю, в якому позивач
станом на 01.06.07 р. перебуває під номером 18,
оскільки згідно листів Волинської облдержадміністрації № Х-2459 від
14.11.06 р. № 313 від 11.12.2006 р. фінансування такого будівництва
здійснюється не в повному обсязі.

Згідно ст. 66
ЗУ «Про державний
бюджет України на 2006 рік», ст. 68 ЗУ
«Про державний бюджет України на 2005 рік»,
ст. 64 ЗУ «Про державний бюджет
України на 2007 рік» бюджетні зобов'язання приймаються розпорядниками коштів в
обсягах, що не перевищують суми
бюджетних призначень. Зобов'язання,
взяті розпорядниками коштів Державного бюджету України без відповідних
бюджетних асигнувань, не вважаються
бюджетними зобов'язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів.
Взяття таких зобов'язань є бюджетним порушенням.

Отже, судом встановлено, що ненадання позивачу житла у строки, передбачені п.8 ст. 1 ЗУ «Про державні гарантії соціального
захисту військовослужбовців, які
звільняються зі

служби у
зв'язку з реформуванням ЗС України, та
членів їх сімей», пов'язано із тим, що асигнування на забезпечення
військовослужбовців, звільнених у запас
або відставку, які перебувають на
квартирному обліку по м. Ковелю,
поступили в меншому обсязі, ніж
необхідно для забезпечення цих осіб, в
т.ч. позивача, житлом у трирічний
термін, і відсутні будь-які підстави для
задоволення позову.

Таким
чином, суд приходить до висновку, що в позові ОСОБА_1 до обох
відповідачів слід відмовити.

Керуючись ст.
ст. 71, 86, 159, 160, 161, 163
КАС України, п.9 ст. 12
ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей», п.8 ст. 1 ЗУ «Про державні гарантії соціального
захисту військовослужбовців, які
звільняються зі служби у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей», п.37 Положення про порядок забезпечення жилою
площею в Збройних силах України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові
ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ковельської міської ради, Ковельського об'єднаного міського військового
комісаріату, про визнання неправомірною
відмову виконкому Ковельської міської ради в постановці на позачерговий облік
для отримання житла за рахунок Міністерства Оборони України та про зобов'язання
відповідачів забезпечити його з сім'єю житловим приміщенням в м. Ковелі -
відмовити.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного
адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення постанови, а в
разі складання постанови в повному обсязі,
відповідно до ст. 160 КАСУ - з дня складання у повному
обсязі, заяви про апеляційне оскарження
і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.5 ст.
186 КАСУ.