Справа № К-17313/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2008
року м.
Київ

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

Бутенка В.І.,

Сороки
М.О.,

Штульмана І.В..,

Лиски
Т.О.,

Панченка О.І.,

провівши в порядку касаційного провадження
попередній розгляд адміністративної справи за позовомОСОБА_1 до
Луцького МВ УМВС України у Волинській області про зобов'язання прийняти рішення
та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У вересні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.07.2005 року звернувся до
відповідача із заявою про зловживання владою та службовим становищем
проректором з наукової роботи Волинського державного університету імені Лесі
Українки. Оскільки відповіді на неї не отримав, просив суд зобов'язати відповідача
прийняти за його заявою відповідне рішення, про що його повідомити, та
відшкодувати на його користь моральну шкоду, заподіяну бездіяльністю
відповідача.

Постановою Луцького міськрайонного суду від 13 січня 2006
року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 14 березня 2006 року, позов
задоволено частково. Зобов'язано Луцький МВ УМВС України у Волинській області надати
ОСОБА_1 копію постанови про відмову в порушення кримінальної справи від
03.08.2005. У відшкодуванні моральної шкоди відмовлено. Стягнуто з Луцького МВ
УМВС України у Волинській області на користьОСОБА_1 3 грн. 40 коп. судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і процесуального права, просить судові рішення
скасувати і постановити нове про задоволення позову.

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що
відповідно до ст. 99
Кримінально-процесуального Кодексу України при відсутності підстав до порушення
кримінальної справи прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя своєю
постановою відмовляють у порушенні кримінальної справи, про що повідомляють
заінтересованих осіб і підприємства, установи, організації.

Встановлено, що 03.07.2005 р. за заявоюОСОБА_1
відповідачем винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи.
Копія ж постанови заявникові не направлялась.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині відшкодування
моральної шкоди, суд виходив з того, що позивачем не надано доказів, які
підтверджували б факт заподіяння йому моральної шкоди бездіяльністю
відповідача.

Висновок суду про необхідність зобов'язання відповідача
надати ОСОБА_1 копію постанови про
відмову в порушенні кримінальної справи, відповідає фактичним обставинам
справи.

Обґрунтованим є також висновок суду про відмову у
задоволенні вимоги позову щодо відшкодування моральної шкоди.

З такими висновками погодився суд апеляційної інстанції і
доводи касаційної інстанції його не спростовують.

Згідно ч. 3 ст. 211 Кодексу адміністративного судочинства
України (далі КАС України) підставами касаційного оскарження судового рішення є
порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 220 КАС України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин
у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і
процесуального права та відсутні передбачені ст. 227 КАС України підстави для
їх обов'язкового скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне
відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 221,
223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів,

ухвалив:

Касаційну
скаргуОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Луцького
міськрайонного суду від 13 січня 2006 року і ухвалу апеляційного суду
Волинської області від 14 березня 2006 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, окрім як з підстав, у строк та у порядку, визначених
ст.ст. 236-239 КАС України.

Судді:
(підпис)

З
оригіналом згідно,

відповідальний
секретар:
Єрко С.М.