Справа № 22-а-1757-Ф/07
Суддя: Полянська В.О.
Дата ухвалення: 2007-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-1757-Ф/07
Головуючий суду
першої інстанції Белоусов Е.Ф.
Суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції Полянська
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04
грудня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду АР Крим у м. Феодосії в складі:

головуючого - Моісеєнко
Т.І.,

суддів - Полянської
В.О., Іщенка В.І.

при секретарі - Брежнєвій O.K.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Феодосії матеріали справи адміністративної
юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Феодосійського міського суду
про ухвалення виду судочинства, до якого можливе віднести його вимоги до
прокурора про зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Керченського міського суду АР Крим від 05 вересня 2007 року про відмову
у відкритті провадження,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним позовом до Феодосійського міського суду
про ухвалення виду судочинства, до якого можливе віднести його вимоги до
прокурора про зобов'язання вчинити певні дії.

Вимоги
мотивовані тим, що в.о. прокурора м. Феодосії ОСОБА_2 порушив норми КПК
України, оскільки, замість прийняття відповідної постанови на заяву позивача
про порушення кримінальної справи, відмовив йому своїм листом, чим позбавив
його права на оскарження.

В
зв'язку з неправомірними діями прокурора він звернувся до Феодосійського суду з
адміністративним позовом про спонукання и.о. прокурора м. Феодосії ОСОБА_2
порушити кримінальну справу за фактом скоєння кримінально-наказуємого діяння
посадовими особами Держказначейства України. Проте ухвалою від 10 травня 2007
року суд відмовив йому у відкритті провадження по справі, посилаючись на те,
що, згіднбо п.2 ч. 2ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів не
розповсюджується на публічно-правові відносини, які підлягають розгляду в
порядку кримінального судочинства.

Постановою
судді Феодосійського суду від 16 серпня 2007 року скарга ОСОБА_1 в порядку УПК
була повернута на підставі того, що кримінально-процесуальнезаконодавство, на
застосуванні якого настоював позивач, не передбачає можливості розгляду скарг
на дії прокурора при відправленні ним інших функцій ніж тих, які вказані в ст.
236 КПК України, тому відсутні підстави розгляду скарги.

Ухвалою
Керченського міського суду АР Крим від 05 вересня 2007 року на підставі пункту
1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України відмовлено
у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Феодосійського
міського суду про ухвалення виду судочинства, до якого можливе віднести його вимоги
до прокурора про зобов'язання вчинити певні дії.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Апелянт вважає,
що постановлена ухвала порушує норми процесуального права, а саме Кодексу
адміністративного судочинства України, Конституції України та ст. 6
Європейської конвенції по захисту прав людини та основних свобод.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення
позивача, колегія судів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно
частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд
апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Відмовляючи
у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 суд першої
інстанції виходив із того, що судам не підвідомчі адміністративні позови про
визнання неправомірними актів і дій службових осіб суду, якщо законодавством
встановлено інший порядок оскарження, тобто судами не розглядуються позови
громадян на акти і дії суддів, пов'язані із здійсненням правосуддя, оскарження
яких встановлюється відповідним процесуальним законодавством.

Колегія
суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно
до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб,
прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним
позовом про розгляд адміністративного позову на дії суду, пов'язані саме зі
здійсненням правосуддя у конкретній справі, оскільки питання безпосередньо
стосується винесення суддею ухвали про відмову у відкритті провадження у
справі.

З
наведеного вбачається, що спірне питання має виключно процесуальний характер, а
не характер управлінської діяльності, а діючим законодавством передбачений
інший порядок апеляційного оскарження ухвал суду. Вид судочинства
встановлюється діючим законодавством, а не судом.

Відповідно
до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до
адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень.

Пунктом
7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України в якості обов'язкової
ознаки суб'єкта владних повноважень передбачено здійснення ним владних
управлінських функцій на основі законодавства.

У
рішенні Конституційного суду від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 зазначено, що,
оскільки порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним
процесуальним законодавством України, процесуальні акти і дії суддів першої
інстанції, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів,
порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ
та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути
оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства
України.

Виходячи
з цього, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути
відповідачем у справі, крім випадків, коли суд (суддя) виступає як звичайна
установа (особа), а не як орган (особа), що здійснює правосуддя.

Згідно
статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія
суддів приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала є законною та
обгрунтованою, а апеляційна скарга не містить правових підстав для її
скасування.

Враховуючи
наведене, керуючись ст.
ст. 195, 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Керченського
міського суду АР Крим
від 05 вересня
2007 року - залишити без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає
законної сили з
моменту проголошення, однак
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після
набрання нею законної сили.