Справа № 22а-4670/2008
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2008-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 4670/08
Головуючий суддя у 1-ій
інстанції Петушков С.А.
Доповідач Семененко Я.В.
(справа
№ 2а-54/08)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Семененка Я. В.

суддів - Коршун А.О., Баранник Н.П.

при секретарі -
Пономаренко В.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської
області

на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської
області від 28 січня 2008 року у справі
№ 2а-54/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області про
стягнення щорічної допомоги на
оздоровлення та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2007 року ОСОБА_1 звернувся до Олександрійського міськрайонного
суду Кіровоградської області з адміністративним позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради Кіровоградської області на
його користь недоплачену суму на оздоровлення за період 2000-2006 років у
розмірі 7 751, 50 гривень та зобов'язати відповідача в подальшому виплачувати
щорічну допомогу на оздоровлення згідно ст..48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС другої категорії, у зв'язку з чим перебуває на обліку в
управлінні праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради
Кіровоградської області, а тому відповідно до ст.. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII йому передбачено виплату щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Проте,
відповідачем, всупереч вимогам
Конституції України та вищезазначеному Закону, було виплачено на користь
позивача в період з 2000 по 2006 рік, включно, значно занижені суми компенсації
на оздоровлення, без урахування встановленого на території України розміру
мінімальної заробітної плати починаючи з 2000 року та по 2006 рік, включно.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області
від 28 січня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме
стягнуто з Управління праці та соціального
захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області
на користь позивача невиплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за
2000-2005 роки у розмірі - 5876,50грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської
області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що спірні
правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування норм законодавства,
які регулюють порядок та розміри виплат щорічної допомоги учасникам ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС.

Так, позивач вказуючи на неправомірність дій відповідача, посилався на те,
що розмір сум, які підлягають до сплати, повинні розраховуватися у
відповідності до ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ” № 796-ХІІ
щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації аварії на
ЧАЕС другої категорії у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. При цьому,
розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (абзац 7
частини 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ). Щорічна допомога на оздоровлення
виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської
ради Кіровоградської області наполягало на тому, що граничні розміри виплат,
особам які постраждали внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС, визначені Постанова
КМУ, які і підлягають до застосування при визначені розміру щорічної допомоги
на оздоровлення.

Спору між сторонами щодо наявності у позивача права на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення, як особа, що постраждала внаслідок ліквідації
катастрофи на ЧАЕС та має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2
категорії, не існує.

Апелянт, зокрема посилався на те, що допомога на
оздоровлення виплачена позивачу у розмірі, передбаченому Постановою Кабінету
Міністрів від 26 липня 1996 р. №836 «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами і доповненнями,
внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562, тому
підстав для її виплати в більшому розмірі немає.

Доводи апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради Кіровоградської області стосовно правильності
визначення позивачу розміру щорічної допомоги на оздоровлення, колегія суддів
не приймає до уваги, оскільки
встановлений ще в 1996 році постановою КМУ № 836 розмір щорічної
допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає
розміру, встановленому іншими законами України.

Зокрема, розмір мінімальної заробітної плати, відповідно до Закону України
№ 1766-ІІІ від 01.06.2000 року був встановлений з 1 липня 2000 року у розмірі
118 грн. на місяць. Законом України № 2896-ІІІ від 13.12.2001 року розмір
мінімальної заробітної плати з 1 січня 2002 року встановлений у розмірі 140
грн. на місяць, а з 1 липня 2002 року у розмірі 165 грн. Законом України від 26.12.2002 року № 372-ІV
розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2003 року у розмірі
185 грн. на місяць, а з грудня 2003 року встановлений у розмірі 205 грн.
Законом України № 1344- ІV від 27.11.2004 року розмір мінімальної заробітної
плати з 1 вересня 2004 року встановлений у розмірі 237 грн. на місяць, а з 1
січня 2005 року Законом України № 2285-ІV від 23.12.2004 року розмір
мінімальної заробітної плати був встановлений у розмірі 262 грн., з 01 квітня
2005 року - в розмірі 290 грн., з 1 липня 2005 року - 310 грн., з 1 вересня
2005 року - 332 грн.

Зазначені нормативні акти свідчать про те, що розмір мінімальної заробітної
плати зростав кожен наступний рік. При цьому, вказані закони не містили
обмежень щодо застосування статті 48 Закону № 796-ХІІ. Оскільки ні Верховна
Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному до 2006 року будь-яких
рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними нормативними
актами при вирішенні
даного спору, застосуванню
підлягає не Постанова КМУ № 836, а саме стаття 48 Закону № 796-ХІІ та Закони
України № 1344- ІV від 27.11.2004 року № 2285- ІV від 23.12.2004 року та №
3235- ІV від 20.12.2005 року.

Таким чином, колегія судів дійшла висновку про безпідставність тверджень
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради
Кіровоградської області про відсутність правових підстав у суду першої
інстанції щодо застосування вимог Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без
врахування Постанов КМУ від 26 липня 1996 року №836 та від 12 липня 2005 року
№562, якими визначено граничні розміри компенсаційних виплат на оздоровлення.

Колегія суддів вважає, що позивач має право на отримання щорічної грошової
допомоги на оздоровлення у розмірах встановлених Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської
катастрофи», а оскільки відповідачем вказане право не визнається, то має і
право на стягнення недоотриманої частини такої грошової допомоги з відповідача.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують зроблені судом першої інстанції висновки в цій частині.

Не приймає до уваги колегія суддів і твердження відповідача про те, що
позивач пропустив встановлений ст. 99 КАС України річний строк для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод, інтересів особи, який
обчислюється з дня коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 99 КАС України, якщо законом встановлена можливість
досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то
обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли
позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами
розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних
повноважень. З матеріалів справи вбачається, що 03 жовтня 2007 року відповідачем було прийнято письмове звернення
(а.с.8), в якому позивач вимагав провести розрахунок щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року № 796-XII та виплатити йому різницю недонарахованої допомоги. 04.10.2007р.
за вихідним №4894 (а.с.7) Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради Кіровоградської області у відповідь на вимоги
ОСОБА_1 надало відповідь, в якому посилалося на те, що допомога на оздоровлення
нарахована та виплачена позивачу у розмірі, передбаченому Постановою Кабінету
Міністрів від 26 липня 1996 р. №836 «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами і доповненнями,
внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562.

Виходячи з вищенаведеного, позивач не пропустив строк звернення до
адміністративного суду за захистом своїх прав.

За таких обставин колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради Кіровоградської області залишити без задоволення,
а постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від
28 січня 2008 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення
але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з дня виготовлення повного тексту ухвали.

(Повний текст ухвали виготовлено 26.09.2008р.)

Головуючий Я.В.
Семененко

Судді А.О.
Коршун

Н.П.
Баранник