Справа № 2-А-726/2008
Суддя: Старжинська О.Є.
Дата ухвалення: 2008-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-А-726/2008
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2008 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Старжинської О.Є., при секретарі - Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до управління праці та соціального захисту населення Вознесенської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 7162,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

03.12.2008 року позивач
ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до управління праці та соціального захисту населення Вознесенської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 7162,55 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він є учасником бойових дій, який має право на отримання разової щорічної грошової допомоги до 5 травня, якому відповідач управління праці та соціального захисту населення Вознесенської міської ради призначав протягом 2004-2008 років та проводив нарахування цієї допомоги у розмірах, передбачених Законами України "Про Державний бюджет України на 2004 рік", "Про Державний бюджет України на 2005 рік", "Про Державний бюджет України на 2006 рік", "Про Державний бюджет України на 2007 рік", "Про Державний бюджет України на 2008 рік" відповідно по 120 грн., 250 грн., 250 грн., 280 грн., 310 грн.

Посилаючись на те, що у зв'язку з прийняттям Конституційним Судом України 01.12.2004 року рішення про визнання неконституційним ст. 44 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік", 09.07.2007 року рішення про визнання неконституційним положення статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік",
ІНФОРМАЦІЯ_1
року рішення Конституційного Суду України про визнання неконституційними змін, внесених підпунктом «б» підпункт 1 пункту 20 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 року "Про Державний бюджет України на 2008 рік"

, а також на статтю

22 Конституції України, відповідач не призначив щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі, передбаченому Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" – п’яти мінімальних пенсій за віком, позивач просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, зазначаючи, що ним не пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Представник відповідача - управління праці та соціального захисту населення Вознесенської міської ради - в судовому засіданні позов не визнав, зазначаючи, що по позовним вимогам про стягнення щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2004-2005 роки позивач пропустив строк звернення до суду згідно діючого на той час законодавства, за 2006 -2007 роки позивач пропустив строк на звернення до суду, передбачений Кодексом адміністративного судочинства України. В 2008 році розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня визначався постановою Кабінету Міністрів України № 183 від 12.03.2008 року «Про розміри щорічної разової грошової допомоги, що виплачуються в 2008 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Матеріалами справи встановлено, що позивач є учасником бойових дій, який має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, якому відповідач управління праці та соціального захисту населення Вознесенської міської ради призначав в 2004-2008 роках та проводив нарахування цієї суми у розмірі, передбаченому Законами України "Про Державний бюджет України на 2004 рік", "Про Державний бюджет України на 2005 рік", "Про Державний бюджет України на 2006 рік", "Про Державний бюджет України на 2007 рік", "Про Державний бюджет України на 2008 рік" відповідно по 120 грн., 250 грн., 250 грн., 280 грн., 310 грн.

Щодо дослідження в 2008 році судом питання відповідності
(
конституційності) законів України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», “Про Державний бюджет України на 2006 рік» Конституції України, то слід зазначити, що суд загальної юрисдикції користується певною дискрекцією щодо розгляду цих питань, але лише за клопотанням учасників процесу або за власною ініціативою шляхом зупинення розгляду справи і звернення з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до ст. 150 Конституції може порушувати перед Конституційним Судом України питання відповідності Конституції законів. У суду на час розгляду справи не було підстав для зупинення розгляду справи у зв’язку з необхідністю визначитися у питанні відповідності Законів України «Про Державний бюджет України на 2005 рік «, “Про Державний бюджет України на 2006 рік” Конституції України, оскільки юрисдикція Конституційного Суду України поширюється на чинні нормативно-правові акти (абзац 1 п.5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 14.11.01 р № 15-рн/2001), оскільки на час розгляду справи Закони України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», «Про Державний бюджет України на 2006 рік» є не чинними.

За відсутності визнання законів про бюджет неконституційними у суду не має права визнавати, що відповідач діяв неправомірно, порушив ч.2 ст. 19 Конституції України.

Щодо безпосереднього застосування судом ст. 22 ч. 3 Конституції України з підстави того, що Закони України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” , “Про Державний бюджет України на 2006 рік” суперечить цій конституційній нормі.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, коли правовідносини, що розглядаються судом законом України не врегульовано, а нормативно-правовий акт прийнятий Верховною Радою суперечить Конституції України. В даних правовідносинах питання отримання учасниками бойових дій разової грошової допомоги до 5 травня в 2005, 2006 роках були врегульовані законами і цих законів було два : «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» , і «Про Державний бюджет України на 2006 рік», « Про Державний бюджет України на 2005 рік» і виясняти питання чи суперечить Конституції України нормативно-правовий акт ( за виключенням закону) можливо лише, як уже було сказано вище, за відсутності законів, а вони існують, і крім них, інших нормативно правових актів, що регулюють ці відносини немає. І тому безпосередньо застосовувати конституційну норму є невірним, питання можливо вирішувати лише в рамках відповідності (конституційності) цих законів Конституції України.

Також щодо безпосереднього застосування судом ст. 22 ч. 3 Конституції України з підстави того, що спірні правовідносини є змістом цієї норми, суд зазначає, що вона за змістом є конституційною нормою загального характеру і правовідносини в сфері соціального захисту, які є предметом судового розгляду, нею не врегульовані.

Тому вимоги позивача за 2005, 2006 роки задоволенню не підлягають з підстав необґрунтованості при пропуску строку звернення до суду за захистом порушеного права.

З 01.12.2004 року , 09.07.2007 року,
ІНФОРМАЦІЯ_1
року у зв'язку з прийняттям Конституційним Судом України рішень про визнання неконституційними положення ст. 44 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік", статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", про визнання неконституційними змін, внесених підпунктом «Б» підпункт 1 пункту 20 розділу 2 Закону України від 28.12.2007 року "Про Державний бюджет України на 2008 рік"

управління праці та соціального захисту населення Вознесенської міської ради не призначило щорічну разову допомогу у розмірі, передбаченому Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" .

Інше (додаткове) правове регулювання відносин, ніж передбачено Законами України " Про Державний бюджет України на 2004 рік", "Про Державний бюджет України на 2007 рік", "Про Державний бюджет України на 2008 рік" , встановлено діючими законами.

Так, згідно ч. 5 ст.12 Закону України від 22.10.1993 року "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується щорічна разова грошова допомога у розмірі п’яти мінімальних пенсій за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком, з якої потрібно обчислювати зазначену допомогу цим Законом, не передбачено. Статтею 17 розділу 4 "Заключні положення" Закону " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

09 липня 2003 року був прийнятий Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яким було запроваджено термін мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом. Використання ж терміну "мінімальна пенсія за віком" цей Закон не передбачає взагалі. Вказаний в статті 28 цього Закону мінімальний розмір пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. У частині 1 статті 6 Закону зазначено, що непрацездатні громадяни, крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення, мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством. Аналіз Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту", Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" свідчить, що розмір надбавок, підвищень, доплат та інших додаткових видів грошової компенсації різним категоріям осіб, визначається у кожному конкретному випадку окремо, чітко встановленими нормами. Таким чином, питання визначення величини мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня особам, яким встановлено статус учасник бойових дій, має бути вирішено в законодавчому порядку .

Таким чином, щодо правовідносин, що виникли у зв'язку з прийняттям 01.12.2004 року, 09.07.2007 року,
ІНФОРМАЦІЯ_1
року рішень Конституційним Судом України, який дійшов висновку про звуження змісту та обсягу існуючого права учасників бойових дій на отримання зазначеної соціальної виплати, має застосовуватись Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" з врегулюванням законодавчо питання визначення величини мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.152 Конституції України закони та інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення ним рішення про їх неконституційність.

Щорічна разова грошова допомога до 5 травня, як державна соціальна виплата, згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України і заперечення відповідача щодо відсутності бюджетних асигнувань для задоволення вимог позивача є необґрунтованим, оскільки невиконання чи неналежне виконання законів про виплати через відсутність грошей для виплати не є підставою для виправдання. В даному випадку, в національному законодавстві мають бути визначені межі та спосіб здійснення відповідного права органів державної влади діяти з метою забезпечення громадян мінімальним ступенем захисту, на який вони, згідно з принципом верховенства права, мають право в демократичному суспільстві. Бездіяльність щодо реалізації права позивача на нарахування щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2004, 2007, 2008 роки в розмірі, передбаченому ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" є порушенням, в результаті недотримання державою своїх позитивних обов'язків ( це такий обов'язок, коли держава повинна діяти таким чином, щоб захистити соціальні права людини), що створило для позивача ситуацію непевності стосовно реалізації ним зазначеного права.

Вимоги нарахування щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік є обґрунтованими. Для повного захисту порушеного права позивача суд вважає необхідним вийти за межі його позовних вимог про стягнення з відповідача Управління праці та соціального захисту населення Вознесенської міської ради щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за цей період у твердому розмірі (сумі) шляхом зобов'язання його здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, передбаченому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від
ІНФОРМАЦІЯ_1
року через не врегулювання в законодавчому порядку величини "мінімальна пенсія за віком". В даних правовідносинах, виходячи з принципу вищої юридичної сили закону, Постанова Кабінету Міністрів України № 183 від 12.03.2008 року застосуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом, або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися (а не могла дізнатися) про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 100 ч. 1 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна з сторін. Відповідач – управління праці та соціального захисту населення - на зазначені обставини посилався в своїх письмових запереченнях, позивач не вважає, що ним по цим вимогам за 2004-2007 роки пропущений зазначений строк, а відтак не зазначає причини його пропущення. З огляду на зміст зазначеної норми процесуального права, її положення про правові наслідки спливу строку позовної давності можуть застосовуватися лише в тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного адміністративного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що у позивача немає суб'єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалося, суд повинен відмовити не через пропущення строку позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

До набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України (набрав чинності з 01.09.2005 року ) порядок оскарження дій органів державної влади, місцевого самоврядування, які порушують права фізичних осіб, провадився в порядку Цивільно-процесуального кодексу України 1963 року(глава 31-А) відповідно до статті 248-5 якого, він визначався в двомісячний строк. Самим же КАС України (ст. 99 ч. 1) встановлено річний строк на звернення до адміністративного суду . Вказані строки є пропущеними по позовним вимогам про стягнення разової грошової допомоги до 5 травня за 2004, 2007 роки, оскільки звернення відбулося до суду 03.12.2008 року, а відтак в позовних вимогах за цей період слід відмовити за пропуском строку звернення до суду.

Для правильного обчислення позовної давності важливим є визначення її початкового моменту. Виходячи з вимог ст. 99 ч. 2 КАС України початок перебігу строку звернення до суду, суд пов'язує не з фактом обізнаності особи, якій належить порушене право в зв'язку з тим, що цей суб'єктивний момент є результатом недбалого ставлення особи до охорони власних прав, а з моменту, коли вона повинна була дізнатися про таке порушення. Об'єктивними даними про цей момент є актуальність положень рішень Конституційного Суду України (офіційне опублікування здійснювалося в Офіційному Віснику України), які широко обговорювалися в Україні засобами масової інформації, на телебаченні на той час, а тому позивач не міг не знати про факт порушення його прав. Крім того, за виплатами, право вимоги за якими виникає не одноразово (одночасно), а послідовно протягом певного часу (щомісячно, щорічно) строк звернення до суду обчислюється окремо за кожною з вимог ( з моменту виникнення відповідного права вимоги). Посилання позивача на те, що про порушення прав він дізнався з неофіційних видань не може бути підставою для поновлення процесуальних строків звернення до суду. Адже з моменту публікацій цих рішення в офіційних виданнях вважається, що ці рішення були доведені до невизначеного кола осіб, тобто до всього населення України, включаючи і позивача.

На підставі викладеного, враховуючи, що рішення Конституційного Суду України від
ІНФОРМАЦІЯ_1
року має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними, керуючись ст.ст. 156-161 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Відмовити

ОСОБА_1
в позові до управління праці та соціального захисту населення Вознесенської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня
за 2004, 2007 роки в зв’язку з пропуском строку на звернення до адміністративного суду.

Відмовити

ОСОБА_1

в позові до управління праці та соціального захисту населення Вознесенської міської ради про
визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня
за 2005, 2006 роки в зв’язку
в зв'язку з необґрунтованістю позовних вимог.

Визнати бездіяльність
управління праці та соціального захисту населення Вознесенської міської ради
з
ІНФОРМАЦІЯ_1
року щодо не проведення перерахунку та виплати
ОСОБА_1
щорічної разової грошової допомоги за 2008 рік згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від
ІНФОРМАЦІЯ_1
року
протиправною.

Зобов’язати
управління праці та соціального захисту населення Вознесенської міської ради
з
ІНФОРМАЦІЯ_1
року здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1
щорічної разової грошової допомоги за 2008 рік згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від
ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку в апеляційний адміністративний суд Одеської області через міськрайонний суд з дня її оголошення шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів і апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Старжинська О.Є.