Справа № 2а-7908/08
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2008-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-7908/08
Харківський окружний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2008 року, м. Харків

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: П'янової Я.В.

При секретарі: Нікітіної О.В.

За участю представників сторін:

Позивача: ОСОБА_2

Відповідача: Варич Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду позовну заяву Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова про
визнання нечинними податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ДПІ у Московському
районі м. Харкова про визнання протиправними
та нечинними податкові повідомлення-рішення:

-
№/0 про донарахування суми податкового зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 13286,25 грн.;

- №/0 про донарахування
суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 35730,00
грн.

Представник позивача в судове засідання з'явився та підтримує позовні
вимоги, викладені в адміністративному позові.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що він протягом
перевіряємого періоду працював за спрощеною системою оподаткування, обліку та
звітності та здійснював діяльність з надання посередницьких послуг з придбання
товару за договорами комісії.

Позивач вважає, що відповідно до ст. 1 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» до складу виручки від реалізації посередницьких послуг суб'єкта
підприємницької діяльності за договорами комісії відносяться лише суми фактично
отримані ним на розрахунковий рахунок або в касу та які є його власністю, тобто
комісійна винагорода. Всі інші кошти, що надходять на власний рахунок
комісіонера на виконання доручення комітенту не є власністю такого суб'єкта
малого підприємництва, оскільки підлягають обов'язковій передачі третій особі і
при визначенні суми виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)
для нарахування єдиного податку вони не включаються до бази оподаткування,
оскільки є транзитними.

Відповідач, Державна
податкова інспекція у Московському районі м.Харкова, надав заперечення на адміністративний позов, в якому
виклав свою позицію проти доводів позивача та просить суд відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень по суті позову вказує на те, що
податкові повідомлення-рішення прийнятті правомірно, згідно зі ст. 19 Закону
України «Про податок з доходів фізичних осіб» №889-4 від 22.05.03р.; п.п. 2.3.1
п.2.3 ст.2 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від
03.04.97р. та п.п. 17.1.1, п.п. 17.1.2 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” від 21.12.00р. №2181-3. Підставою прийняття податкових
повідомлень-рішень було порушення позивачем ст. 1 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» внаслідок перевищення у 2007 році граничного обсягу виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт, послуг).

За думкою відповідача, з метою визначення права перебування на спрощеній
системі оподаткування, обліку та звітності, суб'єкти малого підприємництва,
включаючи і тих, які здійснюють комісійну торгівлю, повинні враховувати всі
надходження коштів, отримані на розрахунковий рахунок та в касу від продажу
продукції (товарів, робіт, послуг), в тому числі і «транзитні».

Зважаючи на той факт, що протягом 2007 року для виконання договорів комісії
позивач отримав на поточний рахунок 500 700,00 грн. та згідно зі звітами комісіонера через касу Комітентів -
142100,00 грн., відповідачем зроблено висновок, що ФОП ОСОБА_1 перевищено
граничний обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг). В результаті чого,
позивача з 1 кварталу 2008 року переведено на загальну систему оподаткування та
донараховано податок з доходів фізичних осіб із суми перевищення обсягу
виручки, встановленого Указом Президента №727/98. Крім того, позивачу донараховано
податок з доходів фізичних осіб та податок на додану вартість за результатами 1
кварталу 2008 року, виходячи із загальної системи оподаткування.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін,
суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню,
виходячи з такого.

16 квітня 2007 року Розпорядженням виконавчого комітету Харківської міської
ради НОМЕР_1 зареєстровано суб'єкта підприємницької діяльності - фізичну особу
ОСОБА_1. Позивач з моменту реєстрації працює за спрощеної системою
оподаткування, обліку та звітності. Вид діяльності згідно зі свідоцтвом про
сплату єдиного податку: оптова торгівля будівельно-оздоблювальними матеріалами,
посередницька діяльність.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» спрощена
система оподаткування, обліку та звітності запроваджується зокрема для фізичних
осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і
у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

При цьому, виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)
вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

У разі порушення вимог, установлених
статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу) (п. 5 Указу).

Протягом перевіряємого періоду позивач надавав посередницькі послуги з
придбання товару за договорами комісії, а саме:

- договором комісії №07/06/01 від
07.06.07р. з ФОП ОСОБА_3;

- договором комісії №20/04/01 від
20.04.07р. з ФОП ОСОБА_4;

- договором комісії №10/01/08 від
10.01.08р. з ФОП ОСОБА_4;

- договором комісії №10/08/07 від
10.08.07р. з ПП «Орга-Центр»;

- договором комісії №28/01/08 від
28.01.08р. з ПП «Орга-Центр»;

- договором комісії №01/12/07 від
01.12.07р. з ФОП ОСОБА_5

За вищевказаними договорами комісії ФОП ОСОБА_1 виступав Комісіонером та
зобов'язувався за дорученням Комітентів здійснювати від свого імені і за
рахунок Комітентів угоди по придбанню
будівельно-оздоблювальних матеріалів, продукції деревообробки, в тому
числі плитів ДВП (MDF, HDF). Згідно з п. 2.2 всіх вищезазначених договорів комісії,
Комітент зобов'язаний був забезпечити грошовими коштами Комісіонера,
необхідними для придбання товару. Кошти перераховувались на розрахунковий
рахунок Комісіонера або видавались з каси Комітента. Діючи від свого імені,
Комісіонер придбавав на території Польщі у компанії Jurmir J.M.W. Rudzinscy
Sp.j. будівельно-оздоблювальні матеріали згідно з договором №1/2007 від
14.06.07р. Транспортування товару здійснювалось за договорами на надання
транспортно-експедиційних послуг (організація перевезень вантажів) з ТОВ
«Харківенергозапчастина» №Х-35/07 від 16.08.07р. та з ФОП ОСОБА_6 №Х-33/07 від
22.06.07р. Передача товару Комітентам відбувалась по звітам Комісіонера
протягом 5-денного терміну з дня придбання товару. За виконання послуг по
придбанню товару і виконанню інших зобов'язань за договором, Комітент
виплачував Комісіонеру комісійну винагороду у розмірі 7% від суми придбаного
товару, тобто виручка від надання (продажу) посередницьких послуг позивачем
складала 7% вартості придбаних для Комітентів товарів.

Згідно зі звітами суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи -
платника єдиного податку обсяг виручки за 1-4 кв. 2007р. від надання
(реалізації) посередницьких послуг не перевищував граничного обсягу виручки -
500 000,00 грн., передбаченого ст.1 Указу Президента Україна «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва».

Згідно зі ст. 1011 Цивільного кодексу України, за договором комісії
одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони
(комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за
рахунок комітента. Договір комісії може бути укладений
як на придбання, так і на продаж товару. При цьому, комітент зобов'язаний
забезпечити комісіонера всім необхідним для виконання обов'язку перед третьою
особою (ст. 1016 ЦКУ). В разі укладення договору комісії на придбання товару,
комітент повинен забезпечити комісіонера - грошовими коштами для такого
придбання, які перераховуються комісіонером продавцям товару. В якості
винагороди за здійснення посередницьких послуг за договорами комісії комісіонер
отримує від комітента комісійну плату, якою може вільно розпоряджатись, так як
вона є його власністю.

Таким чином, до складу виручки від реалізації посередницьких послуг
суб'єкта підприємницької діяльності за договорами комісії відносяться лише суми
фактично отримані ним на розрахунковий рахунок або в касу та які є його
власністю, тобто комісійна винагорода.

Всі інші кошти, що надходять на власний рахунок комісіонера на виконання
доручення комітенту не є власністю такого суб'єкта малого підприємництва,
оскільки підлягають обов'язковій передачі третій особі і при визначенні суми
виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) для нарахування
єдиного податку вони не включаються до бази оподаткування, оскільки є транзитними.

Отже, Указ Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого підприємництва» передбачає граничний розмір
виручки за товари, роботи, послуги здійснені самим суб'єктом підприємництва,
тому при встановлені розміру виручки необхідно враховувати лише кошти, які
надійшли за товари, роботи, послуги, які надані самим платником єдиного
податку.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 21 Закону України „Про комітети Верховної Ради України”
комітети з питань, віднесених до предметів їх відання, мають право надавати
роз'яснення щодо застосування положень законів України.

Відповідно до листа Комітету ВР з питань фінансів і банківської діяльності
від 11.04.01р. № 06-10/206 у нормах Указу мова може йти лише про виручку від
реалізації (продажу) продукції (товарів, робіт, послуг), що належить суб'єкту
підприємницької діяльності - фізичній особі за правом власності. Обсяг виручки
суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, який є платником єдиного
податку згідно з Указом та здійснює діяльність згідно з договорами комісії і
виступає у цьому договорі Комісіонером, складається з сум комісійної
винагороди, отримуваної таким комісіонером згідно з умовами договору комісії.

У даному випадку майно, яке знаходиться у Комісіонера на підставі договору
комісії є власністю комітента. Факт перерахування грошових коштів, які є
власністю комітента, підприємцем підтверджується виписками банку та не
спростовується відповідачем, оскільки актом перевірки, встановлено, що отримані
кошти перераховані комітенту.

Відповідно до листів Державного комітету України з питань регуляторної
політики та підприємництва № 2-211/4273 вiд 01.11.2000р., № 5925
від 16.10.03р., № 2274 від 24.03.06р., № 2151 від 05.04.04р. № 9375 від
26.10.05р., № 2588 від 04.04.06р. кошти, що надійшли транзитом на розрахунковий
рахунок суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи, платника єдиного податку, не є власністю даного
суб'єкта, оскільки підлягають обов'язковому перерахуванню відповідній третій
особі, а тому ці кошти не є виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг). Тобто такі кошти не можуть бути предметом оподаткування єдиним
податком. У склад виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у
даному випадку може бути врахована тільки сума комісійної винагороди.

Такої ж позиції дотримується у деяких своїх листах і Державна податкова
адміністрація України.

Так, відповідно до листа Державної податкової адміністрації України №
14724/15-1317 від 07.11.00р., оскільки кошти, які надходять на розрахунковий
рахунок таких платників єдиного податку (які здійснюють свою діяльність на
підставі договорів комісії) є транзитними і вони не мають права власності на
такі кошти, то при визначені суми виручки від реалізації продукції (товарів,
робіт, послуг) для нарахування єдиного податку ці кошти не включаються до бази
оподаткування.

У листі ДПАУ за № 1/2/15-1314 від 03.01.01р. у випадку, якщо суб'єкт
підприємницької діяльності, який знаходиться на єдиному податку здійснює свою
діяльність на підставі договорів комісії та інших цивільно - правових договорів
і з врахуванням того, що кошти, які надходять на розрахунковий рахунок
підприємства, є транзитними і воно не має права власності на такі кошти, то при
визначені суми виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) для
нарахування єдиного податку ці кошти не включаються до бази оподаткування.

Згідно з п. 1. 31 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку
підприємств» передбачено, що не вважається продажем операції з надання товарів
в межах договорів комісії, зберігання (відповідального зберігання), доручення,
інших цивільно - правових договорів, які не передбачають передачу прав
власності на такі товари. Зазначений порядок визначення обсягу виручки від реалізації
(продажу) продукції (товарів, робіт, послуг) однаковий для будь-якого
комісіонера - платника єдиного податку, оскільки у відповідності з принципами
рівності і недопущення будь - яких проявів податкової дискримінації, вказаними
в ст. 3 Закону України «Про систему оподаткування», до суб'єктів господарювання
(юридичним і фізичним особам, включаючи нерезидентів) при визначенні обов'язків
по сплаті податків і зборів (обов'язкових платежів) повинен бути забезпечений
однаковий підхід.

Відповідно до п.п. 4.4.1 п.4.4 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами”
№ 2181-ІІІ від 21.12.00р. передбачено, що у разі коли норма закону чи іншого
нормативно - правового акту, виданого на підставі закону, або коли норми різних
законів чи різних нормативно - правових актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих
органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника
податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника
податків.

Слід відмітити, що ні в Указі № 727,
ні в інших нормативних актах ДПА України, які стосуються спрощеної системи
оподаткування прямо не зазначено яким чином визначається виручка від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) для цілей оподаткування.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що
висновки акту документальної перевірки ДПІ в Московському районі м. Харкова від
14.07.2008 р. № 3211/172/ є законодавчо необґрунтованими, а податкові
повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова від 25.07.08р.
№/0; від 25.07.08р. №/0 є такими, що не відповідають
вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної
податкової служби, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вичерпний перелік прав органів державної податкової служби визначено ст. 11
Закону України «Про державну податкову службу в Україні», серед яких відсутнє
право органів ДПС за наслідками перевірки переводити суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичну особу зі спрощеної системи оподаткування на загальну.

Будь-які прояви податкової
дискримінації з боку органа державної податкової служби суперечать ст.ст.1, 3
Закону України від 25.06.91р. №1251-12 «Про систему оподаткування».

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і
підлягають задоволенню в повному обсязі, а заперечення відповідача суд відхиляє
як безпідставні і такі, що суперечать
чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 94, 160, 161, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Харківський окружний адміністративний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у
Московському районі м.Харкова про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та нечинним
податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова від 25.07.2008р. №/0 про визначення податкових зобов'язань
по податку з доходів фізичних осіб.

Визнати протиправним та нечинним
податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова від 25.07.2008р. №/0 про визначення податкових зобов'язань
з податку на
додану вартість.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному
обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної
скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений
для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви
про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства
України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова в повному обсязі виготовлена 13.10.2008 р.

Суддя Я.В.П'янова