Справа № 22-а-1761-Ф/07
Суддя: Соболюк М.М.
Дата ухвалення: 2007-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-1761-Ф/07
Головуючий суду
першої інстанції Белоусов
Суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції Соболюк М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
грудня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду АР Крим у м. Феодосії в складі:

головуючого -
судді Ломанової Л. О.,

суддів Соболюка М.М., Притуленко О.В.,

при секретарі Петриченко
О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Феодосії справу адміністративної
юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції в м. Керчі АР Крим про визнання незаконною та скасування постанови
про накладення штрафу та визнання незаконною вимоги про стягнення податку, за
апеляційною скаргою Державної податкової інспекції в м. Керчі АР Крим на постанову
Керченського міського суду АР Крим від 14 серпня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У травні
2007 року ОСОБА_1. звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції в м. Керчі АР Крим (далі - ДПІ м. Керчі) про визнання
незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення
від 7 травня 2007 року та визнання незаконною вимоги про стягнення з неї
податку в розмірі 1956 грн. 81 коп.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що позивач не згодна з вимогою ДПІ м. Керчі сплачувати
податок з доходів у вигляді отриманих у спадщину сум на компенсаційних рахунках
своєї сестри у Ощадбанку та вважає необгрунтованим накладення на неї штрафу за
несвоєчасне декларування цих сум.

Постановою
Керченського міського суду АР Крим від 14 серпня 2007 року адміністративний
позов ОСОБА_1. задоволений повністю.

На
зазначену постанову суду виконувач обов'язків начальника ДПІ м. Керчі подала
апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати, та прийняти нове
-про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Вимоги
апеляційної скарги мотивовані невідповідністю висновків суду обставинам справи
та порушенням судом норм матеріального права, які визначають порядок подання
податкових декларацій та об'єкти, що підлягають оподаткуванню.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення
позивача та представників відповідача, колегія судів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно
частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд
апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Приймаючи
постанову про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1., суд першої
інстанції виходив з того, що оспорювана постанова про накладення на позивача
адміністративного стягнення є необгрунтованою, оскільки несвоєчасно
задекларована отримана нею спадщина у вигляді сум на компенсаційних рахунках не
підлягає включенню до складу загального річного оподатковуваного доходу
платника податку.

З таким
висновком погоджується колегія суддів.

Як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1. отримала свідоцтво про право на
спадщину після смерті ОСОБА_2. (а.с. 11). Декларація про доходи, одержані з 1
січня 2006 року до 31 грудня 2006 року із зазначенням сум, що містяться на
отриманих у спадщину рахунках, була подана позивачем до ДПІ м. Керчі 7 травня
2007 року (а.с. 39). За фактом несвоєчасного подання зазначеної декларації 7
травня 2007 року відповідними посадовими особами ДПІ м. Керчі був складений
протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 9) та винесена постанова
(а.с. 10), якою позивача було притягнено до адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу.

Відповідно
до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори
в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до
податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та
доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Підпунктом
4.3.23 пункту 4.3 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»
передбачено, що до складу загального місячного або річного оподатковуваного
доходу платника податку не включається (не підлягає відображенню в його річній
податковій декларації) сума виплат громадянам України (їх спадкоємцям) грошових
заощаджень і грошових внесків, вкладених до 2 січня 1992 року в установи
Ощадного банку СРСР, погашення яких не відбулося.

Враховуючи,
що у поданій ОСОБА_1. до ДПІ м. Керчі декларації були зазначені лише суми,
передбачені наведеною нормою, колегія суддів вважає правильним висновок суду
першої інстанції про відсутність обов'язку позивача їх декларувати.

Твердження
апеляційної скарги про порушення судом норм Конституції України колегія суддів
вважає нікчемним, оскільки стаття 67 Конституції має бланкетний характер і
застосовується виключно у системному зв'язку з спеціальними законами, зокрема
із Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Також
колегія суддів не бере до уваги посилання апеляційної скарги на невідповідність
висновків суду обставинам справи, яка полягає у тому, що судом не було дано
належної оцінки фактам належного повідломлення позивача про необхідінсть
своєчасного подання декларації про доходи, належного запрошення її до ДПІ м. Керчі,
оскільки зазначені обставини не мають правового значення внаслідок відсутності
обов'язку позивача декларувати спірні суми, отримані у спадщину.

За таких
обставин оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню, оскільки фактичні
обставини справи судом встановлені об'єктивно, докази досліджені в повному
обсязі, норми матеріального права застосовані правильно, постанова прийнята з
додержанням норм процесуального права.

На
підставі наведеного, керуючись статтями 195, 196, пунктом 1 частини 1 статті
198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205 і статтею 206 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду АР Крим у м. Феодосії,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції в м. Керчі залишити без задоволення.

Постанову
Керченського міського суду АР Крим від 14 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця
після набрання нею законної сили.