Справа № 2а-257/07
Суддя: Нестерук В.В.
Дата ухвалення: 2007-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

інстанція Код суду 2702 справа № 2а-257/07 категорія 39
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня
2007 року

Гагарінський
районний суд м. Севастополя у складі: головуючого-судді: Нестерук В.В. при
секретарі: Массалабової Л.Ю.

розглянувши
у судовому засіданні в залі суду в М.Севастополі справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за неодержане речове майно, суд, -

ВСТАНОВИВ: Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до
відповідача про стягнення грошової компенсації за неодержане речове майно в
сумі 7 91 гривня 20 копійок. Вимоги позивача мотивовані тим, що він проходив
службу в в/ч А-1656, та
перебував там на речовому постачанні.

При звільненні позивачу не була виплачена грошова компенсація на суму 791
гривня 20 копійок. Тому позивач і просить суд стягнути з відповідача на свою
користь грошову компенсацію за неодержане речове майно в сумі 7 91 гривня 20
копійок.

Представник позивача в судове засідання не прибув, на позовних вимогах
наполягає в повному обсязі, прохає суд розглянути справу в його відсутність.

В судовому засіданні представник відповідача просить суд відмовити в
задоволенні вимог позивача, так як находить їх необґрунтованими та незаконними.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, представника відповідача,
суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно зі ст. 9 Закону України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців і ч.1енів їх сімей", військовослужбовці одержують за
рахунок держави речове майно або грошову компенсацію замість нього.

Згідно матеріалів справи позивач дійсно перебував на

забезпеченні в в/ч А-1656. Однак згідно п. 2 Закону
України „Про

деякі заходи по економії бюджетних коштів" від 17
лютого 2000

року призупинено дію ч.2 ст.9 Закону України „Про
соціальний та

правовий захист військовослужбовців та ч.1енів їх
сімей" у

' частини отримання військовослужбовцями грошової
компенсації

замість речового майна. Закон набрав чинності з 11

березня
2000 року. Таким чином, позивач до 11 березня 2000 року мав право на отримання
грошової компенсації за речове майно, а після вступу цього закону в силу дане
право зупинено.

Щодо Постанови КМУ від 28 жовтня 2004 року № 1444 22.07.1998 року то вона
має нижчу юридичну силу ніж Закон України „Про

деякі заходи по економії бюджетних
коштів" від 17 лютого 2000 року та на момент звільнення з військової
служби позивача - не діяла.

Крім цього, відповідно до ст. 99 ч. 2 КАС УКРАЇНИ для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивача
було виключено зі списків військової частини наказом №4 92 від 16.09.2004 року.
Звернувся ж він до суду з адміністративним позовом 28.11.2006 року.

Таким чином позивачем був пропущений строк звернення до адміністративного
суду що відповідно до ч.1 ст.100 КАС України є підставою у відмові в
задоволенні адміністративного позову. Крім цього відповідачем по позову
заявлена не в/ч А-1656, а її командир, що є невірнім. Тому відповідач є
неналежнім і тому на основі викладеного вище в задоволені позовних вимог
позивачу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись Законом України „Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і ч.1енів їх сімей", Законом України
„Про деякі заходи по економії бюджетних коштів", ст.ст. 1, 2, 10-12, 23,
49, 51, 70, 71, 159, 160 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за неодержане речове майно на суму 7
91 гривня 20 копійок - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 18 6 ЦПК
України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.
Згідно до ст. 186 ЦПК України заява про апеляційне оскарження постанови суду
першої інстанції може буті подана протягом 10 днів з дня проголошення
постанови. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20 днів після
заяви про апеляційне оскарження.

Постанова складена та надрукована власноручно, у нарадчій кімнаті, в
єдиному екземплярі.