Справа № 9/142
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2008-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м. Київ

12.11.2008 р. №
9/142

12:43

За
позовом

ОСОБА_1

до

Управління
Пенсійного фонду України в Оболонському районі міста Києва

про

зобов'язання
вчинити певні дії

Суддя:
Кротюк О.В.

Секретар судового засідання: Таран Т.К.

Представники:

Від
позивача

ОСОБА_1

Від
позивача

Грищенко
О.М. (довіреність)

Від
відповідача

Дахно
О.М. (довіреність № 2738/07 від 07.05.2008 р.)

Обставини справи:

Позивач
звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі міста
Києва з вимогами зобов'язати призначити пенсію за вислугою років з 14.11.2007
р.

Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що рішення відповідача про відмову позивачеві в
призначенні пенсії за вислугу років як працівнику освіти є необґрунтованим,
протиправним та безпідставним, оскільки бібліотекар та завідуюча бібліотеки,
входять до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, при
цьому відповідно до положень Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну
справу»за призначенням бібліотеки можуть бути спеціальними, в тому числі це
бібліотеки навчальних закладів.

Відповідач
позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні адміністративного
позову повністю, оскільки Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я
та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу
років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №
909, не передбачені посади бібліотекаря і старшого бібліотекаря у Вищому
навчальному закладі І - ІІ рівня акредитації та в загальноосвітньому
навчальному закладі, які позивач обіймав протягом періоду з 19.10.1977 р. по
20.08.1984 р. та з 25.08.1984 р. по 06.10.1986 р.

Розглянувши
подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

14.11.2007
р. позивач -ОСОБА_1звернувся до Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі міста Києва із заявою про призначення пенсії за вислугу
років відповідно до ст.ст. 52, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»,
постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів
і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу років».

Рішенням
Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі міста Києва,
оформленим листом № 187/06 від 10.01.2008 р, повідомлено заявника:

«Відповідно
до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" пенсія за вислугу років призначається за
нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Згідно статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на
пенсію за вислугу років працівники освіти мають незалежно від віку та при стажі
роботи, що дає право на призначення даного виду пенсії, не менше 25 років.
Право на пенсію за вислугу років працівників освіти визначається за Переліком
закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад,
робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 із змінами.

Вищезазначеним
Переліком не передбачені посади бібліотекаря і старшого бібліотекаря у Вищому
навчальному закладі І - ІІ рівня акредитації та в загальноосвітньому
навчальному закладі, які Ви обіймали протягом періоду з 19.10.1977 по
20.08.1984 та з 25.08.1984 по 06.10.1986.

Комісією
по вирішенню питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій
в управлінні Пенсійного фонду в Оболонському районі м.Києва розглянуто питання
щодо призначення Вам пенсії за вислугу років. З урахуванням роз'яснень з даного
питання, наданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві,
прийнято рішення щодо відмови у призначенні Вам пенсії за вислугу років
(протокол від 09.012008 № 1).

Відповідно
до статті 16 Закону України "Про звернення громадян " у разі незгоди
з прийнятим за розглядом Вашої заяви рішенням, Ви маєте право звернутись до
суду».

За
результатом розгляду адміністративної справи судом встановлено, що позивач
працював на наступних посадах:

- з
19.10.1977 р. по 20.08.1984 р. на посаді старшого бібліотекаря Київського
вечірнього факультету Українського поліграфічного інституту ім. Івана Федорова
м. Києва (зараз Поліграфічний факультет Київського політехнічного інституту м.
Києва);

- з
25.08.1984 р. по 06.10.1986 р. на посаді старшого бібліотекаря середньої школи
№ 244 м. Києва (зараз гімназія «Оболонь»);

- з
01.12.1986 р. по 15.08.1987 р. на посаді старшого бібліотекаря Бібліотеки № 121
для дітей Центральної бібліотечної системи Мінського району (зараз Оболонський)
м. Києва;

- з
15.08.1987 р. по 01.09.1997 р. на посадах бібліотекар, завідуюча бібліотекою
середньої школи № 262 м. Києва (зараз гімназія «Потенціал»);

- з
20.06.2001 р. по 02.11.2007 р. на посаді завідуючої відділом бібліотеки
факультету менеджменту Академії муніципального управління м. Києва.

Матеріалами
справи встановлено, що позивач має стаж роботи на посадах «бібліотекаря» та
«завідуючої»27 років 24 дні.

Враховуючи
викладені вище обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Закон
України «Про пенсійне забезпечення»від 5 листопада 1991 року № 1788-XII
відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам
України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів
споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон
спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело
зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм
пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій
трудящих.

Закон
гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні,
орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів
у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням
ефективності економіки республіки.

Відповідно
до положень статті 52 Закону 1788 право на пенсію за вислугу років мають,
зокрема працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення,
які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах
безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до
пункту "е" статті 55.

Пунктом
«е»статті 55 Закону № 1788 передбачено, що право на пенсію за вислугу років
мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України,
незалежно від віку.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 затверджено перелік
закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад,
робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Пенсію за вислугу років
працівникам освіти, охорони здоров'я і соціального захисту призначаються при
наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Відповідно
до Переліку № 909 пенсія за вислугу років призначається працівникам, зокрема:

загальноосвітніх
навчальних закладів: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи,
викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори
слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної
(навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого
навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні
педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми),
практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання,
керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи;

вищих
навчальних закладів I - II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних
закладів: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної,
навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри
виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні
психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм
гурткової роботи;

бібліотеки:
завідуючі, бібліотекарі.

Закон
України «Про бібліотеки і бібліотечну справу»від 27 січня 1995 року32/95-ВР
визначає статус бібліотек, правові та організаційні засади діяльності бібліотек
і бібліотечної справи в Україні. Цей Закон гарантує право на вільний доступ до
інформації, знань, залучення до цінностей національної та світової культури,
науки та освіти, що зберігаються в бібліотеках.

Відповідно
до Закону № 32/95 бібліотека - інформаційний, культурний, освітній заклад, що
має упорядкований фонд документів і надає їх у тимчасове користування фізичним
та юридичним особам.

Відповідно
до статті 6 Закону № 32/95 за значенням бібліотеки поділяються на:
всеукраїнські загальнодержавного значення (національні, державні);
республіканські (Автономної Республіки Крим); обласні; міські; районні;
селищні; сільські.

За
змістом бібліотечних фондів бібліотеки є: універсальні; галузеві; міжгалузеві.

За
призначенням бібліотеки поділяються на: публічні (загальнодоступні); спеціальні
(академій наук, науково-дослідних інститутів, навчальних закладів, підприємств,
установ, організацій); спеціалізовані (для дітей, юнацтва, осіб з фізичними
вадами).

Публічні,
спеціальні та спеціалізовані бібліотеки можуть об'єднуватися у централізовані
бібліотечні системи.

Відповідно
до статті 12 Закону № 32/95 бібліотеки створюються з урахуванням соціально-економічних,
національних, культурно-освітніх і виробничих потреб суспільства згідно з
соціальними нормативами, встановленими відповідними органами державної влади.

Бібліотеки
можуть створюватися на основі усіх форм власності, передбачених законами України.
Засновниками бібліотек можуть бути органи державної влади, органи місцевого
самоврядування, самоврядні організації, фізичні та юридичні особи, у тому числі
іноземні, в порядку, передбаченому законом.

Бібліотека
може не мати статусу юридичної особи та перебувати у складі підприємства,
установи або організації.

Бібліотека,
що входить до складу централізованої бібліотечної системи, може мати статус
юридичної особи.

Бібліотека
діє на основі статуту (положення), що затверджується її засновником (засновниками).
У статуті (положенні) бібліотеки визначаються її статус, форма власності,
джерела фінансування, вид і профіль діяльності.

Статтею
30 Закону № 32/95 встановлено, що на працівників бібліотек, незалежно від форм
власності та статусу бібліотеки, поширюються гарантії, встановлені
законодавством про працю, соціальне страхування, пенсійне забезпечення.

Працівники
бібліотек мають право на доплату за вислугу років у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Аналізуючи
викладені вище обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню,
оскільки посада бібліотекаря та завідуючої бібліотеки належить до переліку
посад у закладах освіти, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Разом з цим, старший бібліотекар є бібліотекарем тільки фактично з вищим
кваліфікаційним рівнем, обумовленим розміром бібліотечного фонду. Такого
висновку, суд дійшов, оскільки Переліком № 909 передбачено, що мають право на
пенсію за вислугу років бібліотекарі та завідуючі, що працювали у закладах
бібліотеки. При цьому, заклади бібліотеки виокремлені таким переліком від
закладів вищої освіти які безпосередньо здійснюють надання освіти які
діяльності що відрізняється від діяльності безпосередньо бібліотеки.

Суд
також не враховує покликання відповідача про відсутність у такому переліку
посади старшого бібліотекаря. Так як актом, що регулював трудові відносини на
час зайняття посади за оспорюваний
період є постанова Ради міністрів СРСР № 3626 від 29.09.1948 р.
Відповідно до Постанови № 3626 від 29.09.1948 р. працівники бібліотеки,
зокрема, бібліотекар, старший бібліотекар та завідуючий, належать до штату
бібліотек вищих навчальних закладів і відповідно здійснюють бібліотечну
діяльність. Наявність посад бібліотекаря та старшого бібліотекаря обумовлена
наявною кількістю бібліотечного фонду.

Суд
не приймає до уваги твердження позивача, як підставу для винесення рішення про
відмову в призначенні пенсії за вислугу років та відмови в задоволенні
адміністративного позову, про те, що право на пенсію за вислугу років
працівників освіти визначається за Переліком № 909, яким не передбачені посади
бібліотекаря і старшого бібліотекаря у Вищому навчальному закладі І-ІІ рівня
акредитації та в загальноосвітньому навчальному закладі, які позивач обіймав
протягом періоду з 19.10.1977 р. по 20.08.1984 р. та з 25.08.1984 р. по
06.10.1986 р. Так як, Законом № 32/95 визначено, що за призначенням бібліотеки
можуть бути спеціальними, серед яких бібліотеки навчальних закладів, при цьому
бібліотека може бути як юридичною особою так і перебувати у складі установи.

Позивач
звертався до відповідача із реалізацію свого права на пенсійне забезпечення як
бібліотекар, який має професійний стаж бібліотекаря у бібліотеці, а не особи,
яка має професійний стаж у вищих навчальних закладах 1-2 рівнів акредитації,
професійно-технічного навчального закладу за відповідними посадами визначеними
Переліком КМ України №909.

Отже,
рішення про відмову позивачеві в призначенні пенсії за вислугу років як
працівнику освіти є необґрунтованим та безпідставним, оскільки заклади і
посади, які обіймав позивач за не визнані періоди, входять до Переліку № 909, а
Законом № 1788 чітко встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають
працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Оскільки
позивач обіймав посади в установах - бібліотеках, що належать до Переліку №
909, має визначений професійний трудовий стаж для призначення пенсії за вислугу
років, тому і має право на отримання пенсії за вислугу років як бібліотекар.

У
відповідності до частини другої статті 19 Конституції України (№ 254 к/96-ВР
від 28.06.1996 р.) органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною
1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд
при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Суд
також бере до уваги, що згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони зокрема:

1) на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з
використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4)
безсторонньо (неупереджено);

5)
добросовісно;

6)
розсудливо;

7) з
дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8)
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі
прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд
вважає, що рішення відповідача прийнято з порушенням вищезазначених принципів,
зокрема: рішення прийнято не на підставі Конституції та законів України, не
обґрунтовано, недобросовісно, без дотримання принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій дискримінації.

Відповідно
до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Доказів, які
б спростовували доводи позивача відповідачі суду не надали.

Згідно
з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач
не довів правомірність рішення про відмову позивачеві в призначенні пенсії за
вислугу років.

Враховуючи
викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно
до положень статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені
нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

В
зв'язку з тим, що адміністративний позов задоволено, судовий збір підлягає
відшкодуванню за рахунок Державного бюджету України. Крім того, судом
встановлено, що при звернення до адміністративного суду позивачем надмірно
сплачено судовий збір, який підлягає поверненню.

Керуючись
ст. ст. 9, 69-71, 158 -163 Кодексу адміністративного судочинства України,
Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний
позов задовольнити повністю.

Зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі міста Києва (04209,
м. Київ, вул. Озерна, 26-А) призначити ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) пенсію за вислугу років з 14.11.2007 р.

Відшкодувати
ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з Державного бюджету України
витрати зі сплати судового збору у розмірі 3,40 грн.

Повернути
ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з Державного бюджету України
надмірно сплачений судовий збір у розмірі 3,40 грн.

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України,
постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова
може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через
Окружний адміністративний суд міста Києва шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови та подання
апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів з дня подачі заяви про
апеляційне оскарження, або без подання заяви про апеляційне оскарження шляхом
подання апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня проголошення
постанови.

Суддя О.В.Кротюк