Справа № 2-а-1812/08
Суддя: Юрчук М.І.
Дата ухвалення: 2008-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а- 1812/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» серпня 2008 року

12год. 12хв.

м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі
колегії суддів Юрчука М.І. (головуючий), суддів Шевчук С.М., Боймиструка С.В.,
за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1

відповідача1: представник Липко Д. В.

відповідача2: представник не з'явився

відповідача3: представник не з'явився

відповідача4: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача1 Управління праці та
соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому; до відповідача2
Міністерства фінансів України; до відповідача3 Державного казначейства України;
до відповідача4 Міністерства праці та соціальної політики України про стягнення
щорічної разової грошової допомоги в розмірі 8721,04 грн.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Управління праці
та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому; до Міністерства
фінансів України; до Державного казначейства України; до Міністерства праці та
соціальної політики України про стягнення щорічної разової грошової
допомоги в розмірі 8721,04 грн.

Відповідач1 подав заперечення на адміністративний позов,
проти позову заперечує, в задоволенні позовних вимог просить відмовити
повністю.

Відповідач2 подав заперечення на адміністративний позов,
проти позову заперечує, в задоволенні позовних вимог просить відмовити
повністю.

Відповідач3 заперечень на адміністративний позов не
подав, у судове засідання не з'явився, про день, час, місце судового засідання
повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням органу поштового
зв'язку.

Відповідач4 заперечень на адміністративний позов не
подав, у судове засідання не з'явився, про день, час, місце судового засідання
повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням органу поштового
зв'язку.

По даній справі здійснено технічну фіксацію судового
процесу на комплексі "Камертон", інвентарний номер НОМЕР_1. Для
створення архівної копії фонограми надано компакт-диск, серійний номер НОМЕР_2.

Судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах
справи, які подані позивачем одночасно із позовною заявою. Нових доказів
позивач суду не надав.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення
представників сторін, дослідивши подані сторонами письмові докази, оцінивши їх
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,
суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково.

Суд виходив з такого.

Позивач - ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи та має право на
пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів
війни, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 (а.с.6).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції станом на 9 липня
2007 року), щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова
допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II
групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій
за віком.

Мінімальна пенсія за віком у 2004 році - 74грн. 54 коп.,
у 2005 році - 332грн.00коп., у 2006 році (станом на травень місяць) -
359грн.00коп., у 2007 році - (станом на 01.04.07р.) - 410грн.06коп., у 2008
році - (станом на 01.04.08р.) - 481грн.00коп.

Як вбачається із матеріалів справи органами управління
праці та соціального захисту населення позивачу виплачено за 2004 рік - 160
грн., за 2005 рік - 330грн., за 2006 рік - 330грн., за 2007 рік - 360грн.

На думку позивача грошова допомога до 9 травня за 2004,
2005, 2006, 2007 року виплачувалась не в повному обсязі, заборгованість держави
у виплаті разової грошової допомоги за вказаний період становить 8721, 04грн.

Постановою Кабінету Міністрів України № 177 від
18.02.2004р. “Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги,
передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” визначено, що Міністерство фінансів України і Державне
казначейство України забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів
Міністерству праці та соціальної політики України для виплати вказаної допомоги
у розмірах, установлених законом про державний бюджет на відповідний рік, для
подальшого їх перерахування місцевим органам праці та соціального захисту
населення, які, в свою чергу, здійснюють фізичну виплату цієї допомоги
ветеранам війни.

Згідно Бюджетного кодексу України та Конституції України
видатки державного бюджету, за якими виплачується допомога до 9 травня,
здійснюються тільки у відповідному році і лише в межах державного бюджету
України відповідного року.

Проведеним правовим аналізом норм Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Законів України
«Про Державний бюджет України на 2004 рік», «Про Державний бюджет України на
2005 рік», «Про Державний бюджет України на 2006 рік», «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», Рішень Конституційного суду України №20-рп/2004 від 01
грудня 2004 року, №6-рп/2007 від 09.07.07р. встановлено таке.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2004
рік» (стаття 44) установлено, що у 2004 році виплата щорічної разової допомоги
відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни 1
групи - 195 гривень, інвалідам війни 2 групи - 160 гривень, інвалідам війни 3
групи - 130 гривень, учасникам бойових дій - 120 гривень, особам, які мають
особливі заслуги перед Батьківщиною, - 195 гривень, членам сімей загиблих та
дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій і учасників війни, визнаних
за життя інвалідами, - 65 гривень.

Положення статті 44 вказаного Закону визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. N 20-рп/2004.

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини Рішення
Конституційного суду України №20-рп/2004 від 01.12.04р. положення статті 44
Закону, частин другої, третьої, четвертої статті 78 Закону України “Про
Державний бюджет України на 2004 рік”, визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з

1 грудня 2004 року.

Кодекс адміністративного судочинства України набрав
чинності з 1 вересня 2005 року. До набрання чинності зазначеного Кодексу
судовий захист порушених органами влади прав здійснювався у порядку,
передбаченому Главою 31-А ЦПК України (1963 р.), статтею 232 якої передбачено
двомісячний строк звернення до суду.

Частиною 2 статті 99 КАС України встановлено, що для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Щорічна разова грошова допомога була виплачена позивачу у
2004 році в розмірі, встановленому Законом України «Про Державний бюджет
України на 2004 рік». Розмір виплат позивачу був відомий при отриманні
вищезазначеної допомоги. На той час позивач мав право звернутися до суду у
встановлений відповідним процесуальним законодавством термін, чого зроблено не
було.

Позивач з клопотанням про поновлення пропущеного строку
до суду не звертався, поважності причин пропуску не повідомляв.

В цій частині позивачу у задоволенні позовних вимог слід
відмовити.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2005
рік» (стаття 34) установлено, що у 2005 році виплата щорічної разової допомоги
відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни I групи -
400 гривень, інвалідам війни II групи - 330 гривень, інвалідам війни III групи
- 270 гривень, учасникам бойових дій - 250 гривень, особам, які мають особливі
заслуги перед Батьківщиною, - 400 гривень, членам сімей загиблих та дружинам
(чоловікам) померлих учасників бойових дій і учасників війни, визнаних за життя
інвалідами, - 130 гривень, учасникам війни - 50 гривень.

Дана норма Закону України «Про Державний бюджет України
на 2005 рік» не змінювалася, неконституційною не визнавалася, а відтак є чинною
для застосування та виконання відповідно до статті 68 Конституції України.

В цій частині позивачу у задоволенні позовних вимог слід
відмовити.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2006
рік» (стаття 30) установлено, що у 2006 році виплата щорічної разової допомоги
відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни I групи -
400 гривень, інвалідам війни II групи - 330 гривень, інвалідам війни III групи
- 270 гривень, учасникам бойових дій - 250 гривень, особам, які мають особливі
заслуги перед Батьківщиною, - 400 гривень, членам сімей загиблих та дружинам
(чоловікам) померлих учасників бойових дій і учасників війни, визнаних за життя
інвалідами, - 130 гривень, учасникам війни - 50 гривень. Одночасно, вказаним
Законом (ч.18 ст.77) дію частини п'ятої статті 14 Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” зупинено на 2006 рік в
частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги ветеранам
війни.

Дані норми Закону України «Про Державний бюджет України
на 2006 рік» не змінювалися, неконституційними не визнавалися, а відтак є
чинними для застосування та виконання відповідно до статті 68 Конституції
України.

В цій частині позивачу у задоволенні позовних вимог слід
відмовити.

Щодо стягнення щорічної разової грошової допомоги за 2007
рік.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2007
рік» (стаття 29) установлено, що у 2007 році виплата щорічної разової допомоги
відповідно до законів України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” та “Про жертви нацистських переслідувань” здійснюється у
таких розмірах: інвалідам I групи - 450 гривень, інвалідам II групи - 360
гривень, інвалідам III групи - 300 гривень; учасникам бойових дій та колишнім
неповнолітнім в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового
тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання
їх батьків, - 280 гривень; особам, які мають особливі заслуги перед
Батьківщиною, - 450 гривень; членам сімей загиблих та дружинам (чоловікам)
померлих інвалідів війни та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових
дій, учасників війни і жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя
інвалідами, - 150 гривень; учасникам війни та колишнім в'язням концентраційних
таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, які були насильно
вивезені на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників
боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 55 гривень.

Цим же Законом (п. 13 ст. 71) дію частини п'ятої статті
14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
зупинено на 2007 рік в частині визначення розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги.

Рішенням Конституційного суду України №6-рп/2007 від
09.07.07р. положення статті 29, пункту 13 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ст.ст. 69,70 Закону України «Про
Конституційний Суд України», рішення і висновки Конституційного Суду України
рівною мірою є обов'язковими до виконання. Невиконання рішень та недодержання
висновків Конституційного Суду України тягнуть за собою відповідальність згідно
з законом.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині виплати
недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2007 рік в розмірі, визначеному
Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
підлягають до задоволення.

Враховуючи, що позивачу виплачено в 2007 р. 360 грн. з
передбачених Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” 3280,48 грн., то йому належить виплатити 2920 гривень 48
коп. (410,06*8 - 360,00 = 2920,48).

Статтею 171 Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”, визначено, що щорічну виплату разової
грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього
Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий
рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не
є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

За таких обставин, виходячи із розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленої на момент здійснення виплати - 410,06 грн. - та отриманих позивачем 360,00 грн., на його
користь підлягає стягнення з Управління праці та соціального захисту
Рівненського міськвиконкому недоотримана сума щорічної разової грошової
допомоги за 2007 рік в розмірі 2920 грн. 48 коп.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та
соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому в частині невиплати
ОСОБА_1 у 2007 році щорічної разової грошової допомоги в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком.

Зобов'язати відповідача - Управління праці та соціального
захисту населення Рівненського міськвиконкому (33028, Рівненська область,
м.Рівне, вул. Соборна, 12) виплатити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) недовиплачену щорічну разову грошову допомогу
за 2007 рік в розмірі 2920,48 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо
заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного
суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне
оскарження подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя М.І.Юрчук

Суддя С.М.Шевчук

Суддя С.В.Боймиструк

Постанова законної сили не набрала

Суддя М.І.Юрчук