Справа № 2"А"-129/2008
Суддя: Миронюк М.Г.
Дата ухвалення: 2008-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2„А”-129/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

м. Ковель
30 липня 2008 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді
Миронюка М.Г.,

за участю:

секретаря Посполітак Г.О.,

позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Ковелі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини А 1547
про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1
заявлено адміністративний позов до військової частини А 1547 про зобов'язання
вчинити певні дії.

Викладаючи
обставини справи позивач вказує на те, що 20 серпня 1995 року він вступив до
Львівського військового ліцею, з якого був випущений 13 червня 1998 року з
видачею атестату про середню освіту звичайного зразка.

Вказаний
ліцей з 01 липня 1996 року був реорганізований у Львівський державний ліцей з
посиленою військово - фізичною
підготовкою імені Героїв Крут.

Після
закінчення ліцею, згідно з планом-розподілом, особову справу позивача
направлено до Харківського інституту льотчиків ВПС.

Згідно
наказу № 344 від 25 липня 1998 року начальника Харківського інституту льотчиків
ВПС, позивач був зарахований курсантом цього інституту та в той же день був
призваний на військову службу через Личаківський районний військовий комісаріат
м. Львова.

01
листопада 2002 року, після закінчення вказаного інституту був призначений
заступником начальника штабу 374-го окремого батальйону аеродромно - технічного
забезпечення 14-го авіаційного корпусу.

04
листопада 2005 року був призначений начальником штабу - заступником командира
військової частини А 1547, де проходить військову службу по даний час.

При
оформленні особової справи ОСОБА_1 безпосередньо перед випуском з Інституту ВПС
в 2002 році співробітниками кадрового органу інституту було зроблено помилкові
записи стосовно початку військової служби. Відповідно до цих записів, початком
військової служби є день зарахування до вказаного інституту - 25 липня 1998
року. Встановлення такої дати початку військової служби співробітниками
кадрового органу пояснювалось вимогами законодавства, чинного на момент
оформлення особової справи.

Позивач
звернувся до командування військової частини А 1547 з проханням зарахувати
період навчання в Львівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою
імені Героїв Крут до загального строку військової служби та до безперервної
військової служби, однак отримав відмову.

Вважаючи
вказану відмову безпідставною, ОСОБА_1 змушений звернутись до адміністративного
суду за захистом своїх прав та інтересів.

В
обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що співробітниками
кадрового органу Харківського інституту льотчиків ВПС було невірно застосовано
ст. 24 Закону України "Про загальний військовий обов'язок і військову
службу", згідно якої (в редакції Закону від 25.03.1992 року, який був
чинним на момент навчання в Львівському військовому ліцеї), початком
перебування на військовій службі вважався день прибуття на навчання до
військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний в приписі, виданому
військовим комісаріатом для допризовників, призовників і військовозобов'язаних.

Відповідно до Закону України "Про
внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов'язок і
військову службу" № 766-ХІV від 18.06.1999 року, норма, що містилася у ст. 24 Закону
України "Про загальний військовий обов'язок і військову службу"
стосовно військових ліцеїв та військово-навчальних закладів та початку
проходження служби втратила чинність, а тому кадровим органом вказаного вище
Інституту, в порушення вимог ст. 58 Конституції України, була застосована
зворотна дія в часі ст. 24 вказаного Закону та встановлено днем початку
військової служби день зарахування до Інституту - 25 липня 1998 року, що
призвело до значного звуження обсягу його прав у сфері проходження військової
служби, а саме - до незарахування позивачу до вислуги років та до безперервної
служби строку навчання в ліцеї.

Позивачем
стверджується, що таке незарахування строку навчання до вислуги потяло за собою
порушення його прав на отримання щомісячної надбавки за вислугу років та
щомісячної надбавки за безперервну військову службу, які передбачені чинним
законодавством.

Позивач
вважає, що командування військової частини А 1547, фактичною відмовою від зарахування навчання в
ліцеї до вислуги років та до безперервної служби порушує вимоги ст. 59 Статуту
внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої обов'язок
показувати приклад неухильного виконання вимог законодавства, забезпечувати
соціальну та правову захищеність підлеглих покладено на командирів
(начальників).

ОСОБА_1, вважаючи, що способом
усунення порушень його законних прав та інтересів може бути зобов'язання
командування військової частини А 1547 вчинити певні дії, в позовній заяві
просить: зобов'язати командира військової частини А 1547 встановити початком
його військової служби день зарахування до Львівського військового ліцею (на
даний час - Львівський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою імені
Героїв Крут), а саме - 20 серпня 1995 року; зобов'язати командира військової
частини А 1547 зарахувати йому своїм рішенням строк його навчання в Львівському
ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут у загальний
строк військової служби та у строк безперервної служби, внести зміни в усі
відповідні документи, провести перерахунок вислуги років, вважаючи початком
військової служби день зарахування до Ліцею - 20 серпня 1995 року; зобов'язати
командира військової частини А 1547 провести перерахунок розміру щомісячної
надбавки за вислугу років на військовій службі до окладів за військовим званням
і основною чи тимчасовою посадою, встановленої п. 13.1 "Положення про
порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил
України", затвердженого Наказом Міністра оборони України № 75 від
05.03.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.03.2001 р.
за № 251/5442, Постановою Кабінету Міністрів України № 829 від 22.05.2000 року
(з послідуючими змінами та доповненнями) з 20 серпня 2005 року, в
розмірі 25 відсотків до окладів за військовим званням і основною чи тимчасовою
посадою, виходячи зі стажу військової служби 10 років; зобов'язати командира
військової частини А 1547 провести перерахунок розміру щомісячної надбавки за
безперервну військову службу, передбаченої п. 1.2 "Інструкції про порядок
і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних
Сила України", затвердженої наказом Міністра оборони України № 149 від
26.05.2003 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.05.03 року
за № 411/7732 з 20 серпня 2005 року в розмірі 30 відсотків грошового забезпечення,
виходячи зі стажу служби понад 10 років.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі,
просить їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача - військової частини А 1547 - в судове засідання
не з'явився, однак до суду надійшла заява за підписом командира військової
частини А 1547 підполковника Лобура В.М. про розгляд справи у відсутності
представника відповідача. Позовні вимоги визнаються повністю та не
заперечується проти задоволення адміністративного позову.

Суд,
заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає
заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом
встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 22
Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав
і свобод в Україні.

Згідно ст.
58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Відповідно до практики тлумачення Конституційним судом України принципу
незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (Рішення
Конституційного Суду України від 05.04.2001 року та від 02 липня 2002 року), закони та інші
нормативно - правові акти України не поширюються на правовідносини, які виникли
і не закінчилися до набуття чинності таких законів та інших нормативно-правових
актів.

Рішенням
Конституційного Суду України "Про офіційне тлумачення ст.ст. 58, 78, 79,
81 Конституції України та ст.ст. 243-21, 243-22, 243-25 Цивільного
процесуального кодексу України" від 13 травня 1997 року № 1-зп було
встановлено, що ст. 58 Конституції України закріплює один з найважливіших
загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно - правові
акти не мають зворотної дії в часі.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією
стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і
громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого
нормативно-правового акта.

Як
встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 в період з 20 серпня 1995 року по 13
червня 1998 року навчався у Львівському державному ліцеї з посиленою військово
- фізичною підготовкою імені Героїв Крут
(далі - Ліцей), що підтверджується відповідними витягами з наказів начальника
цього ліцею № 115 від 13.06.1998 року та № 121 від 22.06.1998 року.

Встановлено, що цей ліцей був утворений відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 490 від 19.08.1992 року "Про реформу системи
військової освіти" на базі Львівської республіканської спецшколи-інтернату і Постановою Кабінету
Міністрів України № 643 від 13.06.1996 року був з 01.07.1996 року
реорганізований у Львівський державний ліцей з посиленою військово - фізичною підготовкою імені Героїв Крут, що
підтверджується довідкою цього ліцею № 308 від 23.08.06 року. Ліцей відносився
до системи військової освіти, тобто мав статус військово - навчального закладу.

Відповідно
до ст. 24 Закону України "Про загальний військовий обов'язок і військову
службу" та згідно п. 4 Розділу І "Тимчасового положення про
проходження військової служби солдатами, матросами і старшинами",
затвердженого Указом Президента України від 13.05.1993 року № 174/93, чинних в
період здійснення правовідносин щодо навчання в Ліцеї, початком перебування на
військовій службі вважався день прибуття на навчання до військово-навчального
закладу (військового ліцею), вказаний в приписі, виданому військовим
комісаріатом для допризовників, призовників і військовозобов'язаних.

В даному
випадку правовідносини щодо проходження військової служби в Збройних Силах
УкраїниОСОБА_1 виникли 20 серпня 1995 року і на день набрання чинності Законом
України "Про внесення змін до Закону України "Про загальний
військовий обов'язок і військову службу" № 766-ХІV від 18 червня
1999 року (відповідно до якого норма, що містилася у ст. 24 Закону України
"Про загальний військовий обов'язок і військову службу" стосовно
військових ліцеїв та військово-навчальних закладів втратила чинність) не
припинилися.

З огляду
на викладене суд вважає, що застосування кадровим органом Харківського
інституту льотчиків ВПС зворотньої дії в часі ст. 24 Закону України "Про
загальний військовий обов'язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25
березня 1992 року, викладеної відповідно до Закону України "Про внесення
змін до Закону України "Про загальний військовий обов'язок і військову службу"
№ 766-ХІV від 18 червня 1999 року, є неправомірним і призвело до
звуження обсягу прав позивача у сфері проходження військової служби, що
виявилось у незарахуванні позивачу до вислуги років та до безперервної служби
строку навчання в Ліцеї.

Суд вважає
підставним твердження позивача, що він з
20 серпня 2005 року набув права на отримання щомісячної надбавки за вислугу
років на військовій службі до окладів за військовим званням і основною чи
тимчасовою посадою в розмірі 25%, встановленої п. 13.1 "Положення про порядок
виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України",
затвердженого Наказом Міністра оборони України № 75 від 05.03.2001 року,
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.03.2001 р. за № 251/5442,
Постановою Кабінету Міністрів України № 829 від 22.05.2000 року (з послідуючими
змінами та доповненнями) і щомісячної надбавки за безперервну військову службу
у відсотках до грошового забезпечення залежно від стажу служби в розмірі 30%
грошового забезпечення, встановленої п. 1.2 "Інструкції про порядок і
умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних
Сила України", затвердженої наказом Міністра оборони України № 149 від
26.05.2003 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.05.03 року
за № 411/7732.

Суд
прийшов до такого висновку виходячи з
того , що згідно довідки військової частини А 1547 від 29.07.2008 року № 377 на
підставі розпорядження Міністра оборони України від 30.03.2005 року № 248/8/99 на виконання пункту 2 наказу Міністра оборони
України від 26.05.2003 року № 149 „ Про затвердження інструкції про порядок і
умови виплати щомісячної надбавки за
безперервну службу військовослужбовцям збройних сил України „
військовослужбовцям військової частини А 1547
з вислугою понад 10 років з
березня 2005 року по грудень 2007 року
виплачувалась щомісячно надбавка за безперервну військову службу в
розмірі 30 % грошового
забезпечення .

Отже ,
суд вважає , що оскільки в період з березня 2005 року по грудень 2007
року військовослужбовці в/ч А 1547
отримували щомісячну надбавку за безперервну військову службу в Збройних
силах України відповідно до вимог Інструкції
про порядок і умови виплати щомісячної
надбавки за безперервну військову
службу в Збройних силах України ,
затвердженої Міністром оборони України № 149 від 26.05.2003 року зі змінами та доповненнями , для цієї виплати був наявний фонд грошового забезпечення , рішення про таку
виплату прийнято Міністром оборони України , а тому позивач ОСОБА_1 безпідставно був позбавлений цієї виплати в
зв'язку із не зарахуванням його у строк військової служби навчання у
військовому ліцеї .

Відповідно до розпорядження Міністра оборони України від 30.03.2005 року №
248/8/99 військовослужбовцям в/ч А 1547 з вислугою понад 10 років з березня 2005
року виплачувалась щомісячно
надбавка за безперервну військову службу в розмірі 30 % грошового
забезпечення , а тому ОСОБА_1 за вказаний період має право на отримання такої ж надбавки , і у тому ж розмірі .

Суд
вважає , що оскільки ОСОБА_1 безпідставно не зараховано у строк проходження
військової служби період навчання у
Львівському державному ліцеї з посиленою
військово-фізичною підготовкою імені
Героїв Крут , то він має таке право на перерахунок розміру щомісячної надбавки за вислугу років з 20 серпня 2005 року
виходячи із стажу військової служби понад 10 років у розмірі 25% до окладу за військовим званням і основною чи тимчасового посадою відповідно до п. 13.1 „Положення про порядок
виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України , затвердженого наказом
Міністерства оборони України № 75 від 05.03.2001 року .

Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України,
затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-ХІV, визначено
загальні права та обов'язки військовослужбовців Збройних Сил України, їх
взаємовідносини, обов'язки основних посадових осіб, правила внутрішнього
розпорядку у військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються військові
частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові
навчальні заклади Збройних Сил України.

Зокрема,
згідно ст. 58 Статуту, командир (начальник) відповідно до посади, яку він
займає, повинен виконувати сам і вимагати від підлеглих виконання вимог
Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших
нормативно - правових актів.

Статтею 59
Статуту покладено обов'язок на командирів (начальників) показувати приклад
неухильного виконання вимог законодавства, забезпечувати соціальну та правову
захищеність підлеглих.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 72 КАС України,
обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо
проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо
достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Зазначені вище обставини не
заперечуються сторонами, а в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх визнання представником відповідача.

Відповідно
до вимог ст. 136 КАС України, відповідач може визнати адміністративний позов
протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Судове рішення у
зв'язку з визнанням адміністративного позову ухвалюється за правилами,
встановленими ст. 112 цього Кодексу.

Згідно з
ч. 3 ст. 112 КАС України, у разі повного визнання відповідачем
адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про
задоволення адміністративного позову.

Аналізуючи
та оцінюючи у матеріалах справи докази, суд вважає відмову командування
військової частини А 1547 зарахувати ОСОБА_1 своїм рішенням строків навчання у
Львівському державному ліцеї з посиленою військово - фізичною підготовкою імені Героїв Крут
безпідставною, неправомірною та такою, що порушує права позивача у сфері
проходження ним військової служби.

Способом
усунення порушеного права позивача є зобов'язання командира військової частини
А 1547 вчинити певні дії щодо внесення відповідних змін до особової справи
позивача, що останній і просить.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

Таким
чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, приходить до висновку, що визнання представником відповідача
заявленого адміністративного позову не
суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому
командира військової частини А 1547 слід зобов'язати вчинити дії, про які позивач
просить в своєму адміністративному позові.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 11, 71, 72,
86, 112, 136, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 186, 254 КАС України, на підставі
ст.ст. 3, 8, 19, 22, 24, 43, 55, 56 Конституції України, ст. 2 Закону України
"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей", ст. 24 Закону України "Про загальний військовий обов'язок і
військову службу" (в редакції від 25.03.1992 року), п. 4 Розділу І
"Тимчасового положення про проходження військової служби солдатами,
матросами і старшинами", затвердженого Указом Президента України від
13.05.1993 року № 174/93, ст.ст. 58, 59 "Статуту внутрішньої служби
Збройних Сил України", затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №
548-ХІV, Постанови Кабінету Міністрів України № 829 від
22.05.2000 року (з послідуючими змінами та доповненнями), Наказу Міністра
оборони України № 75 від 05.03.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20.03.2001 р. за № 251/5442, п. 1.2 "Інструкції про
порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в
Збройних Силах України", затвердженої наказом Міністра оборони України №
149 від 26.05.2003 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України
28.05.03 року за № 411/7732, Постанови Пленуму Верховного Суду України від
01.11.1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні
правосуддя", суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов
ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати командира військової
частини А 1547 встановити початком військової служби ОСОБА_1 день його зарахування
до Львівського військового ліцею (на даний час - Львівський ліцей з посиленою
військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут), а саме - 20 серпня 1995 року
та зарахувати ОСОБА_1 строк його навчання в Львівському ліцеї з посиленою
військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут у загальний строк військової
служби та у строк безперервної служби, внести зміни в усі відповідні документи,
провести перерахунок вислуги років, вважаючи початком військової служби день
зарахування до Ліцею - 20 серпня 1995 року.

Зобов'язати командира військової
частини А 1547 провести ОСОБА_1 перерахунок розміру щомісячної надбавки за
вислугу років на військовій службі до окладів за військовим званням і основною
чи тимчасовою посадою, встановленої п. 13.1 "Положення про порядок виплати
грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України",
затвердженого Наказом Міністра оборони України № 75 від 05.03.2001 року,
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.03.2001 р. за № 251/5442,
Постановою Кабінету Міністрів України № 829 від 22.05.2000 року (з послідуючими
змінами та доповненнями) з 20 серпня 2005 року виходячи зі стажу військової
служби понад 10 років у
розмірі 25 відсотків до окладу за військовим званням і основною чи тимчасовою
посадою.

Зобов'язати командира військової
частини А 1547 провести ОСОБА_1 перерахунок розміру щомісячної надбавки за
безперервну військову службу, передбаченої п. 1.2 "Інструкції про порядок
і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних
Силах України", затвердженої наказом Міністра оборони України № 149 від
26.05.2003 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.05.03 року
за № 411/7732 та наказу Міністра оборони України від 30.03.2005 року № 248/8/99
за період з 20.08.2005 року по 31 грудня 2007 року виходячи зі стажу служби понад 10 років в
розмірі 30 відсотків до грошового забезпечення.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку
до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський
міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження в 10-денний строк з дня
складання постанови суду в повному обсязі
і поданням після подачі заяви про апеляційне оскарження
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду справи.

ГОЛОВУЮЧИЙ