Справа № К-37876/06
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2008-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

22 квітня 2008 р.
Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Федорова
М.О.

суддів: Брайка
А.І.

Голубєвої
Г.К.

Карася
О.В.

Рибченко
А.О.

секретар судового засідання Патюк А.О.

за участю представників згідно
журналу судового засіданні від 22.04.08р. (в матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу Вільнянської МДПІ Запорізької області на постанову
господарського суду Запорізької області від 18.08.2006 та ухвалу Запорізького
апеляційного господарського суду від 15.11.2006

у справі № 11/420/06-АП

за позовом СПД-ФО ОСОБА_1

до Вільнянської МДПІ Запорізької області

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа
ОСОБА_1звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до
Вільнянської міжрайонної Державної податкової інспекції Запорізької області про
визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 10.05.2006р.
№/1.

Постановою господарського суду Запорізької області від
18.08. 2006, яку залишено без змін ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від
15.11.2006 у справі № 11/420/06-АП, позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеними рішеннями судів попередніх інстанцій,
відповідач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду
України, в якій просить їх скасувати та прийняти нове, яким відмовити в
задоволені позову.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішенні спору по даній справі порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх в судовому засіданні представників
сторін, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, Вищий
адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що в період з
31.01.2006р. по 11.02.2006р., уповноваженими фахівцями Вільнянської міжрайонної
Державної податкової інспекції Запорізької області проведена планова
документальна перевірка Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з
01.10.2002р. по 30.09.2005р.

За результатами перевірки складений Акт № 4/17/ від 21.02.2006р.
На підставі якого та в результаті апеляційного узгодження податкового
зобов'язання, в порядку, визначеному п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року N 2181 -III, керівником Вільнянської міжрайонної Державної
податкової інспекції Запорізької області 10.05.2006р. прийнято податкове
повідомлення-рішення №/1.

Згідно з пп. 4.2.2 б) п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
від 21 грудня 2000 року № 2181 -III, відповідно до п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.8.1 п.
7.8 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 3 квітня 1997
року N 168/97-ВР, на підставі пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року N 2181-III, Приватному підприємцю ОСОБА_1 визначено суму
податкового зобов'язання за платежем: 14010100 - податок на додану вартість, у
розмірі 25 671,36грн. У тому числі за основним платежем - 16 434,24грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 9 237,12грн.

Визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № /1 від
10.05.2006р. було предметом судового позову.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду погоджується з висновками
судів першої та апеляційної інстанцій щодо задоволення позовних вимог з огляду
на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, приватний підприємець ОСОБА_1
зареєстрований як фізична особа -
суб'єкт підприємницької діяльності 17.03.1999р. Вільнянською
райдержадміністрацією Запорізької області і здійснював торгівельну діяльність
за спрощеною системою оподаткування на підставі свідоцтва про сплату єдиного
податку Б №237402 від 01.01.2005р., виданого Вільнянською МДПІ.

У зв'язку з прийняттям Закону України від 25.03.05 №2505-ІУ "Про
внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2005
рік" та деяких інших законодавчих актів, яким, зокрема, змінено умови
добровільної та обов'язкової реєстрації платниками податку на додану вартість
суб'єктів господарювання - платників єдиного податку, позивач 28.04.2005р. був
зареєстрований платником податку на додану вартість (свідоцтво №63816360).

Статтею 1 Закону України від 03.06.2005р. №2642-ІУ "Про внесення змін
до деяких законів України" внесено зміни до Закону України "Про
податок на додану вартість", у зв'язку з чим суб'єкти спрощеної системи
оподаткування, обліку і звітності з дати набуття чинності вказаним Законом
(30.06.2005р.) незалежно від загальної суми від здійснення ними операцій з
поставки товарів та послуг отримали право не реєструватися в якості платників
ПДВ на підставі підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону.

Підпунктом "в" абзацу першого пункту 9.8 статті 9 Закону України
"Про податок на додану вартість" передбачено, що реєстрація платника
ПДВ діє до дати її анулювання, яка відбувається у випадках, якщо особа,
зареєстрована як платник податку, реєструється як платник єдиного податку або
стає суб'єктом інших спрощених систем оподаткування, які визначають особливий
порядок нарахування чи сплати податку на додану вартість, відмінний від тих, що
встановлені цим Законом, чи звільняють таку особу від сплати цього податку
за рішенням суду або з будь-яких інших
причин.

При цьому відповідно до вказаного пункту Закону, за заявою платника податку
здійснюється анулювання реєстрації лише у випадку якщо платник податку, який до
місяця, в якому подається заява про анулювання реєстрації, є зареєстрованим
згідно з положенням підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону більше
двадцяти чотирьох календарних місяців, включаючи місяць реєстрації, та має за
останні дванадцять поточних календарних місяців обсяги оподаткованих операцій,
менші за визначені зазначеним підпунктом.

Анулювання реєстрації на підставах, визначених у підпунктах "б" -
"г" цього пункту (що має місце в даному випадку), здійснюється за ініціативою
відповідного податкового органу або такої особи.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку про те, що при відсутності
волевиявлення позивача бути платником податку на додану вартість, нарахування
йому зобов'язань з цього податку після набуття чинності Законом України від
03.06.2005р. №2642-ІУ "Про внесення змін до деяких законів України" є
таким , що не відповідає вимогам діючого законодавства.

За змістом ч.1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд
касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення
- без змін, якщо визнає, що суди не допустили порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних
дій.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильності зазначених висновків
судів попередніх інстанцій, зроблених у відповідності з вищеназваними нормами
матеріального права, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування
оскаржуваних судових рішень не встановлено.

З огляду на вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційна скарга Вільнянської
МДПІ Запорізької області задоволенню не підлягає, а ухвала постанова
господарського суду Запорізької області від 18.08.2006 та ухвала Запорізького
апеляційного господарського суду від 15.11.2006 у справі № 11/420/06-АП -
залишаються без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Вільнянської МДПІ
Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Запорізької області від 18.08.2006 та ухвалу
Запорізького апеляційного господарського суду від 15.11.2006 у справі №
11/420/06-АП - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий

М.О.Федоров

Судді

А.І. Брайко

Г.К. Голубєва

О.В. Карась

А.О.Рибченко

З оригіналом згідно

Відповідальний секретар А.О.Патюк