Справа № 22-а-5445/08
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2008-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:
Головуючого судді - Бенедик А.П.,
Суддів -
Кононенко З.О., Калиновського В.А.
повідомлених осіб в судове засідання ніхто не прибув
відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та соціального захисту
населення Сумської міської ради на постанову Ковпаківського районного суду м.
Суми від 26.06.2008 року по справі №
до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради
про визнання
бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення коштів
ОСОБА_1, звернувся до
Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до Управління
праці та соціального захисту населення Сумської міської ради, в якому
просив визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської ради; зобов'язати
Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради
здійснити перерахунок йому щорічної допомоги на оздоровлення; стягнути
недосплачену суму одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2004 рік -
1158, 30 грн., за 2005 рік - 1290,00 грн., за 2006 рік - 1630, 00 грн., за 2007
рік - 1880,00 грн., загальною сумою недосплачених коштів 5858,30 грн.,
відповідно до ст. 48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та рішення Конституційного Суду України від
09.07.2007 року №6-рп/2007.
Постановою Ковпаківського
районного суду м. Суми від 26.06.2008 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано
протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення
Сумської міської ради щодо не проведення перерахунку і виплати щорічної
допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 за 2007
рік; стягнуто на користь ОСОБА_1 з Управління праці та соціального захисту
населення Сумської міської ради щорічну допомогу на оздоровлення, відповідно
Справа №22-а-5445/08 Головуючий 1 інстанції:
Кондратенко М.В. Категорія: 50
Доповідач: Калиновський В.А.
соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», що становить за 2007 рік 1880,00 грн.; в іншій частині позовних вимог
відмовлено у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.
Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову.
В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції,
при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме:
Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік», Бюджетного Кодексу України,
Цивільного Кодексу України, ст. 95 Конституції України, ст. 52 КАС України.
суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої
інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач
має статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - є
учасником ліквідації наслідків аварії і відноситься до 2-ї категорії. Ця
обставина підтверджується копією посвідчення серії А за №226130 /а.с. 6 /. Відповідно до вимог ст.ст. 48 , 71 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" /надалі Закону/, позивач має право на
отримання щорічної матеріальної допомоги
на оздоровлення у розмірі 5-ти
мінімальних заробітних плат, який визначається на момент виплати коштів.
Відповідно до ст. 71 вказаного Закону, дія його положень не може призупинятись
іншими законами, крім законів про внесення
змін до нього. Розмір мінімальної заробітної плати затверджується
щорічно Законом України "Про Державний бюджет України " на
матеріальної допомоги на оздоровлення
виплачувались ОСОБА_1за період 2004-2007
р. включно Управлінням праці та соціального захисту населення Сумської міської
ради, про що останній не заперечував у судовому засіданні суду
першої інстанції. Також ця обставина
зазначена у письмовому запереченні на позов щодо виплати коштів, у відповіді на
звернення позивача про здійснення перерахунку
матеріальної допомоги /а.с. 4,
13/. Так, суми виплаченої допомоги
складають: за 2004 р. - 26 грн. 70
коп.; за період 2005-2007 р. включно - по 120,00 грн., які визначені Кабінетом
Міністрів України Постановами № 836 від 26.07.1996 року та № 562 від
Однак, кошти виплачувалась у менших розмірах,
ніж передбачено ст. 48 Закону.
Колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що Управління праці та
соціального захисту населення Сумської міської ради при визначенні розміру
щорічної матеріальної допомоги на
оздоровлення у 2004-2007 повинно було керуватись положеннями Законів України
"Про державний бюджет України» на відповідний період при визначенні
розміру мінімальної заробітної плати.
Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про те, що доводи відповідача, зазначені у запереченні на позов про
виплату коштів на оздоровлення у менших розмірах відповідно до сум, що
встановлені постановами Кабінету Міністрів України, не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки постанови Уряду, як підзаконні нормативно-правові акти, повинні
відповідати Законам та Конституції України.
Відповідно до ст. ст. З, 8, ч. 2 ст. 19, ст.
22 , п.1 ст. 92 Конституції України, людина, її життя і
здоров"я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні
найвищою соціальною цінністю. Права і свободи
людини та їх гарантії визначають
зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою
діяльність. Утвердження і забезпечення прав
і свобод людини є головним обов'язком держави.
В Україні визнається і діє верховенство
права. Конституція України, норми якої є нормами прямої дії, має найвищу
юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на її
основі і повинні відповідати їй.
Органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Права і свободи людини і громадянина,
закріплені Конституцією України, не є вичерпними. Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або
внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.
Виключно законами України визначаються права
і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов'язки громадянина.
Відповідно до ст. 64 Конституції України,
право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть
бути обмежені, у тому числі зупинення дії законів чи окремих їх положень, лише
в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.
Постанова Пленуму Верховного Суду України від
01.11.1996 р. за № 9 "Про застосування Конституції
України при здійсненні правосуддя" зазначає, що оскільки Конституція
України має найвищу юридичну силу і її норми є нормами прямої дії, суди
при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого
нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх
необхідних випадках застосовувати Конституцію України як акт прямої дії. Судові
рішення мають ґрунтуватись на Конституції України, а також на чинному
законодавстві, яке не суперечить їй.

Також необхідно враховувати, що
нормативно-правові акти державного чи іншого органу підлягають оцінці на
відповідність їх як Конституції, так і закону. Якщо нормативно правовий акт не
відповідає чи суперечить законові, необхідно застосовувати закон, який регулює
ці правовідносини.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про те, що постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996
року та № 562 від 12.07.2005 року щодо встановлення розміру виплат коштів у
менших сумах, ніж передбачено ст. 48 Законом України " Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", обмежили соціальні права громадян, які гарантовані Законом,
Конституцією України.

Крім того, рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року №6
рп/2007 р. по справі № 1-29 щодо відповідності Конституції України деяких
положень Закону України "Про державний бюджет України" («Справа про
соціальні гарантії громадян») визнані неконституційними положення про зупинення
на 2007 рік дію абзаців з другого по сьомий частини першої і частини третьої,
абзаців з другого по сьомий частини четвертої та частини сьомої ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи", що передбачають право громадян на
соціальні виплати. Цим рішенням зазначено, що закон про Державний бюджет
України, як правовий акт, чітко зумовлює поняття бюджету як плану формування та
використання фінансових ресурсів, стосується виключно встановлення доходів та
видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний
захист та соціальне забезпечення. Тому, цим законом не можуть вноситись зміни,
зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватись інше правове
регулювання відносин, що є предметом інших законів України. А невиконання
державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у
нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що призводить до
порушення принципів соціальної, правової держави.

Незважаючи на вимоги ст. 48 Закону щодо
гарантій виплати позивачу матеріальної допомоги, рішення Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року № 6 рп/2007 р. по справі № 1-29, Управління праці і
соціального захисту населення Сумської
міської ради, отримавши письмове звернення
позивача про усунення допущених порушень його прав при виплаті
щорічної допомоги на оздоровлення, не вжило дієвих заходів по їх поновленню.

Указом
Президента України "Про порядок офіційного оприлюднення
нормативно-правових актів та набрання ними чинності" за № 503/97 від 10.06.1997 р. встановлено
порядок набрання чинності
нормативно-правових актів, які приймаються Верховною Радою, Кабінетом
Міністрів, Президентом України. Відповідно до положень зазначеного Указу, позивач мав знати ще на час отримання щорічної
матеріальної допомоги за період 2004-2006р., на підставі обізнаності з діючим законодавством, про відповідний
розмір такої щорічної допомоги та на яку має право згідно ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи ". Тобто, про порушення своїх прав ОСОБА_1повинен був дізнатись
при виплаті коштів у зазначений період та мав право звернутись до суду за їх
захистом відповідно до норм діючого процесуального законодавства.

Однак, за захистом своїх прав у судові
інстанції ОСОБА_1 не звертався до 2008 року, чим пропустив строки звернення до
суду. А відповідну заяву про поновлену
пропущеного процесуального строку останній під час розгляду цієї справи до суду
не подавав, доказів пропуску такого строку з можливих поважних причин не надав.

Відповідач у своїй заяві - запереченні на
позов наполягає на застосуванні наслідків пропущення строків звернення до суду
стосовно позовних вимог про стягнення коштів на оздоровлення за період 2004-2006 р., що, відповідно до
ч.1 ст.100 КАС України, є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Колегія суддів погоджується з висновком суд
першої інстанції стосовно того, що позов
ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню
- в частині визнання протиправною
бездіяльність Управління праці соціального захисту населення Сумської міської
ради щодо не проведення перерахунку виплати щорічної матеріальної допомоги на
оздоровлення за 2007 рік у сумі 1880,00 грн., оскільки у березні виплачено 120 грн., а на день виплати коштів мінімальна
заробітна плата, відповідно до Закону
України "Про державний бюджет на 2007 рік", становила 400,00 грн.;
отже, сплаті підлягало 2000,00 грн. / 400 х 5 /. Таким чином, різниця недоплати
становить : 2000 - 120 = 1880 грн.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини щодо отримання коштів,
передбачених ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; оскільки
права позивача на отримання належних коштів, передбачених Законом, порушені, то
вони підлягають судовому захисту.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Ковпаківського
районного суду м. Суми від 26.06.2008 року
по справі № 2-А-84/08 прийнята з дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Сумської
міської ради на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.06.2008
року по справі № 2-А-84/08 -
залишити без задоволення.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від
26.06.2008 року по справі № 2-А-84/08
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Сумської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання
вчинити певні дії та стягнення коштів - залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця з
дня складання ухвали у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо
до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
(підпис) А.П.
Бенедик

Судді (підпис) З.О. Кононенко

(підпис) В.А.
Калиновський

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний
14.10.2008 року

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного
суду В.А. Калиновський