Справа № 22-а-8174/08
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2008-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий 1-ї інст. Курілець
А.Р. Рядок
статзвіту № 48
Галицький районний суд м. Львова, №
Справа № 22-а-8174/08
Доповідач: Заверуха О.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2008
року м.
Львів

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Заверухи О.Б.,

суддів: Носа С.П., Довгополова О.М.,

при секретарі Романишин О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на
ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 27 березня 2008 року про
закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1до виконавчого
комітету Львівської міської ради про визнання недійсними: рішення від
06.05.2005 року № 406 «Про затвердження Положення про порядок врегулювання
питань самочинного будівництва у м. Львові», № 1224 від 18.11.2005 року «Про
внесення змін і доповнень до рішення виконавчого комітету від 06.05.2005 року №
406», -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1. звернулася до суду з
адміністративним позовом до виконавчого комітету
Львівської міської ради про визнання недійсними рішення від 06.05.2005 року
№406 «Про затвердження Положення про
порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові», рішення від 18.11.2005 року №1224 «Про
внесення змін і доповнень до рішення виконавчого
комітету від 06.05.2005 року №406».

26 вересня 2007 року суддею
постановлено ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі,
ухвалою суду від 27 березня 2008 року провадження в справі закрито.

Зазначена ухвала мотивована
тим, що оскаржуваними актами порушується право власності позивачки на
конструктивні елементи багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1, оскільки на
підставі цих рішень було узаконено самовільне будівництво власника квартири №
16 цього будинку. Відтак, на підставі п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд першої
інстанції прийшов до висновку про
закриття провадження у справі оскільки справу не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з
постановленою ухвалою, ОСОБА_1. подала апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу
та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС України право оскаржити
нормативно-правовий акт мають особи, щодо
яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких
буде застосовано цей акт. Вважає, що до неї було
застосовано спірні нормативно-правові
акти, оскільки їй відмовлено у захисті права саме на підставі оскаржуваних актів виконкому Львівської міської
ради.

Сторони в судове засідання не з»явились,
про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а
тому, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за
можливе проводити апеляційний розгляд у їхній відсутності.

Заслухавши
доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що
оскаржуваними актами порушується право власності позивачки на конструктивні
елементи багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1., а відтак, на підставі п.1 ч.1
ст. 157 КАС України закрив провадження в справі.

Однак з
такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

З матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1.
звернулася до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Львівської міської ради про
визнання недійсними рішення від 06.05.2005 року №406 «Про затвердження Положення про
порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові», рішення від 18.11.2005
року №1224 «Про внесення змін і доповнень до рішення виконавчого комітету від 06.05.2005
року №406».

Згідно п.1
ч.1 ст. 3 КАС України справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін
є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних
судів визначена ст. 17 КАС України. Так, відповідно до ч.1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на: 1)
спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної
дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну
службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами
владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу
укладання та виконання адміністративних договорів; 4) спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; 5) спори щодо
правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Для визначення
адміністративної юрисдикції необхідно вірно встановити суб'єктний склад та
предмет спору. У відповідності до п.7 ч.1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних
повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ним владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів
адміністративної справи, ОСОБА_1. звернулася з позовом до виконавчого комітету
Львівської міської ради. У відповідності до Закону України «Про місцеве
самоврядування» до системи органів місцевого самоврядування відносяться:
територіальна громада; сільська, селищна, міська ради; сільський, селищний,
міський голови; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та
обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл,
селищ, міст; органи самоорганізації населення. Таким чином, за критерієм
суб'єктного складу, позов пред'явлений фізичною особою до суб'єкта владних
повноважень - виконавчого комітету міської ради і його слід розглядати в
порядку адміністративного судочинства, оскільки компетенція адміністративних
судів поширюється на спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії).

Стосовно предмету спору, то як
вбачається із позовних вимог, ОСОБА_1. просить суд визнати недійсними: рішення
від 06.05.2005 року № 406 «Про затвердження Положення про порядок врегулювання
питань самочинного будівництва у м. Львові», № 1224 від 18.11.2005 року «Про
внесення змін і доповнень до рішення виконавчого комітету від 06.05.2005 року №
406».

У відповідності до
ст. 171 КАС України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних
справ щодо законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили
нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої
влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних
адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів владних
повноважень. Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких
його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде
застосовано цей акт.

Виконавчий комітет на
виконання наданих йому повноважень та функцій прийняв оскаржувані рішення і
саме в зв'язку з їх прийняттям позивач звернулася з позовом оскільки вважає, що
цими рішеннями порушуються її права. Таким чином, колегія суддів вважає, що
спірні правовідносини виникли саме в зв'язку з реалізацією органом місцевого
самоврядування своїх функцій та повноважень, КАС України визначає особливості
провадження в справах щодо оскарження нормативно-правових актів, а відтак,
такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу про закриття провадження
неповністю зясував обставини, що мають значення для справи та прийшов до
помилкового висновку про те, що наявний спір не слід розглядати в порядку
адміністративного судочинства, а тому, колегія суддів вважає, що оскаржувана
ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199,
202, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м.
Львова від 27 березня 2008 року про закриття провадження в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1до виконавчого комітету Львівської міської ради про
визнання недійсними: рішення від 06.05.2005 року № 406 «Про затвердження
Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові»,
№ 1224 від 18.11.2005 року «Про внесення змін і доповнень до рішення
виконавчого комітету від 06.05.2005 року № 406» - скасувати та направити справу
до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної
сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду
касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної
сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ч.3 ст. 160 КАС
України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий: О.Б.
Заверуха

Судді: С.П.
Нос

О.М.
Довгополов