Справа № 22а-1942/08
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2008-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-1942/08(11) Головуючий
суддя у 1-ій інстанції -
Категорія статобліку
- 41 Кофанов А.В.(справа
№2а-58/07)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
серпня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Нагорної Л.М. (доповідач)

суддів - Стежко В.А., Суховарова А.В.

при секретарі -
Гулій О.Г.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Вільнянської міжрайонної державної податкової
інспекції Запорізької області на постанову Вільнянського районного суду
Запорізької області від 16 жовтня 2007 року у справі № 2а-58/2007 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вільнянської міжрайонної державної
податкової інспекції Запорізької області про визнання дій неправомірними та
скасування податкового повідомлення, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2007 року позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним
позовом до Вільнянської міжрайонної
державної податкової інспекції Запорізької області / а.с. 21/, в якому просив
визнати неправомірним дії посадових осіб Вільнянської міжрайонної державної
податкової інспекції Запорізької області щодо оподаткування отриманої ним
спадщини в розмірі 13% та скасувати податкове повідомлення № /0 від
16 травня 2007 року , як таке, що суперечить чинному законодавству. Витрати,
пов'язані з розглядом даної справи, покласти на відповідача. Позовні вимоги
мотивував тим, що отримав у спадок лише право на земельну частку (пай), яка
перебуває в колективній власності ВАТ «Краснозапорізьке» Солоненської сільської
Ради Вільнянського району Запорізької області, розміром 4,35 в умовних
кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, посвідчене
сертифікатом, що ніяк не можна віднести до різновидів об'єктів комерційної
власності, які, відповідно до закону, підлягають оподаткуванню. Окрім того, він
отримав спадок 09 березня 2006 року, як син після смерті матері, тому є
спадкоємцем 1-го ступеня споріднення і тому такий спадкоємець не повинен
включати у податкову декларацію за наслідками 2005 року та наступних років
вартість такої спадщини та сплачувати з неї податок з доходів фізичних осіб,
відповідно до змін до Закону України до ст.. 13 Закону
України «Про податок з доходів фізичних осіб». Тому вважає податкові вимоги відповідача такими, що суперечать чинному
законодавству.

Постановою Вільнянського районного суду
Запорізької області від 16 жовтня 2007 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено повністю.

Не
погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на те, що оскаржувана постанова прийнята з
порушенням норм
матеріального права, просив скасувати постанову Вільнянського
районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2007 року, та винести
нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 В апеляційній скарзі апелянт посилається на
те, що суд невірно зрозумів положення статей 177 та 190 ЦК України, які саме
говорять про те, що сертифікат на право на земельну частку /пай/ слід розцінювати як майнове право,
оскільки він дає право вимоги, а тому його слід розглядати як об»єкт оцінки,
який не існує у матеріальній формі, але дає змогу отримувати певну економічну
вимогу. що відповідно до ч. «в» п. п. 13.2.1 та 13.2 ст. 13 Закону України №
889 оподаткуванню за ставкою, визначеною п.7.1 ст.7 вказаного Закону, підлягає
вартість об'єктів комерційної власності, до яких віднесено цінні папери (крім депозитного
(ощадного) іпотечного сертифікату), корпоративні права та майнові права,
успадковані будь-якими особами, незалежно від ступеня їх споріднення з
спадкодавцем. Згідно Постанови КМУ від 10.09.03р. № 1440 «Про затвердження
Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» до
об'єктів оцінки у нематеріальній формі належать фінансові інтереси (частки
(паї, акції), опціони, інші цінні папери та їх похідні, векселі, дебіторська і
кредиторська заборгованість тощо), а також інші майнові права, тобто, пай
відноситься до фінансового інтересу (комерційної власності), так як дає його
власникові право отримати певні активи або певний прибуток, а тому, на думку
апелянта, сертифікат на право на земельну частку (пай) є сам по собі матеріальним
благом, тобто має ознаки об'єкту цивільного права і може бути розцінений як
цінний папір, а зміст прав, які випливають із сертифікату на земельну частку /
пай/ є тотожним змісту комерційної власності. Надалі апелянт вказує, що судом
не враховано договір від 09.03.2006 року про розподіл спадкового майна,
відповідно до якого до позивача перейшло повністю спадкове майно - право на
земельну частку /пай /, і саме на цей об»єкт спадщини було винесене податкове
повідомлення № /0 від 16 травня
2007 року, тому не можна вважати, що спадщина ОСОБА_1згідно ст.. 1268 ЦК
України належить з моменту відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця -
з травня 2004 року.

Перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає , що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно
до свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, виданого 09 березня 2006 року, Вільнянською державною нотаріальною
конторою Запорізької області (а.с.14), ОСОБА_1, після смерті своєї матері -
ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, отримав спадкове майно, до якого, серед
іншого, увійшло право на 1/2 частину на земельну частку (пай) у землі, яка
перебуває у колективній власності ВАТ «Краснозапорізьке» Солоненської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області, розміром 4,35 в
умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на
місцевості), що належала спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на
земельну частку (пай) серії ЗП № 0216883, виданого Вільнянською районною
державною адміністрацією Запорізької області 13.05.2000 року та
зареєстрованого в Книзі реєстрації
сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 272, що підтверджується
витягом із журналу реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай),
виданим Вільнянським районним відділом земельних ресурсів Запорізької області
22.10.2004 р. за № 1662. Право на іншу 1/2 частину на земельну частку (пай) у
землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Краснозапорізьке» Солоненської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області,
розміром 4,35 в умовних кадастрових гектарах отримав брат позивача -
ОСОБА_3 /а.с.13/. Відповідно до договору
між братами ОСОБА_2 про розподіл спадкового майна, посвідченого державним
нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори 09 березня 2006 року,
ОСОБА_1 сину померлої, перейшло право власності на земельну частку /пай/ у
землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Краснозапорізьке» Солоненської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області,
вартістю 16 758 гривен / а.с.47 /.

У травні 2007 року ОСОБА_1. отримав податкове
повідомлення № /0
від 16 травня 2007 року про
визначення податкового зобов'язання в сумі 2178 грн. 54 коп. у зв'язку з
успадкуванням ним права на земельну частку (пай), яке виписувалось відповідачем, виходячи саме
з вище вказаної суми отриманого спадкового майна, та був зобов'язаний його сплатити в
тридцятиденний строк з дня отримання повідомлення (а.с.17).

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, визначивши, що сертифікат про
право на земельну частку (пай), відповідно до вимог ст. ст.1, 2 Закону України
«Про цінні папери і фондову біржу», не є приватизаційним цінним папером,
оскільки, виходячи зі змісту ст. 3 вказаного Закону, такі папери застосовуються
при приватизації державного майна, а не при розпаюванні майна колективних
сільськогосподарських підприємств.

Пункт 13.1 ст. 13 Закону № 889 дійсно передбачає, що
об'єкти спадщини платника податку поділяються з метою оподаткування на: п. «в»
- «об'єкт комерційної власності, а саме - цінний папір (крім депозитного
(ощадного), іпотечного сертифіката), корпоративне право, власність на об'єкт
бізнесу як такий, тобто власність на цілісний майновий комплекс, інтелектуальна
( промислова) власність або право на
отримання доходу за нею», п. «д» - «кошти, а саме готівкові кошти або кошти, що
зберігаються на рахунках спадкодавця, відкритих у банках та небанківських фінансових установах…»

Згідно з п.17 Перехідних положень Земельного
кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані
громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними
права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості)
відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є
дійсними до виділення власникам земельний часток (паїв) у натурі (на
місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів про право власності
на землю.

Доводи Вільнянської МДПІ відносно того, що
оподаткуванню підлягає отримана ОСОБА_1. спадщина в вигляді права на земельну
частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності , саме як об'єкт
комерційної власності - корпоративні та майнові права, що засвідчує земельний
сертифікат, і, на думку відповідача, це
є тотожним змісту комерційної власності, колегія суддів не приймає, оскільки це
є оціночним судженням відповідача, яке не ґрунтується на законі.

Судом першої інстанції також правильно було
вказано на те, що статтею 167 ГК України дано визначення поняття корпоративних
прав, а саме, це права особи, частка якої визначається у статутному фонді
(майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї
особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку
(дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої
відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та
статутними документами.

Статтею 12 Закону України «Про господарські
товариства» передбачено, що товариство є власником майна, переданого йому
учасниками у власність як вклад до статутного капіталу…, одержаних доходів…,
тобто, суб'єктом права власності на
такому підприємстві є саме підприємство як юридична особа. Земельний пай не дає
його власнику права на управління будь-яким підприємством чи одержання якихось
прибутків від діяльності господарської організації, більш того, право позивача
на земельну частку /пай/ зазначено лише
в умовних кадастрових гектарах без визначення меж ділянки.

Крім того, п. 14 Перехідних положень
Земельного кодексу України встановлена заборона до 01 січня 2007 року щодо
внесення права на земельну частку (пай) до статутних фондів господарських
товариств.

Позивач ОСОБА_1. не є членом ВАТ
«Краснозапорізьке» Солоненської сільської Ради Вільнянського району
Запорізької області. До цього часу позивач не реалізувала ані права вимоги на
відведення земельної частки (паю) в натурі, ані права витребувати майно в натурі.
Крім того, його право на земельну частку (пай) до статутного фонду товариства
не віднесено.

Таким чином, висновок суду першої інстанції,
що сертифікат на земельну частку (пай) - це є майнове право, і з метою
оподаткування його не можна розглядати як об'єкт комерційної власності поряд з
корпоративним правом, оскільки в ст.13 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» наведено вичерпний перелік того, що належить до групи об'єктів
комерційної власності, відповідає
обставинам справи.

Судом було встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тому,
відповідно до положень ч.5 ст.1268, ч.2 ст.1220 Цивільного кодексу України, які
визначають, що спадщина, незалежно від часу її прийняття, належить спадкоємцю з часу її відкриття, яким
є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст..1.2 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від
22.05.2003 року № 889-ІV (надалі Закон № 889) , яка діяла на час
виникнення спірних правовідносин ,
визначено, що «дохід - сума будь яких коштів, вартість матеріального і
нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних
паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність, або
нарахованих на його користь … протягом відповідного звітного податкового
періоду».

Стаття 4.1 Закону № 889 передбачає, що загальний річний
оподатковуваний дохід складається з загальних місячних оподатковуваних доходів
звітного року, до складу загального місячного оподатковуваного доходу
включається дохід у вигляді вартості успадкованого майна, у межах, що підлягає
оподаткуванню цим податком згідно з нормами ст..13 цього Закону ( ст.. 4.2.14).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити,
що в даному випадку, незалежно від часу отримання позивачем спадщини,
вирішальне значення має та обставина, що позивач отримав у спадок лише право на земельну частку /пай/ у землі,
яка перебуває у колективній власності ВАТ «Краснозапорізьке» Солоненської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області,
розміром 4,35 в умовних кадастрових гектарах, що не заперечує і відповідач, що
на час складання оспорюваного податкового повідомлення від 16 травня 2007 року
саме на суму 2178.54 гривни позивач не
був членом ВАТ «Краснозапорізьке» Солоненської сільської Ради Вільнянського
району Запорізької області і до цього часу він не реалізував ані права вимоги
на відведення земельної частки (паю) в натурі, ані права витребувати майно в
натурі, його право на земельну частку
(пай) до статутного фонду товариства не віднесено. Відповідач, посилаючись в
апеляційній скарзі на ст.. 9 Закону України
« Про колективне сільськогосподарське підприємство « № 2114 Х11, так і
не надав суду доказів того, що позивачу з часу отримання спадщини була нарахована якась частина прибутку підприємства, ,
та, за його бажанням виплачена або зарахована у збільшення частки в пайовому
фонді.

Як слідує із матеріалів справи та відповідно
до описової частини оскаржуваної постанови, в судовому засіданні вирішувалось
питання про скасування податкового повідомлення від 16 травня 2007 року за №
/0 на суму 21178.54 гривни, виписаного на ім.»я позивача. Відповідно
до резолютивної частини постанови визнані незаконними дії Вільнянської МДПІ
щодо визначення до сплати позивачу податку з доходів фізичних осіб на суму
2178.54 гривни і скасовується як незаконне податкове повідомлення від 16 травня
2007 року саме на суму 2178.54 гривни, та обставина, що судом допущена
механічна описка в номері повідомлення / пропущено одну цифру 2/ , не можу бути
підставою для відміни винесеної постанови, оскільки вказана описка може бути
усунена судом першої інстанції, оскільки рішення по справі іще не виконувалось.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції повно з'ясовані всі обставини даної справи, не були допущені
порушення норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст..195,198, 200 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Вільнянської
міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області залишити
без задоволення.

Постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути
оскаржена у місячний строк з дня її постановлення в повному обсязі до Вищого
адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 18 серпня
2008 року.

Головуючий:
Нагорна Л.М.

Судді:
Стежко В.А.

Суховаров
А.В.