Справа № 22-а-2015-Ф/2007
Суддя: Полянська В.О.
Дата ухвалення: 2007-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
грудня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого
судді: Моісеєнко ТІ.,

суддів Іщенка
В.І. Полянської В.О.,

при
секретарі: Брежнєвій
O.K.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Феодосії справу адміністративної
юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Керчі
про визнання дій неправомірними і зобов'язання зробити певні дії, за
апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Керчі на постанову
Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 09 жовтня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

04
вересня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в м. Керчі про визнання дій щодо відмови
проведення перерахунку пенсії неправомірними і зобов'язання провести
перерахунок призначеної раніше пенсії.

Вимоги
мотивовані тим, що 20 серпня 2007 року УПФУ в м. Керчі відмовило йому в
збільшенні розміру пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», не зважаючи на визнання неконституційним положень п. 12
ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якою було
припинено підвищення розмірів пенсії даної категорії пенсіонерів. Позивач
вважає, що дана відмова є незаконною і просив визнати дії відповідача
неправомірними і зобов'язати його підвищити розмір його пенсії на 123 грн.
починаючи з 09 липня 2007 року.

Постановою
Керченського міського суду АР Крим від 09 жовтня 2007 року позов ОСОБА_1
задоволено в повному обсязі.

Визнано
рішення УПФУ в м. Керчі від 20 серпня 2007 року неправомірним, і зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в м. Керчі збільшити ОСОБА_1 розмір пенсії
з 09 липня 2007 року на 123 грн. щомісячно, а з 01 січня 2007 року на 124 грн.
50 коп. щомісячно.

В
апеляційній скарзі УПФУ в м. Керчі просить скасувати дану постанову суду та
ухвалити по справі нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування своїх вимог апелянт посилається на неправильне застосування
судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування суттєвих
обставин по справі і надання неналежної правової оцінки доказам, які надавалися
апелянтом.

Справа №
22-а-2015-Ф/()7

Головуючий
у першій інстанції Белоусов
Е.Ф.

Суддя-доповідач Полянська В.О.

2

Апелянт
вказує, що Закон України «Про соціальний захист дітей війни» не передбачає яким
саме органом, за рахунок яких коштів, в якому процедурному порядку здійснюється
призначення та виплата вказаного підвищення пенсії.

Апелянт
звертає увагу на те, що ні даним Законом, ні іншими діючими законодавчими
актами України не визначено поняття терміну мінімальної пенсії за віком, а також,
відсутній механізм нарахування встановленої ст. 6 Закону пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії відповідно до вказаного Закону.

Окрім
цього, апелянт вважає, що судом першої інстанції не прийнята до уваги стаття 7
Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до якої
фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом,
здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Апелянт
вказує, що судом не прийнято до уваги, що Рішенням Конституційного Суду України
в справі № 1-29/2007 від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 не визнана неконституційною
ст. 62 ЗУ «Про державний
бюджет України на 2007 рік», яка передбачає, що розміри державних соціальних
гарантій на 2007 рік, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму,
установлюються відповідними законами й нормативно-правовими актами КМУ.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, якій є
пенсіонером за віком та має статус «дитина війни», має право, відповідно до ст.
6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-ІV від 18
листопада 2004 року на отримання надбавки у вигляді 30% мінімальній пенсії за
віком за рахунок коштів Державного Бюджету.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони зроблені на підставі
досліджених доказів, судом правильно встановлені фактичні обставини справи.

Відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії
або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за
віком.

Згідно з
ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету України.

З
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1,
який народився у 1942 році, є пенсіонером за віком і має статус „дитини
війни". Тобто має право на отримання державних соціальних гарантій,
передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішенням
Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення п. 12
ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» № 489-V від 19
грудня 2006 року, яким зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», визнані неконституційними.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що зупинення законом про
Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг,
компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення
іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами
України, не відповідає статтям 1, 3 частині 2 статті 6, частині 2 статті 8,
частині 2 статті 19, статтями 21, 22, пункту 1 частини 2 статті 92, частинами 1
та 2, 3 статті 95 Конституції України

3

Тобто,
Верховна Рада України не повноважна при прийнятті закону про Державний бюджет
України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів
України, зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати
визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

З
оглядом на вищенаведене, колегія суддів вважає, що УПФУ в м. Керчі не мало
правових підстав відмовляти ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії відповідно
до норм ст. 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної щодо відсутності механізму нарахування
виплат вказаної категорії соціальних гарантій є безпідставними, оскільки згідно
Конституції України за відсутності закону, регулюючого дані правовідносини,
повинен застосуватися закон, регулюючий подібні правовідносини.

Колегія
суддів вважає, що, розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і застосував закон, який їх регулює.

Проте,
колегія суддів не може погодитися з висновком суду щодо встановлення конкретної
суми щомісячної надбавки до розміру пенсії, що виплачується ОСОБА_1, оскільки
проведення нарахування або перерахунок пенсії не є компетенцією суду.
Здійснення перерахунку пенсії відповідно до Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" здійснюється органами
Пенсійного фонду України, тому

Постанова
суду, яка встановлює конкретну суму щомісячної надбавки до пенсії ОСОБА_1, є
неправомірною і підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови.

Відповідно
до п. 4 ч.1 ст. 202 КАС України порушення норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання є підставою
для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового
рішення.

Керуючись
ст. ст. 195, 198 п.3 ч.1, 202 п.3 ч.1, 205 ч.2, 207 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів судової палати по цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії,

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Керчі задовольнити частково.

Постанову
Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 09 жовтня 2007 року
скасувати.

Прийняти
по справі нову постанову, якою дії Управління Пенсійного фонду України в м.
Керчі щодо відмови проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно вимог ст. 6
Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнати неправомірними.

Зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в м. Керчі провести перерахунок,
призначеної ОСОБА_1 пенсії, відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», починаючи з 09 липня 2007 року.

У задоволенні
решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, однак
може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України
шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця.