Справа № 2-А-43/2008
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2008-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2- а- 43
П О С Т А Н О В А

І
М Е Н Е М У К
Р А Ї
Н И

03 вересня 2008 року Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого- судді: Вівдиченко Т.Р.

при секретарі: Орищук І.І.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача:
Хусаінової О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці справу за адміністративним позовом заступника військового прокурора
Чернівецького гарнізону в інтересах ОСОБА_1 до військової частини А0264 про
стягнення грошової компенсації за невикористане речове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до військової частини А0264 про стягнення грошової
компенсації за невикористане речове майно.

Посилався на те, що ОСОБА_1 проходив
військову службу у військовій частині А 0264 на посаді начальника розвідки 300
окремого механізованого полку Західного оперативного командування та був
звільнений наказом командувача
Сухопутних військ Збройних Сил України
від 14 листопада 2005 року №297.

Після його звільнення відповідач військова частина А0264 не відшкодувала матеріальні
цінності за невикористане речове майно, чим були порушені права та інтереси
ОСОБА_1 Так, згідно довідки-розрахунку № 115 від 05.12.2005 року зазначена
військова частина заборгувала йому грошові кошти в якості компенсації за
невикористане речове майно в сумі 4132 грн. 65 коп.

Вважає, що невиплата ОСОБА_1 грошової компенсації за речове майно порушує
його права та ст.9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 року; п. 27 Положення
“Про забезпечення військовослужбовців Збройних Сил речовим майном у мирний
час”, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року.
Просив адміністративний позов задовольнити та стягнути на користь ОСОБА_1 4132 грн. 65 коп. грошової
компенсації замість належного до видачі речового майна.

Позивач у судовому засіданні адміністративний позов підтримав. Пояснив, що
при звільненні йому не було виплачено грошову компенсацію за речове майно,
підтвердив обставини, викладені в позові. Просив адміністративний позов
задовольнити.

Представник позивача адміністративний позов підтримав. Вважає, що невиплата
грошової компенсації порушує права
ОСОБА_1, просив позов задовольнити та
стягнути на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за не отримане речове майно в
розмірі 4132 грн. 65 коп.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що
дію ч.2 ст.9 Закону України «Про “Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зупинено,
а тому вимоги позивача є безпідставними, просила в адміністративному позові
відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно ст.104 КАС
України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним
позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині А 0264
на посаді начальника розвідки 300 окремого механізованого полку Західного
оперативного командування. Позивач
наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 14 листопада 2005 року №297 та виключений
із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення (а.с.5).

Згідно
копії довідки-розрахунку №115 від 05.12.2005 року ОСОБА_1 не було виплачено
грошової компенсації за речове майно у розмірі 4132 грн. 65 коп. (а.с.4).

Речового майна на складі військової частини А0264 немає, що підтверджується
довідкою № 1167 від 01.11.2007 року (а.с.3).

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного
позову.

Як вбачається з пояснень представника
відповідача, військова частина А 0264 позов не визнає,
вважає, що командування частини діяло згідно вимог чинного законодавства.

Так, відповідно до ч.2 ст.9 Закону України “Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 року
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також
речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову
компенсацію замість них.

Відповідно до п.27 Положення “Про забезпечення військовослужбовців Збройних
Сил речовим майном у мирний час”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів
України від 28.10.2004 року, військовослужбовці, звільнені з військової служби
у запас з правом носіння військової форми одягу, за своїм бажанням можуть
одержати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову
компенсацію за нього.

Однак, п.2 ст.1 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних
коштів» від 07.02.2000 року, який вступив в дію з 11.03.2000 року, було
призупинено дію ч.2 ст. 9 Закону України
“Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” - в
частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням
грошової компенсації замість них та замість речового майна. Зазначений Закон не
скасований, Конституційним судом України неконституційним не визнаний, а тому
підлягає обов'язковому виконанню на всій території України.

Щодо вимоги позивача про стягнення грошової компенсації за речове майно до
11.03.2000 року, слід зазначити
наступне. Як вбачається з
довідки-розрахунку №115 від 05.12.2005 року ОСОБА_1 не було виплачено
грошової компенсації за речове майно до 11.03.2000 року на суму 1019 грн. 61
коп., після березня 2000 року на суму 3095грн. 64 коп. Однак, зважаючи на те, що позивач просить
стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію за речове майно, а
не саме речове майно в натурі - вказана вимога задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється
з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав , свобод чи
інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається з довідки-розрахунку №115 від 05.12.2005 року, ОСОБА_1 було
відомо про існуючу заборгованість ще 05.12.2005 року (а. с. 4).

Клопотання представника позивача про
поновлення пропущеного строку позовної давності є необґрунтованим, оскільки
останнім не було наведено жодної поважної причини пропущення строку звернення
до суду. Представник відповідача наполягала на застосуванні позовної давності,
а тому суд вважає, що пропущення строку звернення до суду також є підставою для
відмови у задоволенні адміністративного позову.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову та
приходить до висновку, що адміністративний позов військового прокурора
Чернівецького гарнізону в інтересах ОСОБА_1
необґрунтований та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12,14, 157, 159, 160, 161,
162, 186 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

В адміністративному позові
військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за
невикористане речове майно - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, встановленого КАС України, якщо таку заяву не було
подано.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного
суду через Першотравневий районний суд
м. Чернівці.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції може бути
подана протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення
в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий - суддя: ___________________ Вівдиченко Т.Р.