Справа № 2-589/2007
Суддя: Горейко М.Д.
Дата ухвалення: 2007-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
Постанова

Іменем України

23 липня
2007 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої
- судді Горейко М. Д.

секретаря Семенюка О.Ю.

з участю
позивача ОСОБА_1,

представника
відповідача (на підставі довіреності № 186 від 15.02.2007 року) Пенделя О.Я.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління МВС України в
Івано-Франківській області про стягнення матеріальної допомоги в сумі 2089 грн.
10 коп., компенсації за неотримане
речове майно в сумі 1902 грн.39 коп.,
середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в розмірі 11408
грн. 16 коп., інфляційних втрат в
розмірі 195 грн.58 коп. та 117 грн. 45 коп. відсотків річних, а всього 15712 грн. 68 коп., -

встановив:

ОСОБА_1
звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління МВС України в
Івано-Франківській області про стягнення матеріальної допомоги в сумі 2089 грн.
10 коп., компенсації за неотримане
речове майно в сумі 1902 грн.39 коп.,
середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в розмірі 11408
грн. 16 коп., інфляційних втрат в
розмірі 195 грн.58 коп. та 117 грн. 45 коп. відсотків річних, а всього 15712 грн. 68 коп. Позивач в
судовому засіданні підтримав позовні вимоги по мотивах наведених в позовній
заяві. Просив винести рішення яким позов задоволити.

Представник
відповідача в судовому засіданні позов визнав частково в частині виплати
компенсації за невикористане речове майно в сумі 1902 грн.39 коп., решту позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що позивач пропустив строк звернення до
суду, а окрім того, не може претендувати на виплату зазначених
сум, оскільки на виконання Указу №-926
були прийняті накази МВС України за №-149 та №-1236, якими передбачався порядок виплати грошового
забезпечення, в тому числі і
матеріальної допомоги. Така допомога є додатковим видом грошового забезпечення
і виплачується в межах фонду оплати праці. Оскільки УМВСУ в області не було
профінансовано відповідно до реальних потреб,
то матеріальна допомога позивачу не нараховувалась і не виплачувалась.

Що
стосується вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки
розрахунку в розмірі 11408 грн. 16 коп. в порядку ст.
117 КЗпП України, то дана норма
не поширюється на працівників органів внутрішніх справ. Також безпідставною є
вимога про компенсацію за несвоєчасну виплату,
оскільки матеріальна допомога є одноразовою виплатою.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши письмові
докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Судом
встановлено, що позивач перебував на
службі в УМВС України в Івано-Франківській області до 31.10.2005 року. Згідно
наказу №137 о/с від 27.10.2005 року він звільнений з органів внутрішніх справ
за ст.
63 п.ж Положення про проходження служби

рядовим
та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ від 29.07.1991
року, та вийшов на пенсію.

При
звільненні з органів МВС йому була нарахована компенсація за неотримане речове
майно на суму 1902 грн.39 коп., яка на
даний час не виплачена, що
підтверджується довідкою УБОЗ УМВСУ в області за №-15/860 від 20.03.2006 року
(а. с. 5). Тому позовна вимога ОСОБА_1
щодо стягнення з відповідача 1902 грн.39 коп. компенсації а речове майно
підлягає задоволенню.

У
відповідності до п.2 Указу Президента України від 04.10.1996 року за №-926/96
«Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та
оплати праці працівників органів внутрішніх справ», в редакції чинній на час служби
позивача, особам рядового і
начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується матеріальна
допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на рік.

На виконання
Указу №-926/96 МВС України прийняті накази №-149 від 29.06.1999 року та №-1236
від 01.11.2003 року, які розмежували
грошове забезпечення працівників міліції на основне та додаткове, та визначили порядок і умови оплати служби
працівникам органів внутрішніх справ. Щорічна грошова допомога в розмірі
місячного грошового забезпечення відповідно до п. 23 наказу МВС України №-1236
від 01.11.2003 року (а. с. 29зв.)
відноситься не до основного,
обов'язкового виду грошового забезпечення, яке виплачується незалежно від можливостей
бюджетного фінансування, а до
додаткового виду грошового забезпечення.

За
змістом п. 46 цього ж наказу МВС України ( а. с. 30 зв.) фактичні витрати на виплату згаданої
матеріальної допомоги, яка передбачена
Указом Президента України №-926/96,
відповідно до вимог норм бюджетного законодавства, проводяться тільки в межах затвердженого
фонду оплати праці.

Згідно
довідки УМВС України в Івано-Франківській області від 12.09.2005 року №5/974
(а. с. 23) та довідки від 27.01.2006
року за №-5/63 (а. с. 24) фінансування
коштів з державного бюджету на виплату грошового утримання 2001 - 2004 років
забезпечувало реальну потребу на 77, 5 відсотків, а у 2005 році - на 88, 9 відсотків, у зв'язку з чим матеріальна допомога за 2003
- 2005 роки ОСОБА_1. не призначалась і
не виплачувалась з об'єктивної причини.

Оскільки
згадана матеріальна допомога, як
додатковий вид грошового забезпечення,
не носить обов'язковий характер,
то і нема підстав вважати, що у
ОСОБА_1 виникло право на отримання ним у 2003-2005 роках визначених у позовній
заяві грошових сум.

Крім того, щодо вимог про стягнення компенсаційних сум
слід зазначити наступне.

Оплата
праці працівників органів внутрішніх справ регламентується спеціальним
законодавством про порядок проходження служби в органах внутрішніх справ, зокрема,
Законом України «Про міліцію»,
Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затвердженого
Постановою КМУ від 29.07.1991 року,
Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Указом Президії Верховної Ради
України від 29.07.1991 року №-1368 та іншим законодавством про ці органи. А
тому Кодекс законів про працю не поширюється на правовідносини щодо оплати
праці працівників УМВС і вимога позивача про стягнення середнього заробітку за
весь час затримки розрахунку в розмірі 11408 грн. 16 коп. є безпідставною.
Безпідставними є його вимоги про стягнення з відповідача в його користь
інфляційних втрат в розмірі 195 грн.58 коп. та 117 грн. 45 коп. відсотків
річних, оскільки між сторонами не
існувало грошового зобов'язання, за
невиконання якого б наставали штрафні санкції.

З огляду
на викладене, суд дійшов висновку, що позивачу слід відмовити в задоволенні
позовних вимог про стягнення грошових коштів: невиплачених сум матеріальної
допомоги за 2003 - 2005 роки, середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
сум інфляційних втрат та процентів річних.

У
відповідності до вимог ч. 3 ст. 94 та п.'З ч.3 Прикінцевих та
перехідних положень КАС України з Управління МВС України в Івано-Франківській
області слід стягнути в дохід державного бюджету 51 грн. судового збору, а з ОСОБА_1- в дохід державного бюджету 103
грн. 13 коп. (157, 13 грн. - 4 грн. - 51
грн. =103, 13 грн.) судового збору.

На підставі
викладеного, відповідно до ст. 21
КАС України, Указу Президента України
від 04.10.1996 року за №-926/96 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового
і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх
справ», п.п. 23, 46 наказу МВС України №-1236 від 01.11.2003
року, Закону України «Про міліцію», Положення про проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів внутрішніх справ,
затвердженого Постановою КМУ від 29.07.1991 року, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх
справ України, затвердженого Указом
Президії Верховної Ради України від 29.07.1991 року №-1368, Постанови Пленуму Верховного Суду України №13
від 24.12.1999 року „По практику застосування судами законодавства про оплату
праці", ч.3 ст. 94
та п.3 ч.3 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, керуючись
ст. ст. 159-163 КАС України, суд, -

постановив:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
з Управління У МВС України в Івано-Франківській області (м. Івано-Франківськ, вул.
Ак. Сахарова, 15) на користь ОСОБА_1(мешканця м. Івано-Франківська,АДРЕСА_1) - 1902 грн.39
коп. (одну тисячу дев'ятсот дві гривні 39 коп.) компенсації за неотримане
речове майно та в дохід державного бюджету 51 грн. судового збору.

Стягнути
з ОСОБА_1в дохід державного бюджету 102 грн. 13 коп. судового збору.

В решті вимог в
позові відмовити.

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. В разі подачі заяви про апеляційне оскарження
постанови суду, але апеляційна скарга не
була подана в строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається до
адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції
протягом 10 днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.