Справа № К-35317/06
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2008-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Ліпського Д.В. -
головуючий,

Амєліна С.Є. -
суддя-доповідач,

Гуріна М.І.,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову Здолбунівського районного
суду Рівненської області від 10 травня 2006 року та постанову судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду
Рівненської області від 17 жовтня 2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області про
стягнення грошової допомоги,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2003 року ОСОБА_1. звернулася в суд з вказаним
позовом.

Посилалася на те, що в порушення вимог Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми» відповідач призначив, але не виплачує
їй як одинокій матері допомогу на дитину, внаслідок чого виникла
заборгованість, яку просила стягнути в сумі 38,40 грн. щомісяця за період з 01
липня 2003 року по 01 січня 2004 року.

Також просила стягнути 10 000 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Останньою постановою Здолбунівського
районного суду Рівненської області від 10 травня 2006 року в задоволенні позову
відмовлено.

Постановою судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Рівненської області від 17 жовтня 2006 року рішення районного суду
скасовано та задоволено позов в частині відшкодування моральної шкоди в
розмірі 80 грн., в іншій частині -
відмовлено.

В касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права, позивачка просить скасувати судові
рішення та постановити нове про задоволення позову.

Перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія
суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з
1994 року позивачці як одинокій матері призначено допомогу на дитину, яка була
передбачена Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

З 01 січня 2002 року набула чинності нова редакція
вказаного Закону, яким не було передбачено державну допомогу одиноким матерям і
її виплати були припинені, в тому числі й позивачці.

З 01 січня 2003 року набули чинності зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», якими, зокрема, було
запроваджено державну допомогу одиноким матерям.

18 липня 2003 року позивачка звернулася до Управління праці та соціального захисту населення
Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області із заявою
про призначення допомоги на дитину. Заява містила недоліки, які були усунуті
нею у жовтні 2003 року.

Листом від 29 жовтня 2003 року відповідач повідомив
позивачку про те, що їй призначено допомогу з 01 липня 2003 року - місяця
звернення із заявою.

У січні 2004 року зроблено перерахунок та виплачено
допомогу за період з липня по грудень 2003 року в загальній сумі 271,74 грн.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» та пункту 36 Порядку призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року №1751, державна допомога на дітей одинокім матерям
призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними
документами, та виплачується щомісяця по досягнення дитиною 16-річного (учнями
18-річного) віку включно.

Таким чином, з набранням чинності змін до Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми» виплата допомоги на дітей одинокім
матерям автоматично не поновлювалася. Право на її призначення виникало з
місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій прийшли до
обґрунтованого висновку про відсутність заборгованості по виплаті позивачці
державної допомоги.

Судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального
та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного
судочинства України підстав для його скасування і ухвалення нового рішення не
вбачається.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити
без задоволення, а постанову Здолбунівського
районного суду Рівненської області від 10 травня 2006 року та постанову судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду
Рівненської області від 17 жовтня 2006 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня їх відкриття.

Судді:

Д.В.
Ліпський С.Є. Амєлін М.І. Гурін М.Г. Кобилянський В.В. Юрченко