Справа № К-29722/06
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2008-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВН
ИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адм
іністративного суду України
в складі:

Ліпського Д.В. головуюч
ий,
Амєліна С.Є. суддя-доп
овідач,
Гуріна М.І.,
Кобилянського М.Г.,
Юрченка В.В.,

при секретарі Замезі Ю.І.,

з участю представника това
риства з обмеженою відповіда
льністю «Західно-Українська
торгова компанія «Ріо-Плюс»
Шмири Олега Богдановича,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адмініст
ративну справу за касаційною
скаргою Державної податково
ї інспекції у Залізничному р
айоні міста Львова на постан
ову Господарського суду Льві
вської області від 07 березня 2
006 року та ухвалу Львівського
апеляційного господарськог
о суду від 31 липня 2006 року в спра
ві за позовом товариства з об
меженою відповідальністю «З
ахідно-Українська торгова ко
мпанія «Ріо-Плюс» до Державн
ої податкової інспекції у За
лізничному районі міста Льво
ва про визнання нечинними рі
шень,

в с т а н о в и л а :
У листопаді 2005 року тов
ариство з обмеженою відповід
альністю «Західно-Українськ
а торгова компанія «Ріо-Плюс
» звернулося в суд з вказаним
адміністративним позовом.

Просило визнати нечинним
и податкові повідомлення-ріш
ення Державної податкової ін
спекції у Залізничному район
і міста Львова від 06 жовтня 2005 р
оку №22675/23-0/0/ та №22676/23-0//0.
Постановою Господарського
суду Львівської області від
07 березня 2006 року, залишеною бе
з змін ухвалою Львівського а
пеляційного господарського
суду від 31 липня 2006 року, позов з
адоволено.

В касаційній скарзі відпов
ідач вказує на те, що судами не
правомірно не застосовано на
каз Міністерства торгівлі СР
СР від 23 березня 1984 року №75. Поси
лаючись напорушення норм м
атеріального та процесуальн
ого права,просить скасуват
и судові рішення та постанов
ити нове про відмову в задово
ленні позову.
Судами попередніх інста
нцій встановлено, що 03 лютого
2005 року SP.Z.o.o«АМЕХ» (Польща) та
ТОВ «Західно-Українська тор
гова компанія «Ріо-Плюс» (Укр
аїна) укладено договір купів
лі-продажу №7/12/ІМ часнику на су
му 56 803,25 грн.
Згідно договору зберіганн
я (схову) майна від 31 березня 2005 р
оку №1/3 та накладної приймання
-передачі від 31 березня 2005 року
№1/03/2005 часник позивачем переда
но на зберігання ТОВ «Фірма «
Патрон і Ко».
Частину часнику на суму 2 008 г
рн. позивачем продано, а залиш
ок на суму 54 795 грн. ТОВ «Фірма
«Патрон і Ко» повернуто пози
вачу на підставі накладної в
ід 02 червня 2005 року №3.
Вказаний залишок позиваче
м списано з посиланням на неп
ридатність до вживання, про щ
о складено акт списання часн
ику від 29 червня 2005 року №4. Варті
сть придбання часнику віднес
ено до складу валових витрат
у 2 кварталі 2005 року.
За результатами планової д
окументальної перевірки ТОВ
«Західно-Українська торгова
компанія «Ріо-Плюс» за періо
д з 01 квітня 2004 року по 31 червня 200
5 року, яка проводилася ДПІу За
лізничному районі міста Льво
ва, складено акт від 07 вересня
2005 року №562/23-2/32326774, в якому вказуєт
ься на порушення вимог підпу
нкту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону
України «Про оподаткування
прибутку підприємств» та під
пункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Зако
ну України «Про податок на до
дану вартість», а саме, на безп
ідставне віднесення на валов
і витрати у другому кварталі
2005 року списаного часнику на с
уму 54 674 грн. та відповідно вклю
чення до податкового кредиту
податку на додану вартість з
цієї суми.
Податковими повідомленням
и-рішеннями від 06 жовтня 2005 рок
у №22675/23-0/0/ та №22676/23-0//0 на підста
ві підпункту 17.1.3. пункту 17 статт
і 17 Закону України «Про порядо
к погашення зобовязань пла
тників податків перед бюджет
ами та державними цільовими
фондами» визначені суми пода
ткового зобовязання:
- з податку на прибуток: осно
вний платіж 13 670 грн. та штрафні
(фінансові) санкції -1 367 грн., всь
ого 15 037 грн.;
- з податку на додану вартіс
ть: основний платіж 10 935 грн. та ш
трафні (фінансові) санкції -5 467
,50 грн., всього 16 402,50 грн.
Вирішуючи спір суди попе
редніх інстанцій виходили з
того, що податковим орга
ном неправомірно застосован
о норму убутку часнику в розм
ірі 0,22% відповідно до наказу Мі
ністерства торгівлі СРСР «Пр
о затвердження диференційов
аних розмірів списання втрат
непродовольчих та продоволь
чих товарів у магазинах (відд
ілах, секціях) самообслугову
вання» від 23 березня 1984 року №75,
оскільки вказаний наказ заст
осовується у магазинах (відд
ілах, секціях) самообслугову
вання, а позивач займається г
уртовою торгівлею продуктам
и харчування. Тому податкове
повідомлення-рішення про ви
значення суми податкового зо
бовязання за платежем пода
ток на додану вартість та штр
афних санкцій підлягає визна
нню нечинним.
Перевіривши правильніст
ь застосування судами норм м
атеріального й процесуально
го права, правової оцінки обс
тавин у справі колегія судді
в приходить до висновку про т
е, що касаційна скарга підляг
ає задоволенню частково з та
ких підстав.
Відповідно до статті 159 Код
ексу адміністративного судо
чинства України судове рішен
ня повинно бути законним і об
ґрунтованим. Законним є ріше
ння, ухвалене судом відповід
но до норм матеріального пра
ва при дотриманні норм проце
суального права. Обґрунтован
им є рішення, ухвалене судом н
а підставі повно і всебічно з
'ясованих обставин в адмініс
тративній справі, підтвердже
них тими доказами, які були до
сліджені в судовому засіданн
і.
З обставин справи вбачаєть
ся, що в акті від 07 вересня 2005 рок
у №562/23-2/32326774 ДПІу Залізничному ра
йоні міста Львова зазначала,
що оплати за придбаний позив
ачем часник здійсенно товар.

Це вказувалося також в за
переченнях на позовну заяву
та в апеляційній скарзі відп
овідача.
Суди не перевірили вказані
доводи та не дали їм належної
правової оцінки, хоча привед
ена обставина впливає на виз
начення правомірності рішен
ня субєкта владних повнова
жень.
За таких обставин судові рі
шення неможна визнати такими
, що відповідають вимогам ста
тті 159 Кодексу адміністративн
ого судочинства України щодо
законності і обґрунтованост
і.
Порушення вимог законода
вства, що допущені судами поп
ередніх інстанцій, відповідн
о до частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинс
тва України є підставою для с
касування ухвалених рішень т
а направлення справи на нови
й розгляд до суду першої інст
анції, оскільки суд касаційн
ої інстанції не може дослідж
увати докази, встановлювати
та визнавати доведеними обст
авини, що не були встановлені
в судовому рішенні.
Керуючись статтями 223, 227, 231 Код
ексу адміністративного судо
чинства України, колегія суд
дів Вищого адміністративног
о суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державн
ої податкової інспекції у За
лізничному районі міста Льво
ва задовольнити частково.
Постанову Господарського
суду Львівської області від
07 березня 2006 року та ухвалу Льв
івського апеляційного госпо
дарського суду від 31 липня 2006 р
оку - року скасувати, а справу
направити на новий розгляд д
о суду першої інстанції.
Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення і м
оже бути оскаржена до Верхов
ного Суду України за винятко
вими обставинами протягом од
ного місяця з дня їх відкритт
я.

Судді:
Д.В. Ліпський

С.Є. Амєлін

М.І. Гурін

М.Г. Кобилянський

В.В. Юрченко