Справа № К-25393/06
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2008-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2008 року м.
Київ

Вищий
адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого
судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Бившевої Л.І., Костенка М.І., Маринчак Н.Є.,
Шипуліної Т.М.

при секретарі Коваль Є.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу дочірнього виробничо-комерційного підприємства
«Горохів-Агротехцентр МТС»

на постанову Львівського апеляційного господарського суду
від 30.05.2006р.

у справі № 02/70-38 господарського суду Волинської області

за позовом дочірнього виробничо-комерційного підприємства
«Горохів-Агротехцентр МТС»

до Володимир-Волинської
об'єднаної державної податкової інспекції

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Волинської області від
10.02.2006 р. позов задоволено: визнано нечинним податкове повідомлення-рішення
ДПІ у Горохівському районі від 31.07.2003 р. № /2 про визначення ДВКП
«Горохів-Агротехцентр МТС» податкового зобов'язання за платежем з податку на
додану вартість у сумі 8714149,50 грн., в тому числі 5809433,00 грн. - основний
платіж та 2904716,50 грн. - штрафні санкції, накладені на підставі підпункту
17.1.6 пункту 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для
задоволення позову вмотивований тим, що вироком Горохівського районного суду
від 26.08.2004 р. головний бухгалтер ДВКП «Горохів-Агротехцентр МТС» ОСОБА_1
виправдана по обвинуваченню за частиною 3 ст. 212, частиною 2 ст. 364
Кримінального кодексу України, а відтак судом не встановлено факту ухилення
позивача від сплати податку на додану вартість з операцій з продажу ВАТ
«Горохівський цукровий завод» цукрового буряка, як продукції власного
виробництва, загальною вартістю 23990997,00 грн. /з ПДВ / в жовтні-листопаді
2002 року.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду
від 30.05.2006 р. постанову суду першої інстанції скасовано, а в позові
відмовлено з тих підстав, що позивач в порушення пункту 4.1 ст. 4, пункту 10.1
ст. 10, пункту 11.29 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість»
неправомірно занизив податкові зобов'язання в податкових деклараціях з податку
на додану вартість за жовтень, листопад 2002 року на 3029070,00 грн. та
666961,00 грн. відповідно з операцій з продажу ВАТ «Горохівський цукровий
завод» цукрового буряка загальною вартістю 23990997,00 грн., включивши
зазначені суми податку в спеціальну декларацію, тоді як цукровий буряк вказаною
вартістю не є продукцією власного виробництва позивача. Суд апеляційної
інстанції також виходив з того, що позивач в податковій декларації за грудень
2002 року безпідставно скоригував та занизив на 1829541,79 грн. податкові
зобов'язання з податку на додану вартість на підставі податкової накладної №
151, виписаної в грудні 2002 року на суму 10977250,74 грн., в тому числі ПДВ у
сумі 1829541,79 грн., яка не відповідає вимогам підпункту 7.2.1 пункту 7.2 ст.
7 Закону України «Про податок на додану вартість» та не підтверджена
документами первинного бухгалтерського обліку, а також завищив податковий
кредит на суму 955336,86 грн. при відсутності на цю суму податку податкових
накладних.

В касаційній скарзі ДВКП «Горохів-Агротехцентр МТС»
просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, залишивши в силі
постанову суду першої інстанції, посилаючись на не відповідність оскаржуваної
постанови ст. 69, частині 2 ст. 71, частині 4 ст.72 КАС України.

Заперечуючи проти касаційної скарги, Горохівська ДПІ
просить залишити скаргу без задоволення, як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки
обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить
до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що фактичною підставою для визначення
позивачу суми податкового зобов'язання згідно спірного податкового
повідомлення-рішення слугував висновок контролюючого органу, викладений в акті
перевірки від 24.03.2003 р. № 493/23-104-3, про заниження ДВКП
«Горохів-Агротехцентр МТС» податкових зобов'язань за жовтень 2002 року на 3029070,00
грн., за листопад 2002 року на 666961,00 грн. та за грудень 2002 року на
2113402,00 грн. внаслідок безпідставного заниження в загальних податкових
деклараціях за жовтень, листопад 2002 року обсягів операцій з продажу, які
підлягають оподаткуванню за ставкою 20%, на загальну суму 18479966,67 грн. /
без ПДВ/, як вартості цукрового буряка, придбаного у населення, та відповідного
завищення в спеціальних деклараціях за вказані звітні податкові періоди обсягів
з продажу, податок з яких не підлягає перерахуванню до бюджету; заниження в
податковій декларації за грудень 2002 року податкових зобов'язань на 1158065,52
грн. внаслідок коригування суми податкових зобов'язань за податковою накладною
№ 151, виписаною в грудні 2002 року, яка не містить дати, одиниці виміру,
кількості проданого товару, ціни продажу, печатки підприємства та не
підтверджена документами первинного бухгалтерського обліку щодо передачі
товару, дати відвантаження або отримання платежу, та завищення в цій же
декларації податкового кредиту на суму 955336,86 грн., не підтверджену
податковими накладними.

Відповідно до абзаців
першого та третього пункту 11.29 ст. 11 Закону України «Про податок на
додану вартість» до 1 січня 2004 року зупинено дію пункту 7.7 статті 7, пунктів
10.1 та 10.2 статті 10 цього Закону в
частині сплати до бюджету податку на додану вартість щодо операцій з продажу
товарів / робіт, послуг / власного виробництва, включаючи продукцію / крім
підакцизних товарів /, виготовлену на давальницьких умовах із власної
сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з продажу переробним
підприємствам молока та м'яса живою вагою, що здійснюються
сільськогосподарськими товаровиробниками незалежно від організаційно-правової
форми та форми власності, в яких сума, одержана від продажу
сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки
за попередній звітній / податковий / рік становить не менше 50 відсотків
загальної суми валового доходу підприємства. Зазначені кошти залишаються в
розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними на
придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення.

Згідно довідки № 149 від 31.01.2003 р., виданої ДВКП
«Горохів-Агротехсервіс МТС» під час проведення перевірки, за період з 15
вересня по 25 листопада 2002 року позивачем було реалізовано ВАТ «Горохівський
цукровий завод» цукровий буряк в кількості 138542 тонни на суму 23990997,00
грн. / разом з ПДВ /, в тому числі цукровий буряк власного виробництва -
96112,5 тонни на суму 1815037,00 грн. / разом з ПДВ / та від спільної
діяльності з населенням згідно договорів - 128930 тонн на суму 22175960,00 грн.
/ разом з ПДВ /. В головній книзі підприємства бухгалтерською проводкою ДТ 270-
КТ 230 сума 15145350,00 грн. / вартість придбаного цукрового буряка в жовтні
2002 року / скоригована в грудні 2002 року по рахунку ДТ 230/1 «спільна
діяльність».

Як встановлено вироком Горохівського районного суду від
26.08.2004 р., яким ОСОБА_1., головного бухгалтера ДВКП «Горохів-Агротехцентр
МТС» засуджено за частиною 2 ст. 366 КК України, на бурякоприймальних пунктах
працювали окремі працівники, в обов'язки яких входило укладання договорів про
спільну діяльність на вирощування цукрових буряків урожаю 2002 року із
здавачами буряків. Після відмови ДПІ зареєструвати договори про спільну
діяльність, про що ОСОБА_1 доповіла керівництву ВАТ «Горохівський цукровий
завод», заводом було організовано укладення договорів на право тимчасового
користування землею на умовах передачі земельних ділянок їх власниками в оренду
ДВКП «Горохів-Агротехцентр МТС» до грудня 2002 року для вирощування цукрових
буряків. При заповненні податкової декларації ОСОБА_1 включила загальну
кількість реалізованого цукрового буряка, використовуючи пільгу на підставі
договорів на право тимчасового користування землею, згідно яких вирощена
фізичною особою продукція є продукцією власного виробництва ДВКП
«Горохів-Агротехцентр МТС».

Відповідно до положень частини 4 ст.72 КАС України вирок
суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний
проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного
суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо
якої ухвалений вирок або постанова суду, в питаннях, чи мало місце діяння та чи
вчинене воно цією особою.

Позивачем не надано на вимогу суду доказів на
підтвердження витрат по вирощуванню цукрового буряка, з приводу оподаткування
операцій з продажу якого виник спір, що є предметом судового розгляду.

Наведеним доказам суд апеляційної інстанції дав правильну
оцінку та встановив, що позивач безпідставно занизив в загальних деклараціях з
податку на додану вартість за жовтень, листопад 2002 року обсяги операцій з
продажу, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20%, на загальну суму
18479966,67 грн. / без ПДВ / та відповідно завищив у спеціальних деклараціях за
вказані звітні податкові періоди обсяги з продажу, податок з яких не підлягає
перерахуванню до бюджету, у зв'язку з чим ДПІ правомірно донараховано податкові
зобов'язання за жовтень, листопад 2002 року в сумах 3029070,00 грн. та
666961,00 грн.

Висновок же суду першої інстанції про відсутність
законних підстав для донарахування вказаних сум податкових зобов'язань не
ґрунтується на оцінці наявних у справі доказів щодо даних бухгалтерського та
податкового обліку кількості цукрового буряка як власної продукції позивача, а
тому не може вважатися таким, що відповідає повно встановленим обставинам у
справі.

Відповідно до підпункту 17.1.6 пункту 17.1 ст. 17 Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами» у разі коли платника податків / посадову особу
платника податків / засуджено за скоєння злочину щодо ухилення від сплати
податків або якщо платник податків декларує переоцінені або недооцінені об'єкти
оподаткування, що призводить до заниження податкового зобов'язання у великих
розмірах, такий платник податків додатково до штрафів, визначених цим пунктом,
за наявності підстав для їх накладення сплачує штраф у розмірі п'ятдесяти
відсотків від суми недоплати, але не менше ста неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості
податкових періодів, що минули.

Заниженням податкового зобов'язання у великих розмірах
вважається сума недоплати, яка встановлюється на рівні, визначеному
Кримінальним кодексом України.

Згідно примітки до ст.212 Кримінального кодексу України
під великим розміром слід розуміти суми податків, зборів і інших обов'язкових
платежів, які в три тисячі і більше разів перевищують установлений
законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

На дату прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення неоподатковуваний мінімум доходів громадян, який приймався
до розрахунку при визначенні величини суми недоплати податків, зборів, інших
обов'язкових платежів з метою кваліфікації дій відповідно до Кримінального
кодексу України , складав 17,00 грн., як це було встановлено ст. 1 Указу
Президента України «Про збільшення неоподатковуваного мінімуму та ставки
прогресивного оподаткування доходів громадян» від 13.09.1994 р. № 519/94 / з
наступними змінами та доповненнями /, чинного до1 січня 2004 року.

Враховуючи суму заниження позивачем податкових
зобов'язань за жовтень, листопад 2002 року, що стало наслідком декларування
позивачем заниженого об'єкта оподаткування / обсягів з продаж /, висновок суду
апеляційної інстанції про не чинність спірного податкового повідомлення-рішення
в частині накладення штрафних санкцій у сумі 1848015,50 грн. відповідає
встановленим обставинам справи та правильному застосуванню підпункту 17.1.6
пункту 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

В постанові суду першої інстанції, крім того, не
встановлені обставини щодо правильності визначення позивачем податкових
зобов'язань в податковій декларації з податку на додану вартість за грудень
2002 року, тоді як спірне податкове повідомлення-рішення, яким було
донараховано податкове зобов'язання і за вказаний звітний податковий період в
сумі 2113402,00 грн., визнано судом першої інстанції не чинним в повному
обсязі.

Не відповідає вимогам частин 4 та 5 ст. 11 КАС України та
не може вважатися обґрунтованим також і висновок суду апеляційної інстанції
стосовно визнання правомірним донарахування позивачу податкового зобов'язання в
цій сумі, оскільки такий висновок зроблений лише з посиланням на акт перевірки
без дослідження податкової накладної № 151, виписаної в грудні 2002 року;
розрахунку коригування податкових зобов'язань, здійсненого позивачем на
підставі цієї податкової накладної; встановлення фактичних обставин, які стали
підставою для коригування; без дослідження книг обліку придбання /продажу/
товарів, робіт, послуг та податкових накладних, отриманих позивачем від
постачальників товарів / робіт, послуг / в грудні 2002 року.

Як свідчить наявна у справі копія протоколу вилучення
документів № 0001-23 від 22.05.2003 р., у ДВКП «Горохів-Агротехцентр МТС» були
вилучені оригінали документів, в тому числі книга обліку продажу товарів,
робіт, послуг, розпочата з 01.04.2002р., книга обліку придбання товарів, робіт,
послуг, розпочата з 01.10.2002 р., податкові накладні за ІУ квартал 2002 рік /
а.с.30 /.

З огляду на порушення судами першої та апеляційної
інстанцій частин 4, 5 ст. 11 КАС України при розгляді справи в частині позовних
вимог про визнання не чинним спірного податкового повідомлення-рішення на суму
донарахованого податку за грудень 2002 року 2113402,00 грн. та на суму
накладених штрафних санкцій 1056701,00 грн. ухвалені у справі судові рішення в
зазначеній частині позовних вимог підлягають скасуванню з направленням справи
на новий розгляд до суду першої інстанції, як це передбачено частиною 2 ст. 227
КАС України.

Під час нового розгляду справи в цій частині позовних
вимог суду першої інстанції слід встановити обставини справи стосовно
відтворення позивачем в податковому обліку з податку на додану вартість за
грудень 2002 року податкових зобов'язань та дати їм правильну юридичну оцінку з
точки зору відповідності податкового обліку позивача вимогам податкового
законодавства.

Керуючись ст.ст. 220, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу дочірнього виробничо-комерційного
підприємства «Горохів-Агротехцентр МТС» задовольнити частково; скасувати
постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.05.2006 р. та
постанову господарського суду Волинської області від 10.02.2005 р. в частині
позовних вимог про визнання не чинним податкового повідомлення-рішення
Горохівської ДПІ від 31.07.2003 р. № /2 у сумі основного платежу з
податку на додану вартість 2213402,38 грн. та штрафних санкцій у сумі
1106761,19 грн. Справу в цій частині позовних вимог направити на новий розгляд
до суду першої інстанції.

В іншій частині постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 30.05.2003 р. залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку,
передбачених статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий підпис Усенко
Є.А.

Судді підпис Бившева
Л.І.

підпис Костенко
М.І.

підпис Маринчак Н.Є.

підпис Шипуліна
Т.М.

З оригіналом згідно

Відп. секретар Коваль Є.В.