Справа № 22-а-630/2008
Суддя: Ілюхіна Г.П.
Дата ухвалення: 2008-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУД
Ухвала

Іменем України

29.10.2008

Справа № 22-а-630/08 Попередня справа №
2-а-219/08

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді Ілюхіної Г.П.,

суддів Санакоєвої М.А. ,

Щепанської О.А.

секретар
судового засідання Шелемет'єва О.В.

за участю
представників сторін:

від
позивача: не з'явився,

від
відповідача: не з'явився,

розглянувши
апеляційну скаргу ОСОБА_1на ухвалу Керченського міського суду Автономної Республіки Крим (суддя
Цурцев В.М.) від 29.05.08 по справі № 2-а-219/08

за
позовом ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

до Виконавчого
комітету Керченської міської Ради (вул. Кірова, б.17, м.Керч, Автономна
Республіка Крим, 98300)

про скасування рішення
№ 292,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою
Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 29.05.2008 справу
передано на розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим в порядку
статей 18, 22, пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України, скасовані заходи забезпечення позову,
вжиті ухвалою суду від 05.05.2008.

Ухвала
мотивована тим, що оскаржуване рішення № 292 зобов'язує виконати певні дії ТОВ
Практика», а не ОСОБА_1., тому не зачіпає інтересів та прав громадянина
ОСОБА_1., з посиланням на статті 1, 12 Господарського процесуального кодексу
України, статті 18, 22, пункт 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України. Заходи забезпечення позову скасовані у
зв'язку з передачею справи до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Не
погодившись з ухвалою суду, позивач - ОСОБА_1, 30.05.2008 звернувся з заявою
про апеляційне оскарження ухвали, апеляційна скарга на ухвалу надійшла
10.06.2008, позивач просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти
нову ухвалу з направленням справи до суду першої інстанції для продовження
розгляду справи.

Доводи
апеляції мотивовані тим, що оскаржуване рішення порушує права позивача як
фізичної особи, оскільки він є засновником ТОВ «Практика»та заподіяння
матеріальної шкоди юридичній особі порушує й його інтереси; предметом спору є
наявність у відповідача повноважень на прийняття оскаржуваного рішення в тій
редакції, в якій воно прийнято; вимоги про демонтування конструкцій не мають ні
законодавчого обґрунтування, ні судового рішення. Позивач вважає, що у суду
першої інстанції не було правових підстав для передачі справи до господарського
суду Автономної Республіки Крим.

Ухвалою
Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2008 відкрито
апеляційне провадження по апеляційній скарзі ОСОБА_1.

Ухвалою
Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2008 закінчено
підготовку справи до апеляційного розгляду та призначено справу до розгляду на
29.10.2008.

Позивач
та відповідач явку уповноважених представників в судове засідання, призначене на 29.10.2008,
не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним
чином та своєчасно (арк.с.104, 105), про причини неявки суд не повідомили.

Згідно
з частиною четвертою статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України,
неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Чинне
законодавство не обмежує коло представників осіб, які беруть участь у справі,
при апеляційному розгляді адміністративної справи.

При викладених
обставинах, враховуючи те, що позивач та відповідач викликались в судове
засідання, але в суд не з'явились, суд вважає можливим розглянути справу у
відсутність представників позивача та відповідача.

Розглянувши
справу в порядку статей 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правову
оцінку обставин у справі та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

31.03.2008
рішенням Виконавчого комітету Керченської міської Ради № 292 «Про демонтування
рекламних конструкцій, встановлених без договорів та дозволів на території
міста Керч»зобов'язано, зокрема:

- ТОВ «Практика»демонтувати в строк до
04.04.2008 рекламні конструкції, встановлені з порушенням порядку розміщення
зовнішньої реклами, без дозволів та договорів про тимчасове користування
місцями розміщення рекламних засобів, на території міста згідно Додатку № 1
(пункт 1),

- У випадку невиконання пунктів 1, 2
цього рішення у встановлені строки Управління житлово-комунального господарства
зобов'язано:

- виступити замовником демонтування,
перевезенню та зберіганню рекламних конструкцій, що знаходяться без дозволів та
договорів про тимчасове користування місцями розміщення рекламних конструкцій,
на території об'єктів благоустрою комунальної власності міста;

- організувати демонтування, перевезення
та зберігання рекламних конструкцій;

- повернути рухоме майно при наявності
документів, що підтверджують право власності, за умови компенсації витрат,
здійснених комунальними службами міста при демонтуванні, перевезенні та
зберіганні згідно калькуляції витрат;

- звернутись з позовами до судів про
відшкодування витрат, пов'язаних з демонтуванням, перевезенням та зберіганням
рекламних конструкцій (пункти 4, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4) (арк.с.5, 13-16).

04.04.2008
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування пунктів 1,
4.1, 4.2, 4.3, 4.4 рішення Виконавчого комітету Керченської міської Ради № 292
від 31.03.2008 (арк.с.2-3).

04.04.2008
ухвалою Керченського міського суду Автономної Республіки Крим відкрито
провадження у справі № 2-а-219/08 (арк.с.7).

05.05.2008
ухвалою Керченського міського суду Автономної Республіки Крим вжиті заходи забезпечення адміністративного
позову шляхом зупинення дії рішення Керченської міської Ради № 292 від
31.03.2008 «Про демонтування рекламних конструкцій, встановлених без договорів
та дозволів на території міста Керч»в частині зобов'язання ТОВ
«Практика»демонтувати в строк до 04.04.2008 рекламні конструкції, встановлені з
порушенням порядку розміщення зовнішньої реклами, до набрання чинності рішенням
по справі (арк.с.50).

29.05.2008
вих.№02-23/874 відповідач звернувся з клопотанням про передачу адміністративної
справи № 2-а-219/08 на розгляд до господарського суду Автономної Республіки
Крим у зв'язку з тим, що оскаржується рішення, яким зобов'язано виконати певні
дії юридичну особу -ТОВ «Практика», а не громадянина ОСОБА_1., який звернувся з
позовом; права та інтереси позивача оскаржуваним рішенням не порушені. Також
відповідач надав клопотання вих.№02-23/875 від 29.05.2008 про скасування заходів
забезпечення позову (арк.с.73, 74).

Ухвалою
суду від 29.05.2008 клопотання відповідача задоволені, справу передано для
розгляду до господарського суду Автономної Республіки Крим, скасовані заходи
забезпечення позову (арк.с.76).

Стаття
2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб,
прав і інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень
з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Пунктом
1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України
встановлено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна
справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган
виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова
особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Визначення
суб'єкта владних повноважень дається в
пункті 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства
України, згідно з яким, суб'єкт владних повноважень -це орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт
при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в
тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким
чином, згідно положень статті 3 цього Кодексу, справою адміністративної
юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір,
що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у
правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єкта, а цей суб'єкт, відповідно, зобов'язаний
виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Стаття
17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює категорії спорів,
на які поширюється компетенція адміністративних судів, щодо вирішення
адміністративних справ: це, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно
пункту 1 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України
місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні
справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого
самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування,
крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Відповідно
до частини другої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України
окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, їх посадова чи службова особа, крім справ з приводу
їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки.

Пунктом
5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України встановлено, що до початку діяльності окружних та апеляційних
адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у першій та апеляційній
інстанціях відповідні місцеві та апеляційні загальні суди за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України. У місцевих та апеляційних загальних
судах запроваджується спеціалізація суддів з розгляду адміністративних справ.

Стаття
22 Кодексу адміністративного судочинства України містить вичерпний перелік
підстав для передачі адміністративної справи на розгляд іншого
адміністративного суду:

- задоволено клопотання відповідача, місце
проживання (перебування) якого раніше не було відоме, про передачу справи за
місцем його проживання (перебування);

- після відкриття провадження у справі
виявилося, що провадження у справі відкрито без дотримання правил предметної
підсудності;

- після відкриття провадження у справі
та до початку судового розгляду виявилося, що провадження у справі відкрито без
дотримання правил територіальної підсудності;

- після задоволення відводів (самовідводів)
чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи;

- ліквідовано
адміністративний суд, який розглядав справу.

Підстави
для передачі справи для розгляду до господарського суду Автономної Республіки
Крим, передбачені статтею 22 Кодексу адміністративного судочинства України,
відсутні.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивачем є громадянин ОСОБА_1 який оскаржує
рішення суб'єкта владних повноважень -Виконавчого комітету Керченської міської
Ради, тобто справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Заміна
позивача на ТОВ «Практика»судом першої інстанції в порядку статті 52 Кодексу
адміністративного судочинства України не здійснювалась, а відповідно до статей
17, 18, пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень підсудні місцевим загальним судам як адміністративним
судам, що дозволяє зробити висновок про те, що оскаржувана ухвала прийнята
судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Позивач
згоди на його заміну суду не надавав.

Заміна
позивача можлива тільки, якщо це не потягне за собою зміни підсудності
адміністративної справи.

Тому,
посилання суду першої інстанції на статті 1, 12 Господарського процесуального
кодексу України та пункт 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України неспроможні та безпідставні.

Так,
згідно пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України, до початку діяльності окружних та апеляційних
адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам
відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують
у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні
господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Господарський
суд при розгляді справ в порядку адміністративного судочинства вирішує
підвідомчість відповідно до статей 1, 4, 12, 21 Господарського процесуального
кодексу України.

У
випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Статтею
4 Господарського кодексу України встановлено розмежування відносин в сфері
ведення господарства з іншими видами відносин, відповідно до якої не є
предметом регулювання цього Кодексу адміністративні та інші відносини
управління за участі суб'єктів господарювання, в яких орган державної влади або
місцевого самоврядування не є суб'єктом, наділеним господарською компетенцією,
і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо
суб'єкта господарювання.

Відповідно
до статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам
підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при
укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі
щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

- спорів про приватизацію державного
житлового фонду;

- спорів, що виникають при погодженні
стандартів та технічних умов;

- спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни
і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою
сторін;

- спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду
України та адміністративних судів;

- інших спорів, вирішення яких
відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до
відання інших органів;

2) справи про банкрутство.

3) справи за заявами органів
Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених
законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних
відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

Статтею
21 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторонами в
судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та
організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Позивачами
є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано
позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом
інтересу.

Відповідачами
є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Тобто,
господарським судам підвідомчі справи, коли склад учасників спору відповідає
статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, щодо
яких виник спір, носять господарський характер.

Даний
спір не носить господарський характер, склад учасників спору не відповідає
статті 1 Господарського процесуального кодексу України, тому спір між фізичною
особою та суб'єктом владних повноважень з приводу його рішення не підвідомчій
господарському суду.

На
підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції -скасуванню з направленням
справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись
статтями 3, 17, 18, 22 частиною третьою статті 24, статтями 52, 160, 167,
частиною першою статті 195, частиною четвертою статті 196, пунктом 3 частини першої статті 199, статтями
205, 206, 212, 254, пунктами 5, 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1на
ухвалу Керченського міського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Цурцев В.М.) від 29.05.08 по справі № 2-а-219/08 задовольнити.

2. Ухвалу Керченського міського
суду Автономної Республіки Крим
(суддя Цурцев В.М.) від 29.05.08 по
справі № 2-а-219/08 скасувати.

3. Справу № 2-а-219/8 направити до суду
першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення згідно з частиною п'ятою статті
254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалу
може бути оскаржено в порядку статті 212 Кодексу адміністративного судочинства
України, згідно з якою касаційна скарга на судові рішення подається
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім
випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному
обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в
повному обсязі.

Головуючий суддя
Г.П.Ілюхіна

Судді М.А.Санакоєва

О.А.Щепанська