Справа № к-36083/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Штульмана І.В.,
Мироненка О.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи
за касаційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2на ухвалу Ленінського
районного суду м. Луганська від 21 серпня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 16 жовтня 2006 року у справі за позовом
ОСОБА_2до Луганського міського та обласного центрів зайнятості про визнання
неправомірними дій посадових осіб та стягнення моральної шкоди, -

встановила:

В червні 2006 року ОСОБА_2 звернулася
до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому вказувала, що під час
трудової діяльності в редакції газети "Сбойка" неодноразово
порушувались її трудові права. З цього приводу вона зверталась до відповідачів,
проте, ніяких заходів для усунення порушень законодавства ними вжито не було.

У зв'язку з цим, вона просила суд
стягнути на відшкодування моральної шкоди з Луганського міського центру
зайнятості 20 000 грн., з Луганського обласного центру зайнятості - 10 000
грн., а також винести окрему ухвалу, якою встановити факт бездіяльності
Луганського обласного центру зайнятості щодо вирішення її питань.

Ухвалою Ленінського районного суду
м. Луганська від 21 серпня 2006 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного
суду Луганської області від 16 жовтня 2006 року, позовну заяву ОСОБА_2 було
повернуто останній на підставі ст. 108 КАС України у зв'язку з неусуненням
недоліків позовної заяви.

В касаційній скарзіОСОБА_1.,
посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати
зазначені судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
проаналізувавши правильність застосування судами норм процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Залишаючи позовну заяву без руху,
суд першої інстанції виходив з тих міркувань, що в ній в порушення вимог ст.
106 КАС України не обґрунтовано позовні вимоги, відсутні посилання на докази,
якими вони мотивуються, не сплачено державне мито.

Виконуючи вимоги суду, 19.08.2006
р. ОСОБА_2 надала нову позовну заяву, але недоліків визначених ухвалою суду не
усунула.

Суд апеляційної інстанції правильно
погодився з такими висновками, оскільки в поданих позовних заявах, які за своїм
змістом є ідентичними, заявниця мотивувала свої вимоги з посиланням на
порушення норм як Цивільного процесуального кодексу України, так і Кодексу
адміністративного судочинства України, що є неприпустимим в одному провадженні.
Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачка не сплатила
державне мито у відповідності до вимог підпункту „ж” пункту 1 статті 3 Декрету
Кабінету Міністрів України „Про державне мито”. Крім того, вказуючи про
порушення її трудових прав з боку роботодавця (редакція газети "Сбойка")
ОСОБА_2 ставила перед судом питання щодо відшкодування моральної шкоди
заподіяної Луганським міським та обласним центрами зайнятості, що не
узгоджується з мотивацією самої позовної заяви.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що при вирішенні справи судами правильно застосовані норми
процесуального права, порушень які б могли призвести до неправильного вирішення
справи, колегією суддів не встановлено.

Доводи касаційної скарги зазначені
висновки суду не спростовують та зводяться до незгоди з ними.

Відповідно до ст. 86 КАС України,
виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись
законом.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС
України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій
не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 2201,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а
ухвалу Ленінського районного суду м. Луганська від 21 серпня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Луганської області від 16 жовтня 2006 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту підписання і підлягає оскарженню за винятковими
обставинами у випадках, з підстав, у строки та в порядку, які визначені
статтями 235-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: