Справа № К-35712/06/К-36475/06
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2008-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУ
______________________________________________________________
УХВАЛА
07 лютого 2008 р.

Справа № 25/191-А

к/с № К-35712/06

№ К-36475/06

Вищий адміністративний су
д України у складі колегії су
ддів:

Головуючий:
Нечитайло О.М.

Судді:
Брайко А.І.

Карась О.В.

Ланченко Л.В

Пилипчук Н.Г.

при секретарі:
Ликовій В.Б.

за участю представників ст
орін:

позивача
Мельник С. Г., дов. від 07.02.2008р.

відповідача-1
Кривобок Ю.М. дов. від 04.02.2008р.
№ 398/9/10

відповідача-2
Столяров В.М., дов від 26.01.2008р.
№ 25

розглянувшиу відкритом
у судовому засіданні

касаційні скарги
Державної податкової інсп
екції у Дніпровському районі
м. Києва та
Державної податкової інсп
екції у Соломянському райо
ні м. Києва

на постанову
Господарського суду м. Києв
а

від
25.07.2006 року

та ухвалу
Київського апеляційного г
осподарського суду

від
01.11.2006 року

у справі
№25/191-А

за позовом
Громадської організації “
Київська міська спілка автом
обілістів”

до
Державної податкової інсп
екції у Дніпровському районі
м. Києва та Державної податко
вої інспекції у Соломянськ
ому районі м. Києва

про
визнання недійсними подат
кових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:
Громадська організація
“Київська міська спілка авт
омобілістів” (далі позива
ч, ГО “Київська міська спілка
автомобілістів”) звернулась
до господарського суду м. Киє
ва з позовною заявою до Держа
вної податкової інспекції у
Дніпровському районі м. Києв
а (далі відповідач-1, ДПІ у Дн
іпровському районі м. Києва) т
а Державної податкової інспе
кції у Соломянському район
і м. Києва (далі відповідач-
2, ДПІ у Соломянсмькому райо
ні м. Києва) про визнання недій
сними податкових повідомлен
ь-рішень.
Постановою господарського
суду м. Києва (суддя Морозов С
.М.) від 25.07.2006 року, яка залишена б
ез змін ухвалою Київського а
пеляційного господарського
суду (судова колегія у складі
: головуючий суддя Лосєв А.М., с
удді: Зубець Л.П., Мартюк А.І.) ві
д 01.11.2006 року у справі № 25/191-А позов
задоволено: визнано нечинни
м податкове повідомлення-ріш
ення Державної податкової ін
спекції у Соломянському ра
йоні м. Києва від 18.11.2005 року №
/0 та визнано нечинним податко
ве повідомлення-рішення Держ
авної податкової інспекції у
Дніпровському районі м. Києв
а від 22.11.2005 року № /0; стягнуто з
рахунків Державного бюджету
на користь Громадської орга
нізації “Київська міська спі
лка автомобілістів” 3,40 грн. су
дових витрат зі сплати судов
ого збору.
Вказані судові рішення обґ
рунтовані тим, що позивач пра
вомірно справляв плату за зе
млю в розмірі 3% від суми земел
ьного податку, оскільки земе
льні ділянки, які надані пози
вачу під колективні автостоя
нки, використовуються громад
янами-членами спілки для збе
рігання особистих транспорт
них засобів, а податок за такі
ділянки обчислюється відпов
ідно до ч. 1, 2 та 5 ст. 7 Закону Укра
їни “Про плату за землю”.
Не погоджуючись із таким
и судовими рішеннями, Держа
вна податкова інспекція у Дн
іпровському районі м. Києва з
вернулась доВищого адмініст
ративного суду України із к
асаційною скаргою в якій пр
осить скасувати постанову го
сподарського суду м. Києва ві
д 25.07.2006 року та ухвалу Київськог
о апеляційного господарсько
го суду від 01.11.2006 року у справі №
25/191-А, та прийняти нову постано
ву, якою в задоволенні позовн
их вимог відмовити в повному
обсязі.
Зазначена касаційна скарг
а обґрунтована тим, що судами
попередніх інстанцій поруше
но норми матеріального права
, а саме, ст. 7 Закону України “Пр
о плату за землю” та ст. 22 Закон
у України “Про кооперацію”, а
саме судами не враховано, що з
емельні ділянки використову
вались як на безоплатній, так
і на платній основі.
Державна податкова інспек
ція у Соломянському районі
м. Києва також, не погоджуюч
ись із судовими рішеннями су
дів попередніх інстанцій, зв
ернулась доВищого адмініс
тративного суду України із
касаційною скаргою в якій
просить скасувати ухвалу Киї
вського апеляційного господ
арського суду від 01.11.2006 року у с
праві № 25/191-А, та прийняти нове р
ішення, яким в задоволенні по
зову відмовити повністю.
Зазначена касаційна скарг
а обґрунтована тим, що судами
попередніх інстанцій поруше
но норми матеріального та пр
ава, а саме, ч. 1 ст. 7 Закону Украї
ни “Про плату за землю”, пп. 17.1.3 п
. 17.1 ст. 17 Закону України “Про пор
ядок погашення зобовязань
платників податків перед бю
джетами та державними цільов
ими фондами”. Так, суди попере
дніх інстанцій не врахували,
що у звязку із введенням в д
ію Закону України “Про Держа
вний бюджет України на 2005 рік”
було внесено зміни до інших з
аконів, і, зокрема, змінено пор
ядок сплати орендної плати з
а землі державної та комунал
ьної власності, згідно якого
орендна плата за такі земель
ні ділянки не може бути меньш
ою за розмір земельного пода
тку.
ГО “Київська міська спілка
автомобілістів” надала пись
мові заперечення на касаційн
у скаргу Державної податково
ї інспекції у Соломянськом
у районі м. Києва, в яких спрос
товує наведені в ній доводи т
а просить залишити касаційну
ДПІ у Соломянському район
і м. Києва без задоволення, а у
хвалу Київського апеляційно
го господарського суду від 01.1
1.2006 року без змін.
Відповідно до ч. 1 та. ч. 2 ст. 220 К
АС України, суд касаційної ін
станції перевіряє правильні
сть застосування судами перш
ої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процес
уального права, правової оці
нки обставин у справі і не мож
е досліджувати докази, встан
овлювати та визнавати доведе
ними обставини, що не були вст
ановлені в судовому рішенні,
та вирішувати питання про до
стовірність того чи іншого д
оказу. Суд касаційної інстан
ції переглядає судові рішенн
я судів першої та апеляційно
ї інстанцій у межах касаційн
ої скарги, але при цьому може в
становлювати порушення норм
матеріального чи процесуаль
ного права, на які не було поси
лання в касаційній скарзі.
Господарськими судами пер
шої та апеляційної інстанцій
встановлено наступне:
Державною податковою адмі
ністрацією у м. Києві була про
ведена позапланова документ
альна перевірка Київської мі
ської організації Всеукраїн
ської спілки автомобілістів
(Громадська організація “Ки
ївська міська спілка автомоб
ілістів”) з питань дотриманн
я вимог податкового та валют
ного законодавства за період
з 01.01.2002 року по 31.12.2004 року щодо пер
евірки достовірності виснов
ків акту позапланової докуме
нтальної перевірки від 14.02.2005 ро
ку № 15/26-10/05508648, проведеної ДПІ у Ше
вченківському районі м. Києв
а, в ході якої встановлено, що
позивачем під час проведення
перевірки не було надано док
ументів, які б підтверджувал
и реєстрацію із статусом коо
перативу, у звязку із чим по
зивачем невірно застосовано
трьохвідсоткову ставку до з
емельного податку за землі, я
кі були наданні йому в корист
ування у Дніпровському та Со
ломянському районах м. Киє
ва.
За результатами перевірки
Державною податковою адміні
страцією у м. Києві складено а
кт перевірки від 12.08.2005 року № 37/14-01
2/05508648, на підставі якого 18.11.2005 року
ДПІ у Соломянсмькому райо
ні м. Києва прийнято податков
е повідомлення-рішення № /0
, яким позивачу, визначено под
аткове зобовязання за плат
ежем “податок на землю” в роз
мірі 543 788,04 грн., в тому числі, 362 525,36 г
рн. за основним платежем та 181 26
2,68 грн. за штрафними (фінансови
ми) санкціями; та 22.11.2005 року ДПІ у
Соломянсмькому районі м. К
иєва прийнято податкове пові
домлення-рішення № /0, яким п
озивачу визначено податкове
зобовязання за платежем “
земельний податок з юридични
х осіб” в розмірі 269 113,05 грн., в том
у числі, 179 408,70 грн. за основним пл
атежем та 89 704,35 грн. штрафних (фі
нансових) санкцій.
Колегія суддів Вищого адмі
ністративного суду України,
перевіривши правильність за
стосування судами попередні
х інстанцій норм матеріально
го та процесуального права, ю
ридичної оцінки обставин спр
ави, приходить до висновку пр
о відсутність підстав для за
доволення касаційної скарги
, а саме.
Як вбачається з матеріалів
справи та встановлено госпо
дарськими судами першої та а
пеляційної інстанцій, відпов
ідно до Статуту ГО “Київська
міська спілка автомобілісті
в”, належним чином засвідчен
а копія якого міститься в мат
еріалах справи, зареєстрован
ого Київським міським управл
інням юстиції, позивач є гром
адською організацією, що на д
обровільних засадах об'єднує
громадян власників особи
стих автомобілів і транспорт
ник засобів, інших громадян - л
юбителів авто- мототехніки т
а є правонаступником Київськ
е міської організації Всеукр
аїнської спілки автомобіліс
тів.
Метою діяльності позивача
, згідно Статуту, є задоволенн
я спільних інтересів своїх ч
ленів щодо забезпечення безп
еки дорожнього руху, проведе
ння заходів з підготовки вод
іїв, організованого розміщен
ня технічного обслуговуванн
я і ремонту транспортних зас
обів, сприяння розвитку техн
ічної творчості серед автомо
білістів.
Для виконання статутних за
вдань, що встановлено п. 2.3. Стат
уту, ГО “Київська міська спіл
ка автомобілістів”у встанов
леному порядку здійснює необ
хідну господарську та іншу к
омерційну діяльність, у т.ч. шл
яхом сприяння членам спілки
у будівництві приватних гара
жів, в організації будівницт
ва і експлуатації автостояно
к, у організованому розміщен
ні транспортних засобів на а
втостоянках міської спілки,
у технічному обслуговуванні
та ремонті транспортних зас
обів, наданні транспортно-ек
спедиційних послуг, тощо.
Як визначено ст. 2 Закону Укр
аїни “Про плату за землю” від
03.07.1992 року № 2535-ХІІ (із змінами та
доповненнями) (далі Закон),
використання землі в Україні
є платним. Плата за землю спра
вляється у вигляді земельног
о податку або орендної плати
, що визначаються залежно від
грошової оцінки земель. Влас
ники земельних ділянок, част
ок (паїв) та землекористувачі
, крім орендарів інвесторів - у
часників угоди про розподіл
продукції, сплачують земельн
ий податок.
Відповідно до ст. 4 Закону, ро
змір земельного податку не з
алежить від результатів госп
одарської діяльності власни
ка землі та землекористувачі
в, порядок обчислення, сплата
земельного податку не можут
ь встановлюватись або змінюв
атись іншими законодавчими а
ктами крім цього Закону.
Статтею 5 Закону визначено,
що об'єктом плати за землю є зе
мелька ділянка, а також земел
ьна частка (пай), яка перебуває
у власності або користуванн
і, у тому числі на умовах оренд
и. Суб'єктом плати за землю (пл
атником) є власник земельної
ділянки, земельної частки (па
ю) і землекористувач (у тому чи
слі орендар).
Отже, суди першої та апеляці
йної інстанції вірно встанов
или, що ГО “Київська міська сп
ілка автомобілістів” є платн
иком земельного податку.
При цьому, суб'єктний склад
платників податку, в тому чис
лі за ознакою організаційно-
правової форми господарюван
ня, законодавцем врахований
як критерій при встановленні
пільгового режиму оподаткув
ання, про що свідчить зміст ст
атті 12 вказаного Закону.
Згідно ст. 7 Закону, ставки зе
мельного податку з земель, гр
ошову оцінку яких встановлен
о, встановлюються у розмірі о
дного відсотка від їх грошов
ої оцінки, за винятком земель
них ділянок, зазначених у час
тинах п'ятій-- десятій цієї ста
тті та частині другій статті
6 цього Закону. Ставки земельн
ого податку за земельні діля
нки (за винятком сільськогос
подарських угідь) диференцію
ють та затверджують відповід
ні сільські, селищні, міські р
ади виходячи із середніх ста
вок податку, функціонального
використання та місцезнаход
ження земельної ділянки, але
не вище ніж у два рази від сер
едніх ставок податку з ураху
ванням коефіцієнтів, встанов
лених частиною другою і трет
ьою цієї статті. Податок за зе
мельні ділянки, зайняті житл
овим фондом, кооперативними
автостоянками для зберіганн
я особистих транспортних зас
обів громадян, гаражно-будів
ельними, дачно-будівельними
кооперативами, індивідуальн
ими гаражами і дачами громад
ян, а також за земельні ділянк
и, надані для потреб сільсько
господарського виробництва
, водного та лісового господа
рства, які зайняті виробничи
ми, культурно-побутовими та г
осподарськими будівлями і сп
орудами, справляється у розм
ірі трьох відсотків суми зем
ельного податку, обчисленого
відповідно до частин першої
та другої цієї статті.
Аналізуючи викладене, суди
попередніх інстанцій дійшли
вірного висновку, що ставки з
емельного податку встановле
ні законодавцем за принципом
функціонального використан
ня та місцезнаходження земел
ьної ділянки.
Згідно з ст. 13 Закону, підстав
ою для нарахування земельног
о податку є дані Державного з
емельного кадастру.
Господарськими судами пер
шої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач прот
ягом періоду, за який була зді
йснена перевірка контролююч
им органом, використовував н
адані йому земельні ділянки,
які з функціональним викори
станням згідно даних Державн
ого земельного кадастру є зе
млями транспорту та зв'язку, д
ля улаштування і організації
колективних автостоянок.
Нарахування суми податку з
дійснюється на підставі доку
ментів, виданих відповідними
органами, та використання зе
мельної ділянки в залежності
від її цільового призначенн
я та потреб, для яких ця ділянк
а надається землекористувач
ам. Грошова оцінка земельних
ділянок та їх цільове викори
стання підтверджується дові
дками про грошову оцінку зем
ельних ділянок, виданими поз
ивачу Київським міським упра
влінням земельних ресурсів (
належним чином засвідчені ко
пії містяться в матеріалах с
прави).
Таким чином, відповідно до р
озрахунків земельного подат
ку, позивач сплачував земель
ний податок згідно ст. 7 Закону
у розмірі 3 відсотків від суми
земельного податку, обчисле
ного відповідно до ч. 1 ст. 7 цьог
о Закону, що не заперечується
сторонами.
Чинне законодавство Украї
ни не дає визначення терміну
“кооперативні автостоянки”
, не вживається цей термін і в
“Правилах зберігання трансп
ортних засобів на автостоянк
ах”, затверджених Постановою
Кабінету міністрів України
від 22.01.1996 р. № 115, дія яких поширюєт
ься на всі автостоянки, крім а
втостоянок гаражних коопера
тивів.
Відповідно до спільного Ро
з'яснення окремих питань, пов
'язаних з платою за землю, Міні
стерства економіки, Державно
го комітету по земельних рес
урсах та Головної податкової
інспекції від 27.07.1993 р. № 52/33-133, № 62, № 36
-310/51, інший порядок оподаткуван
ня земельних ділянок під кол
ективними автостоянками, або
гаражами громадян в межах на
селених пунктів, ніж той, що вс
тановлюється ч. 5 ст. 7 Закону, пе
редбачено лише для земельних
ділянок, що знаходяться на зе
млях природоохоронного, оздо
ровчою, рекреаційного, істор
ико-культурного призначення
, водного фонду і справляєтьс
я відповідно до ст. ст. 8 та 10 заз
наченого Закону.
Господарськими судами пер
шої та апеляційної інстанцій
встановлено, що спірні земел
ьні ділянки позивача не відн
осяться до перерахованих кат
егорій земельних ділянок.
Крім того, в листі Державної
податкової адміністрації у
м. Києві № 11-101-4/2-4/2110 від 20.12.1995 р. також
зазначалось, що податок на зе
мельні ділянки позивачем спр
авляється у розмірі 3% від суми
земельного податку.
Враховуючи викладене, судо
ва колегія Вищого адміністра
тивного суду України вважає,
що місцевий господарський с
уд та суд апеляційної інстан
ції дійшли обгрунтованого ви
сновку, що позивачем вірно сп
лачувався в період, що переві
рявся, земельний податок.
За таких обставин, за відсут
ності порушення відповідаче
м норм чинного законодавства
України, відсутні й підстави
для застосування до ГО “Київ
ська міська спілка автомобіл
істів” відповідальності, вст
ановленої п. 17.1 ст. 17 Закону Укра
їни “Про порядок погашення з
обов'язань платників податкі
в перед бюджетами та державн
ими цільовими фондами”.
З огляду на викладене, колег
ія суддів Вищого адміністрат
ивного суду України підтверд
жує, що при прийнятті спірних
судових рішень у справі № 25/191-А
господарський суд м. Києва та
Київський апеляційний госпо
дарський суд дійшли вичерпни
х юридичних висновків щодо в
становлених обставин справи
і правильно застосували до с
пірних правовідносин сторін
норми матеріального права.

За таких обставин, касаційн
а скарга Державної податково
ї інспекції у Дніпровському
районі м. Києва та касаційна с
карга Державної податкової і
нспекції у Соломянському р
айоні м. Києва підлягають зал
ишенню без задоволення, а пос
танова господарського суду м
. Києва від 25.07.2006 року та ухвала К
иївського апеляційного госп
одарського суду від 01.11.2006року у
справі № 25/191-А без змін.
На підставі викладеного, к
еруючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адм
іністративного судочинства
України, суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційні скарги Держав
ної податкової інспекції у Д
ніпровському районі м. Києва
та Державної податкової інс
пекції у Соломянсмькому ра
йоні м. Києва на постанову гос
подарського суду м. Києва від
25.07.2006 року та ухвалу Київського
апеляційного господарськог
о суду від 01.11.2006року у справі № 25/
191-А залишити без задоволенн
я.
2. Постанову господарського
суду м. Києва від 25.07.2006 року таух
валу Київського апеляційног
о господарського суду від 01.11.20
06року у справі № 25/191-А залишит
и без змін.
Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення та
не може бути оскаржена, крім в
ипадків, встановлених статте
ю 237 Кодексу адміністративног
о судочинства України.

Головуючий суддя:

О.М. Нечитайло

Судді:

А.І. Брайко

О.В. Карась

Л.В. Ланченко

Н.Г. Пилипчук

З оригіналом вірно
Відповідальний секретар

В.Б. Ликова