Справа № к-5431/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
апеляційного суду Харківської області від 10 грудня 2003 року за
позовними матеріалами ОСОБА_1 до судді Червонозаводського районного суду м.
Харкова ОСОБА_2про відшкодування шкоди у розмірі

10 000 грн., -

встановила:

У вересні 2003 року ОСОБА_1звернувся до суду із
зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача шкоду у розмірі

10 000 грн., заподіяну внаслідок неправомірних, на його
думку, дій, що полягають у порушенні розумних строків розгляду справи за його
позовною заявою.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду міста
Харкова від 04 вересня 2003 року ОСОБА_1 відмовлено в прийнятті його позовної
заяви.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10
грудня 2003 року апеляційну скаргу задоволено частково. Ухвалу суду від
04.09.2003 року скасовано та прийнято нову, якою заявнику відмовлено у
прийнятті позовної заяви на підставі п.1 ст. 136 ЦПК України 1963 року.

Не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду,
ОСОБА_1звернувся до Верховного Суду України з касаційною скаргою в порядку
визначеному ЦПК України 1963 року, в якій, посилаючись на порушення норм
процесуального права, просив вказане судове рішення скасувати.

Листом Верховного Суду України від 23.09.2005 р. на
підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України зазначену касаційну скаргу зі справою було передано до
Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку касаційного
провадження.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 211 КАС України, підставами касаційного
оскарження судового рішення є порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 2201 КАС України, суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування судового рішення.

Так, судами було встановлено, що
заявник звернувся зі скаргою, якою фактично оскаржуються процесуальні дії суду,
пов'язані зі здійсненням правосуддя, оскарження яких передбачено процесуальним
законодавством України.

У відповідності з роз'ясненнями
викладеними в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ
за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, юридичних, посадових і службових осіб у сфері
управлінської діяльності, які порушують права та свободи громадян" №13 від
03.12.1997 р., не можуть оскаржуватися до суду в порядку, передбаченому гл.
31-А ЦПК, рішення, дії чи бездіяльність службових осіб органів, зокрема, суду,
щодо яких цивільним процесуальним законодавством встановлено інший порядок
судового оскарження.

Процесуальні акти і дії суддів, які
стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття
справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в
апеляційному і касаційному порядку та прийняття по них судових рішень, належить
до сфери правосуддя, і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно
до процесуального законодавства України.

Оскільки громадянином
ОСОБА_1оскаржувались дії суду, пов'язані зі здійсненням правосуддя, то
відмовляючи в прийнятті його скарги апеляційний суд діяв згідно чинного на
момент звернення законодавства.

Зазначений висновок підтверджується
роз'ясненнями наданими Конституційним Судом України в своєму рішенні від 23
травня 2001 року

N 6-рп/2001 пунктом 4.2 якого
визначено, що відповідно до частини першої статті 124 Конституції України
правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя
судді незалежні і підкоряються лише закону (частина перша статті 129
Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і
судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним
процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які
стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття
справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в
касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать
до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно
до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і
дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий

Аналогічні положення зафіксовані й
у нині діючому Кодексі адміністративного судочинства України відповідно до
частини 2 статті 2 якого - заяви і скарги щодо неправильності процесуальних дій
судді чи суду не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки
відповідно до закону існує інший механізм усунення помилок і недоліків,
допущених при здійсненні правосуддя.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм
процесуального права, чинних на той час, та відсутні передбачені ст. 227 КАС
України підстави для його обов'язкового скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити Максименку Леоніду Володимировичу у задоволенні
його касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а
ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 грудня 2003 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім випадків,
передбачених ст. 237 КАС України.

Судді: