Справа № 22-а-4268/08
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2008-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
Справа №22а-4268/08 Головуючий 1
Доповідач: Гуцал М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2008 р.
м. Харків

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Філатов Ю.М.,
судді Водолажська Н.С., Гуцал М.І.

при секретарі Житєньової Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Вовчанської районної
державної адміністрації на постанову Харківського окружного адміністративного
суду від 09.04.2008 року у справі № 2а-1239/08

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації

3-я особа Головне управління праці та
соціального захисту населення Харківської обласної

державної адміністрації

про стягнення недоотриманих сум
одноразової допомоги на оздоровлення,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до УПСЗН Вовчанського РДА, в якому просить суд стягнути з відповідача
недоплачені суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за
2001-2007 роки всього в сумі 7012,00 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2008
року частково задоволено позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації 3-я особа:
Головне управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної
державної адміністрації про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на
оздоровлення.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Вовчанської
районної державної адміністрації на користь позивачки одноразову допомогу на
оздоровлення в сумі 1590 грн.

Відповідач, Управління праці та соціального
захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації, з вказаною постановою суду не погодився
та подав апеляційну скаргу, в
якій просив суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову постанову відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач письмових заперечень на апеляційну скаргу відповідача не надав, до
суду не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним
чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідач та третя особа до суду також не прибули, про час та місце
розгляду справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не
повідомили.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 Кодексу
адміністративного судочинства

України, - неприбуття в судове засідання
осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду
справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом
першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної
інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, в якій Управління праці та соціального захисту населення Вовчанської районної
державної адміністрації Харківської області вважає,
що постанова суду першої інстанції незаконна та зазначає, що виплати позивачу
були здійснені у розмірі, що передбачено Законами України про Державний бюджет
на відповідні роки, а тому вважає, що діяло в межах повноважень, передбачених
законодавством.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 віднесена до 1
категорії осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та є інвалідом 3-ї групи, що підтверджується
ксерокопією посвідчення серії НОМЕР_1 від 25.12.1997 року (а.с. 56), копією
довідки МСЕК № 003270 від 15.12.2003 року (а.с. 7) та не заперечувалось
відповідачем - управлінням праці та соціального захисту населення Вовчанської
районної державної адміністрації Харківської області.

Як вбачається із листа управління праці та соціального
захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації Харківської
області № 3107 від 09.10.2007 р., позивачці було
нараховано та виплачено щорічну компенсацію на оздоровлення в таких розмірах, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 836
від 26 липня 1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12 липня 2005 р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»:

·
За
2004 рік - в серпні 2004 року в сумі 21,50 грн.

·
За
2005 рік - в жовтні 2005 року в сумі 90,00 грн.

·
За
2006 рік - в березні 2006 року в сумі 90,00 грн.

·
За
2007 рік - в червні 2007 року в сумі 90,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо розгляду зазначеного позову за правилами КАС України та щодо
задоволення позовуОСОБА_1 в частині стягнення з управління праці та соціального
захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації Харківської
області на користь позивача недоплачену суму одноразової грошової допомоги за
2007 рік у розмірі 1590 грн. з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства
України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії
чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких
рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий
спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено поняття
суб'єкта владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні
ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_1, вона
фактично оскаржує дії Управління праці та соціального захисту населення
Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області щодо відмови у
нарахуванні та виплаті на її користь
одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2007 рік. Тобто, в даному
випадку позивачка фактично просить визнати
дії відповідача, який є суб'єктом владних повноважень, незаконними, а
отже, існує публічно-правовий спір, у якому однією із сторін є орган виконавчої
влади, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, а
саме: нарахування та виплата щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ч.
4 ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, на підставі викладеного, колегія суддів
підтверджує, що зазначений позов правильно розглянутий судом першої інстанції
за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена
виплата щорічної грошової допомоги на оздоровлення інвалідам 3 групи у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх
проживання органами соціального захисту населення. У разі виникнення права на
щорічну допомогу з різних підстав, передбачених частиною четвертою цієї статті,
надається одна з них за вибором особи.
Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до п.30 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік»,
дію ч.ч.3, 4 ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в частині визначення розміру
виплат щорічної допомоги на оздоровлення було зупинено.

Відповідно до ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи
людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Відповідно до вимог частини третьої статті 46 Конституції України пенсії,
інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування,
мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Правові засади формування
та застосування державних
соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію
закріплених Конституцією та законами
України основних соціальних
гарантій, визначаються Законом України "Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні гарантії".

За змістом абзацу третього статті
1 цього Закону державні соціальні
гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян,
пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних
виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які
забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог
Закону України
"Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум
- вартісна величина
достатнього для забезпечення нормального функціонування
організму людини, збереження його здоров'я продуктів харчування, а також
мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг,
необхідних для задоволення основних соціальних і
культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум застосовується для встановлення
розмірів мінімальної заробітної
плати та мінімальної пенсії за віком,
визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по
безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог
Конституції України та законів України.

Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку
затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на
відповідний рік.

Визначений статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення
якого застосовується прожитковий мінімум
для осіб, які втратили працездатність, передбачений Законами України про
Державний бюджет України на відповідний рік, і є стандартом, в порівнянні з
яким визначаються розміри інших видів соціальних виплат та допомоги.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року у справі за
поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36, ч.2 ст.56, ч.2 ст.62, ч.1 ст.66, пп.
7,9, 12-14,23, 29, 30, 39, 41, 43-46 ст. 71, ст.ст. 98, 101, 103, 111 Закону
України «Про Державний бюджет на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії
громадян), визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.30 ст.71
Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ч.3, ч.4
ст.48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині визначення розміру виплат
щорічної допомоги на оздоровлення. Рішення Конституційного суду України у цій
справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв`язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення конституційного
суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Згідно ч. 2 ст. 19, ч. 3 статті 22 Конституції України,
норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи вищенаведене та з
урахуванням вимог ст. 48 Закону України „ Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідач
повинен був сплатити позивачеві щорічну допомогу на оздоровлення виходячи із
суми мінімальної заробітної плати на момент виплати зазначеної допомоги, яка
складала 420 грн. 00 коп., а відповідно до постанови КМУ від 12 07 2005 року №
562 " Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи " позивачу була виплачена щорічна
допомога на оздоровлення в розмірі 90 грн.

Колегія суддів зазначає, що з огляду
на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами
під час вирішення цього спору необхідно застосувати саме ст. 48 Закону, а не Постанову КМУ № 562.

Статтею 76 Закону України «Про Державний бюджет
на 2007 рік» були встановлені наступні розміри
мінімальної заробітної плати на відповідні періоди 2007 року, а саме: 400
гривень - з 01 січня по 31 березня 2007 року; 420 гривень - з 01 квітня по 30
червня 2007 року; 440 гривень - з 01 липня по ЗО вересня 2007 року; 460
гривень - з 01 жовтня 2007 р.

Враховуючи, що позивачу у червні 2007 року вже було сплачено 90 гривень,
суд першої інстанції вірно дійшов висновку про стягнення з Управління праці та
соціального захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації на
користь ОСОБА_1 суми недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2007
рік в розмірі 1590 грн.( виходячи із розрахунку : 420 грн. х 4-90 = 1590 грн.).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції
щодо стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Вовчанської
районної державної адміністрації Харківської області на користь позивачки
одноразову допомогу на оздоровлення в сумі 1590 грн.

Проте, колегія суддів зауважує, що позивачем були заявлені позовні вимоги
про стягнення з відповідача недоплачених сум одноразової грошової допомоги на
оздоровлення за 2001 - 2007 роки. Однак, суд першої інстанції в резолютивній
частині постанови вирішив позовні вимоги щодо стягнення з відповідача
одноразової грошової допомоги на оздоровлення лише за 2007 рік. Решта позовних
вимог залишилась невирішеною.

Приймаючи до уваги, що суд першої
інстанції правильно по суті вирішив справу, але вирішив не всі позовні вимоги
ОСОБА_1, колегія суддів вважає за необхідне змінити постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 09.04.2008 року по справі № 2а-1239/08 та доповнити резолютивну частину реченням наступного змісту: «В задоволенні
решти позовних вимог відмовити».

Підстави для задоволення апеляційної скарги
відповідача відсутні.

Згідно ч.2 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може
своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

На підставі вищевикладеного та керуючись
ст.ст. 160, 165, п. 2 ч.1 ст. 198, п. 2 ч. 1 ст. 201, ч.2 ст.205,
ст.ст.207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення Вовчанської районної державної адміністрації на постанову
Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2008 року у справі №
2а-1239/08 - залишити без задоволення.

Постанову
Харківського окружного адміністративного суду від
09.04.2008 року у справі № 2а-1239/08- змінити.

Доповнити резолютивну частину
реченням наступного змісту: «В задоволенні решти позовних вимог - відмовити».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Дана постанова набирає чинності з
моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України у місячний строк з моменту виготовлення її повного тексту.

Повний текст постанови виготовлено 22
серпня 2008 року.

Головуючий
Ю.М.Філатов

Судді
Н.С.Водолажська

М.І.Гуцал

Україна

Харківський апеляційний адміністративний суд

Справа №22а-4268/08 Головуючий 1
інстанції:
Зінченко А.В.

Категорія: 50
Доповідач: Гуцал М.І.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

21 серпня 2008 р.
м. Харків

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Філатов Ю.М.,
судді Водолажська Н.С., Гуцал М.І.

при секретарі Житєньової Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Вовчанської районної
державної адміністрації на постанову Харківського окружного адміністративного
суду від 09.04.2008 року у справі № 2а-1239/08

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації

3-я особа Головне управління праці та
соціального захисту населення Харківської обласної

державної адміністрації

про стягнення недоотриманих сум
одноразової допомоги на оздоровлення,-

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України
проголосити вступну та резолютивну частину постанови, повний текст якої буде
виготовлено 22 серпня 2008 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись
ст.ст. 160, 165, п. 2 ч.1 ст. 198, п. 2 ч. 1 ст. 201, ч.2 ст.205,
ст.ст.207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації на
постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2008 року у
справі № 2а-1239/08 - залишити без задоволення.

Постанову
Харківського окружного адміністративного суду від
09.04.2008 року у справі № 2а-1239/08- змінити.

Доповнити резолютивну частину
реченням наступного змісту: «В задоволенні решти позовних вимог - відмовити».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Дана постанова набирає чинності з
моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України у місячний строк з моменту виготовлення її повного тексту.

Головуючий
Ю.М.Філатов

Судді
Н.С.Водолажська

М.І.Гуцал