Справа № 2а-97/2007
Суддя: Прасолов В.М.
Дата ухвалення: 2007-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2007 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу в Дніпропетровській області в
складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Горбуновій
Л.С.

за участю представника відповідача Управління Пенсійного
фонду України в

Саксаганському районі м.
Кривого Рогу - Пилипенко О.В. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кривому Розі
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про
визнання відмови в перерахунку щорічної одноразової допомоги неправомірною та
стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги на оздоровлення, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління
праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської
районної у місті ради (далі за текстом "Управління праці") про
визнання відмови в перерахунку щорічної одноразової допомоги неправомірною та
стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги на оздоровлення. В
обґрунтування позову вказав, що є
інвалідом 2 групи, пов'язаної з
Чорнобильською катастрофою, 1 категорія.
З 1997 року по 2006 рік знаходився на 3-й групі інвалідності. За 2003, 2004,
2005 роки отримав допомоги на оздоровлення значно нижчі, чим передбачено ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Управління праці
відмовило йому у перерахунку одноразової допомоги на оздоровлення, тому вимушений звернутися до суду. Просить
визнати відмову Управління праці в перерахунку йому щорічної одноразової
допомоги неправомірною та стягнути недоплачену одноразову грошову допомогу на
оздоровлення за 2003-2005 роки у сумі 3427грн.

У судовому засіданні позивач позов підтримав
повністю, підтвердивши доводи, викладені у позові, просить поновити строк позовної давності для
звернення до суду.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не
визнала та дала пояснення, з яких
вбачається, що щорічна допомога на
оздоровлення виплачувалась позивачеві своєчасно та відповідно до вимог чинного
законодавства України, а саме відповідно
до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2005 року № 562 "Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Просить
відмовити позивачу у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку для
звернення до суду.

На підставі ст. 86
КАС України, оцінивши
безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно досліджені у судовому
засіданні докази, суд вважає
встановленими наступні обставини.

2

Позивач є особою,
яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що встановлено поясненнями сторін, посвідченням(а.с. 5). Позивач ОСОБА_1, в період з 1997 року по 19.06.2006 року мав
третю групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з виконанням обов'язків
військовослужбовця по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з 19.06.2006 року є інвалідом 2 групи, що підтверджується витягами МСЕК, випискою МСЕК, довідкою МСЕК (а.с. 39 - 40), посвідченнями (а.с. 5, 12). Управлінням праці позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС, було виплачено щорічну допомогу на
оздоровлення: за 27.02.2004р. - у розмірі 21, 50грн.; 24.03.2005р. - у розмірі
21, 50грн., 21.03.06 р. - у розмірі 90
грн., що вбачається з довідки (а.с. 23).
03 квітня 2007 року позивач звернувся до Управління праці з заявою про проведення
доплати по щорічній допомозі на оздоровлення за 2002-2005 роки, що вбачається з заяви (а.с. 11). Листом
Управління праці № 1248 від 13.04.2007 року позивачу було повідомлено про
правильність виплаченої щорічної допомоги відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 12.05.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", що
встановлено листом (а.с. 4). В період з 01.01.2006 року по 15.06.2007 року
ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою,
що встановлено листом КЗ
"Міська лікарня № 3 (а.с. 33-35).

Встановленим фактам та обставинам відповідають такі
правовідносини, які регулюються
Конституцією України, нормами ЦК України, Законом України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно до ч. 1 ст.
46 Конституції України, громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати працездатності. Згідно до ч.3 ст. 46 Конституції України, види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно до ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються
права, і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і свобод;
основи соціального захисту.

Відповідно до ст.1
Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", цей Закон спрямований
на захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи. Державна політика в галузі соціального
захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи базується на принципі повного
відшкодування шкоди особам, які
постраждали. Відповідно до ст. 14 цього
Закону позивач, як інвалід з числа
учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відноситься до
потерпілих 1 категорії.

Відповідно до
ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", щорічна допомога на
оздоровлення особам, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи і які є інвалідами третьої
групи, виплачується в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат. Таким чином у 2003 -2005 р. р. позивач мав право
кожного року на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 4
мінімальних заробітних плати.

Розмір мінімальної заробітної плати був
встановлений: ст. 89 Закону України
"Про державний бюджет України на 2004 р." - з 1 січня 2004 р. по 1
вересня 2004 р. у сумі 205
грн. 00 коп.; ст. 83 Закону України
"Про державний бюджет України на 2005 р. «(зі змінами відповідно до Закону
України "Про внесення змін в Закон України "Про державний бюджет
України на 2005 p.")
- з і січня 2005 р. по 1 квітня 2005 р. у сумі 262 грн., з 1 квітня 2005 р. по 1 липня 2005 р. у сумі
290 грн., з 1 липня 2005 р. по 1 вересня
2005 р. у сумі 310
грн., з 1 вересня 2005 р. по 1 січня
2006 р. у сумі 332
грн.; ст.82 Закону України "Про
державний бюджет України на 2006 р." - з 1 січня 2006 р. по 1 липня 2006
р. у сумі 350 грн.00 коп.; з 1 липня 2006 р. по 1 грудня 2006 р. у сумі 375
грн., з 1 грудня 2006 р. у сумі 400 грн.
Виходячи з дат виплати позивачу компенсації,
розміру мінімальної заробітної плати на час виплати йому належало
виплачувати допомогу на оздоровлення розраховуючи її з наступних розрахунків:
за 2003 р. -205 грн. помножити на 4 дорівнює 820 грн.; за 2004 p.- 310 грн.
помножити на 4 дорівнює 1240

3

грн. за 2005 p.- 375 грн. помножити на 4 дорівнює 1500 грн. Усього позивачу
належало виплатити 3560 грн. допомоги за 2003-2005 р. р.

Відповідно до ч. 4
ст. 4 ЦК України, якщо постанова Кабінету Міністрів України
суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього
Кодексу або іншого закону. Відповідно до
ст. 62 Закону України. "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", Кабінет
Міністрів наділений правом роз'яснювати порядок застосування цього Закону.
Вказаним Законом Кабінет Міністрів України не наділений повноваженнями, визначати розмір виплати щорічної допомоги на
оздоровлення.

Таким чином, при
визначенні розміру щорічних виплат на оздоровлення позивачу, відповідач повинен був керуватися вимогами
наведених Законів. Застосування відповідачем Постанови Кабінету Міністрів
України від 26 липня 1996 р. №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", яка передбачує вказану
виплату у розмірі 21 грн. 50 коп., та
Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 р. №562 "Про
щорічну допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка передбачує вказану виплату у розмірі 90
грн. 00 коп., суперечить ЦК України і
вказаним вище Законам, порушує право
позивача на соціальну допомогу, а тому є
неправомірним.

З урахуванням наведеного,
суд вважає, що звернення позивача
до відповідача за проведенням доплати обґрунтовано на вказаних нормах
закону, а відмова в здійснені такого
перерахунку є неправомірною.

З урахуванням сплаченої суми позивачу за рахунок
відповідача належить сплатити недоплачені суми в розмірі 3427 грн. (з
розрахунку 3560 грн. мінус 133 грн. 00 коп.).

Таким чином, суд
вважає, що позивач обґрунтовано, на підставі
ст. 15 ЦК України звернувся до суду за захистом своїх прав, які підлягають захисту у спосіб, передбачений
ст.16 ЦК України.

Вислухавши учасників адміністративного процесу, дослідивши докази, суд на підставі ст.10 КАС України, відповідно до якої усі учасники
адміністративного процесу є рівними,
та ст.11 КАС України, у відповідності до якої розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, у межах позовних
вимог, суд вважає, що обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги,
мали місце, а тому позовні вимоги
позивачки підлягають повному задоволенню.

На підставі ч. 2
ст. 99 КАС України, для звернення
до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк. Враховуючи ту
обставину, що позивач в період з
01.01.2006 року по 15.06.2007 року звертався за медичною допомогою, суд вважає за необхідне визнати поважною
причину пропуску ОСОБА_1, передбаченого
ч.2 ст. 99 КАС України, строку для звернення до адміністративного
суду та у відповідності зі ст. 100 КАС
України, поновити йому строк позовної
давності.

На підставі ст. 94
КАС України, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача державне мито на користь держави у розмірі 59 грн.50
коп.

Постанова суду,
відповідно до ст. 256 КАС України,
належить до негайного виконання в частині виплати ОСОБА_1 різниці між
сплаченими сумами щорічної одноразової допомоги на оздоровлення та належними до
виплати сумами щорічної одноразової допомоги на оздоровлення.

Керуючись ст.
ст.46, 92 Конституції України; ст. ст.
4, 15, 16 ЦК України;
ст. ст.1, 48, 62, Закону України
"Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; ст. 89 Закону України "Про державний
бюджет України на 2004

4

p."; ст. 83 Закону України "Про державний бюджет України на 2005
р." (зі змінами відповідно до Закону України "Про внесення змін в
Закон України "Про державний бюджет України на 2005 p."); ст.82 Закону України "Про державний
бюджет України нa 2006 р.; ст.
ст. ст. 6, 10, 11, 86, 94, 99, 100, 128, 158, 161, 162, 163, 256
КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати неправомірною відмову від 13 квітня 2007 р.
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Саксаганської у місті Ради про перерахунок ОСОБА_1 щорічної одноразової
допомоги на оздоровлення,
передбаченої ст.48 Закону України
"Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Саксаганської у місті Ради на користь ОСОБА_1
недоплачені за 2003 -2005 р. р. суми щорічної одноразової допомоги на
оздоровлення, передбаченої ст.48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - у розмірі 3427 грн.00
коп.

Допустити до негайного виконання постанову суду в частині
виплати ОСОБА_1 різниці між сплаченими та належними до сплати сумами щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення, в
межах суми за один місяць.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Саксаганської у місті Ради на користь держави
держмито у розмірі 59 грн. 50 коп.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом
20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яку може бути подано протягом 10 днів з дня
проголошення постанови або в разі проголошення резолютивної частини - протягом
10 днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений статтею 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.