Справа № К-20258/06
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2008-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА

05 «червня » 2008 р. Справа № 28/61-25/86

к/с
№ К-20258/06

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

Головуючий:

Нечитайло О.М.

Судді:

Конюшко К.В.

Ланченко Л.В.

Пилипчук Н.Г.

Степашко О.І.

при секретарі

Ликовій В.Б.

за участю представників сторін

позивача:

ОСОБА_1

відповідача:

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу

Спеціалізованої державної податкової інспекції у м.
Києві по роботі з великими платниками податків

на постанову

Господарського суду м. Києва

від

14.12.2005р.

та ухвалу

Київського апеляційного господарського суду

від

04.04.2006р.

у справі

№ 28/61-25/86

за позовом

Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»

до

Спеціалізованої державної податкової інспекції у м.
Києві по роботі з великими платниками податків

про

визнання недійсною другої податкової вимоги

ВСТАНОВИВ:

Українсько-Американське-Голландсько-Німецьке
закрите акціонерне товариство «Утел (правонаступник - Відкрите акціонерне
товариство «Укртелеком» (надалі - позивач, ВАТ «Укртелеком») звернулось до
Господарського суду м. Києва із позовом до Спеціалізованої державної податкової
інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків (надалі -
відповідач, СДПІ по РВПП у м. Києві) про визнання недійсною другої податкової
вимоги СДПІ по РВПП у м. Києві від 09.12.2003р. № 2/135 про стягнення
податкового боргу в розмірі 77 500,00 грн.

Справа
розглядалась господарськими судами України неодноразово.

При
новому розгляді справи, постановою Господарського суду м. Києва (суддя -
Морозов С.М.) від 14.12.2005р., яка залишена без змін ухвалою Київського
апеляційного господарського суду (судова колегія у складі: головуючий: Дзюбко
П.О., судді: Алданова С.О., Пантелієнко В.О.) від 04.04.2006р. у справі №
28/61-25/86 позов задоволено. Визнано недійсною другу податкову вимогу СДПІ по
РВПП у м. Києві № 2/135 від 09.12.2003р., з моменту її прийняття до моменту
відкликання.

Вказані
судові рішення мотивовано тим, що застосована до позивача фінансова санкція не
є податковим зобов'язанням, а тому, надсилання позивачу податкової вимоги, з
урахуванням норми пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
є неправомірним

Не
погоджуючись із такими судовими рішеннями, СДПІ по РВПП у м. Києві звернулась
до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою в якій, з
підстав порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права, просить скасувати постанову Господарського суду м. Києва
від 14.12.2005р., ухвалу Київського апеляційного господарського суду від
04.04.2006р. у справі № 28/61-25/86 та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Позивач надав відзив на вказану касаційну скаргу, за
змістом якого проти вимог СДПІ у по РВПП м. Києві заперечує, з підстав
необгрунтованості останніх та просить залишити оскаржувані судові рішення у
справі № 28/61-25/86 без змін, а касасаційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч. 1 та. ч. 2 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у
межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено наступне:

СДПІ по
РВПП у м. Києві прийнята друга податкова вимога № 2/135 від 9.12.2003р., якою
ЗАТ «Утел» повідомлено про наявність у останнього, станом на 09.12.2003р., суми
податкового боргу за узгодженим податковим зобов'язанням за платежем «штрафи та
санкції, сплачені за порушення податкового законодавства» у сумі 77 500, 00
грн.

Підставою
для винесення вказаної податкової вимоги було прийняття СДПІ по РВПП у м.
Києві, на підставі Акту перевірки № 123-308 від 10.12.2002р., податкового
повідомлення-рішення № /0 від 27.03.2003р., яким позивачу визначено
до сплати 77 500, 00 грн. штрафних санкцій, відповідно до абз. 1 п. 1 Указу
Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки».

Зазначене
податкове повідомлення-рішення було предметом оскарження у справі 32/680-25/4
та рішенням господарського суду м. Києва від 15.02.2005р. у справі №
32/680-25/4, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного
господарського суду від 12.04.2005р., позовні вимоги було задоволено,
оскаржуване податкове повідомлення-рішення визнано недійсним.

Постановою
Вищого господарського суду України від 14.07.2005р. у справі № 32/680-25/4
рішення господарського суду міста Києва від 15.02.2005р. та постанову
Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2005р. у справі №
32/680-25/4 було змінено та резолютивну частину викладено в наступній редакції:
«Позов задовольнити частково, податкове повідомлення-рішення СДПІ у м. Києві по
РВПП № 000171501/0 від 27.03.2003 року визнати недійсним в частині визначення
штрафних санкцій у сумі 77 500,00 грн. сумою податкового зобов'язання
Дочірнього підприємства «Утел» Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком».
В іншій частині в позові відмовити.».

Належним
чином засвідчені копії всіх вищеназваних документів містяться в матеріалах
справи.

Заслухавши
суддю-доповідача, представника відповідача, позивача, розглянувши надані
письмові докази в їх сукупності, Вищий адміністративний суд України вважає, що
касаційна скарга СДПІ по РВПП у
м. Києві задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Підпунктом
6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму
податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги.

Як
вказувалось вище, постановою Вищого господарського суду України від 14.07.2005
р. у справі № 32/680-25/4 встановлено, що фінансова санкція, застосована до
позивача податковим повідомленням-рішенням № /0 від 27.03.2003р. у
розмірі 77 500 грн., не є податковим зобов'язанням.

Відповідно
до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким
чином, судова колегія Вищого адміністративного суду вважає нормативно
обгрунтованою правову позицію господарських судів першої та апеляційної
інстанцій в частині висновку щодо помилковості поширення податковим органом
процедури надсилання податкової вимоги, передбаченої нормами Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» до такого платежу, визначеного платнику податків,
як «фінансова санкція», оскільки остання не є податковим зобов'язанням у
розумінні названого закону.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України підтверджує, що при прийнятті судових рішень у
справі № 28/61-25/86, Господарський суд м. Києва та Київський апеляційний
господарський суд дійшли вичерпних юридичних висновків щодо встановлених
обставин справи і правильно застосували до спірних правовідносин сторін норми
матеріального права.

Таким чином, касаційна скарга СДПІ по РВПП у м. Києві підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Господарського суду м. Києва від 14.12.2005р. та ухвала
Київського апеляційного господарського суду від 04.04.2006 р. у справі №
28/61-25/86 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210 - 232
Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової
інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків на постанову
Господарського суду м. Києва від 14.12.2005р. та ухвалу Київського апеляційного
господарського суду від 04.04.2006 р. у справі № 28/61-25/86 залишити без задоволення.

2. Постанову Господарського суду м. Києва від
14.12.2005р. та ухвалу Київського апеляційного господарського суду від
04.04.2006 р. у справі № 28/61-25/86 залишити без
змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та
не може бути оскаржена, крім випадків, встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Головуючий
суддя:
О.М. Нечитайло

Судді: К.В.
Конюшко

Л.В. Ланченко

Н.Г. Пилипчук

О.І. Степашко

З оригіналом
вірно

Відповідальний
секретар
В.Б. Ликова