Справа № 2А-68/07
Суддя: ШАРУНОВИЧ В.В.
Дата ухвалення: 2007-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2А-68/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.
Ковель 05
липня 2007 p.

Ковельський
міськрайонний суд

під головування
судді Шаруновича В.В.,

за участю
секретаря Спасюк К.В.,

позивача ОСОБА_1

представника
відповідача Лебедюк І.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання протиправною відмови
в приватизації квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача яким просить визнати
протиправними дії виконкому Ковельської міської ради від 26.06.2006 р. про
відмову в приватизації АДРЕСА_1 та зобов'язати його надати дозвіл на
приватизацію і передачу зазначеного квартири позивачці та членам її сім'ї.

В
обгрунтування своїх позовних вимог зазначила,
що спірна квартира перебуває в користуванні її сім'ї на підставі ордера
від 13.10.78 року виданого згідно рішення відповідача № 260 від 12.10.78 p.. Відповідач своїм
листом від 26.06.2006 р. відмовив їй в приватизації спірної квартири, мотивуючи тим, що відповідно до рішень міської ради від
28.08.91 р. та 29.12.94 р. будинок в якому вона проживає підлягає передачі
общині Української автокефальної церкви.

Зазначила
також, що відповідачем пропонувалась їй
тимчасово відселитись в кімнату гуртожитку та однокімнатну квартиру від чого
вона на законних підставах відновилась,
оскільки пропоновані приміщення не відповідали вимогам ст. 50
ЖК України.

Після
прийняття рішень пройшло 16 років, однак
належного житла відповідач не запропонував,
підстав для її виселення законом не може скористуватись своїм право на
приватизацію; будь-яких обмежень щодо приватизації спірної квартири не
встановлено.

У
судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, додатково пояснивши, що вона погодилась на відселення, але належне житло коли вирішувалось питання
передачі будинку церкві, але пройшло 16
років і їй нічого не запропонували і коли може бути належна квартира їй невідомо, а тому хоче приватизувати квартиру.

Представник
відповідача позову не визнала та показала суду,
що будинок в якому проживає позивачка рішеннями міської ради від 1991 та
1994 p.p. підлягає
передачі церкві, а тому не може бути
приватизований. Повідомила також, що у
відповідача відсутнє вільне житло в яке можна було б відселити позивачку з
сім'єю і коли може з'явитись таке житло невідомо.

суд
заслухавши показання сторін, перевіривши
матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Судом
встановлено, що підтверджується наявними
у справі доказами і не заперечується сторонами,
що позивач з сім'єю на зазначених підставах користується спірною
квартирою, в приватизації якої позивачу
відмовлено в зв'язку з тим, що даний
будинок згідно рішень Ковельської міської ради підлягає передачі церкві, а сім'я позивачки

відселенню, однак відсутність вільного житлового фонду в
місті спричиняє те, що виконавчий
комітет не в змозі відселити сім'ї з вищевказаного житлового будинку.

Суд
вважає, що відмовляючи позивачці у
приватизації спірної квартири, відповідачем
порушено право позивачки та приватизацію житла.

Згідно ст.
109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з
підстав, установлених законом.

Як
вбачається з пояснень представника відповідача,
відповідач не ставив і не ставить питання виселення позивача з сім'єю з
спірного житла, однак разом з цим
позивачка не заперечувала щодо відселення її сім'ї у інше благоустроєне
житло, однак на протязі 16 років такого
житла не отримала, а тому вправі ставити
питання щодо приватизації.

Згідно ст. 9
ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного
житлового фонду, або придбання їх у
житлових, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва
чи одержання у власність на інших підставах,
передбачених законодавством України.

З
матеріалів справи вбачається, що
позивачка отримала спірну квартиру з державного житлового фонду, що підтверджується ордером на вселення в
спірну квартиру та довідкою РЖКП.

Згідно ст. 48
ЖК України жиле приміщення надається громадянином у межах жилої площі, але не менше розміру, який визначається КМУ і Федерацією
професійних спілок України, при цьому
враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності
громадян, якщо ними не використані
житлові чеки, а громадяни, які одержали житло у державному фонді на цих
умовах, мають право на його приватизацію
відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивачка
ОСОБА_1 з сім'єю вселилась в спірну квартиру на законних підставах і на таких
же законних підставах проживає в ній,
будь-яких обмежень щодо приватизації спірної квартири зазначених в ч.
2 ст.
2 ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду» судом не встановлено, квартира належить до державного житлового
фонду, а тому може бути відчужена
позивачці згідно ст. 1 ЗУ «Про приватизацію державного
фонду», а тому суд приходить до
висновку, що дії відповідача по відмові
в приватизації спірної квартири являються неправомірними, і слід зобов'язати відповідача, що надання дозволу на приватизацію спірної
квартири.

Посилання
позивача на те, що рішеннями Ковельської
міської ради від 28.08.1991 р. № 7/11 та від 29.12.1994 р. № 2/12 визначено
те, що будинок в якому проживає
позивачка підлягає передачі общині Української автокефальної церкви, правового значення для вирішення зазначеного
матеріально-правового спору, з
урахуванням його характеру та юридично значимих фактів, не мають,
оскільки згідно ст. 64 Конституції України конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених конституцією України, а таких судом не встановлено.

На
підставі викладеного керуючись ст. ст.
71, 86, 159,
160, 161, 165 КАС України, ст.
64 Конституції України, ст. ст.
9, 48 ЖК України, ст.
ст. 1, 2 ЗУ
«Про приватизацію державного житлового фонду» суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати
дії виконкому Ковельської міської ради від 26.06.2006 р. про відмову в
приватизації ОСОБА_1 АДРЕСА_1 неправомірними.

Зобов'язати
виконком Ковельської міської ради надати дозвіл на приватизацію і передачу
ОСОБА_1 та членам її сім'ї, шляхом
відчуження в їх користь АДРЕСА_1.

Постанова може бути
оскаржена в апеляційному порядку, до
Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний
суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після апеляційної скарги, або в порядку ч. 5 ст.
186 КАС України.