Справа № 22а-171/08
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2008-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 171/08
( 22а-1556/07) Головуючий суддя у 1-ій
Категорія статобліку
- 49 інстанції -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Туркіної Л.П. (доповідач),

суддів - Коршун А.О., Проценко О.А.,

при секретарі
- Галоян О. Г.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 ( довіреність від 24.01.2008 р. №
18-15)

відповідача - не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
ВАТ «Запорізький завод феросплавів», м. Запоріжжя

на
постанову Господарського суду Запорізької області від 14.05.2007 року.

по
справі № 27/75/07-АП

за
позовом: ВАТ «Запорізький завод феросплавів», м.
Запоріжжя

до:
Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, м. Запоріжжя

про визнання недійсним рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2007 року відкрите акціонерне товариство «Запорізький
завод феросплавів», м. Запоріжжя (далі - ВАТ «Запорізький завод феросплавів»)
звернулося до Господарського суду Запорізької області із позовом до Запорізького обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Запоріжжя ( далі
- ЗОВФССТП) про визнання недійсним рішення відповідача № 1981 від 19.12.2006 р.

Позовні вимоги обґрунтовані
посиланнями на Закон України «Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами
та державними цільовими фондами», Інструкцію «Про порядок проведення ревізії та
перевірок коштів Фонду соціального страхування», Закон України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Постановою
господарського суду Запорізької області від 14.05.2007 р. у задоволенні позову
було відмовлено.

Приймаючи
рішення, господарський суд виходив з того, що рішення № 1981 від 19.12.2006 р.
про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті сум фінансових
(штрафних) санкцій, неправомірних
витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відповідає вимогам чинного
законодавства та прийняте у межах повноважень органу, що його видав. Підстави
для скасування відсутні.

У
апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову господарського суду
Запорізької області та прийняти нову постанову, якою відмінити рішення
Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності № 1981 від 19.12.2006 р.

Апелянт посилається на те, що у більшості
виявлених відповідачем правопорушень, порушень як таких немає, застосування
штрафних санкцій є неправомірним. Тим більше, що згідно ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням» штраф накладається лише за порушення
порядку витрати страхових коштів. В даному випадку в акті ревізії, порушення
порядку витрат страхових коштів відповідачем не виявлено. Фондом були виявлені тільки факти
неправомірних виплат.

Апелянт, зокрема, вказує, що виплата
допомоги з тимчасової втрати працездатності була здійснена відповідно до ст. 51
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у
зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими
народженням та похованням», який у якості підстави виплати допомоги визначає
наявність листка тимчасової непрацездатності. Неналежна видача або оформлення
такого листка відповідно до діючого законодавства не є підставою для відмови у
виплаті допомоги.

Позивач
вважає, що відповідачем та судом невірно застосовано норми п. 6 Порядку
обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. № 1266, при розрахунку
середньої заробітної плати для визначення допомоги з тимчасової
непрацездатності, внаслідок чого невірно визначений розрахунковий період.

Пунктом
6 вищезазначеного Порядку встановлено, що у випадку, коли у застрахованої особи
після отримання права на призначення другої страхової виплати одночасно виникло
право на призначення другої страхової виплати, береться розрахунковий період,
за яким розраховувалась середня заробітна плата для призначення попередньої
страхової вплати. У випадках, вказаних у акті ревізії, страхові випадки
траплялись не одночасно, а наступали одним за одним, що на думку апелянта, не
може бути порушенням п. 6 Порядку.

Апелянт
також вказує, що застрахованим особам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у 2005 р. були видані
путівки і на лікування у санаторії-профілакторії, і санаторно-курортні путівки,
видача яких законодавчо не обмежена.

Відповідач подав заперечення на
апеляційну скаргу, де зазначив, що постанова господарського суду Запорізької
області від 14.05.2007 р. винесена з дотриманням норм матеріального та
процесуального права та у відповідності до чинного законодавства України.

Відповідач зазначає, що комісія із
соціального страхування, яка прийняла рішення про оплату листка
непрацездатності, не виконала вимоги ч. 3 ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»,
яка зобов'язує її розглядати підставу і правильність видачі листків
непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних
послуг.

Згідно п. 6 Порядку обчислення
середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого
постановою КМУ від 26.09.2001 р. № 1266 зі змінами та доповненнями (далі -
Порядок) та відповідно до Додатку 1 до Порядку «Приклади обчислення середньої
заробітної плати та розрахунку страхових виплат» (до пункту 6 Порядку) - у
разі, коли у застрахованої особи після набуття права на призначення страхової
виплати одночасно виникло право на призначення іншої страхової виплати, при
обчисленні середньої заробітної плати для визначення розміру іншої страхової
виплати береться розрахунковий період, за яким обчислювалася середня заробітна
плата для призначення попередньої страхової виплати.

В результаті проведення ревізії
встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати для визначення
розміру іншої страхової вплати, вибраний новий розрахунковий період. Сума
переплати допомоги склала 86, 24 грн.

Ч. 1 ст. 47 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»
визначено, що для забезпечення, відновлення здоров'я застрахована особа та
члени її сім'ї мають право на отримання санаторно-курортного лікування,
оздоровлення в спеціальних оздоровчих закладах в порядку та на умовах,
визначених правлінням Фонду.

Санаторій-профілакторій відповідно
до наказу Міністерства охорони здоров'я України від 28.10.2002 р. № 385
відноситься до лікувально-профілактичних закладів санаторно-курортного типу,
основною функцією якого є надання послуг, пов'язаних з санаторно-курортним
лікуванням та оздоровленням застрахованих осіб, членів їх сімей і студентів.

Тобто, працівник підприємства мав
право отримати путівку в санаторій-профілакторій або санаторій. Таким чином,
страхувальником порушено норми Інструкції № 55 про надання послуг
санаторно-курортного лікування. Сума переплати допомоги склала 2 803, 20 грн.

У судове
засідання з'явився представник позивача, який доводи та
вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечень на
неї, розглянувши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Запорізьким обласним відділенням
Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності в особі Виконавчої дирекції, м. Запоріжжя була проведена
планова ревізія повноти нарахування, своєчасності перерахування до Фонду страхових внесків та правильності проведення
витрат страхових коштів у Відкритому
акціонерному товаристві "Запорізький завод феросплавів" за
період з 01.10.2005 р. по 30.09.2006 р.

За результатами перевірки складено акт від 04.12.2006
р. Під час проведення перевірки
встановлено, що допомога по тимчасовій непрацездатності по догляду за здоровою
дитиною віком до трьох років призначена та сплачена застрахованій особі
(батькові дитини ОСОБА_4) у випадку, коли мати, яка знаходилася у відпустці по
догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку не хворіла, а знаходилась
у стаціонарі дитячої лікарні по догляду за іншою хворою дитиною. У зв'язку з
цим, громадянину ОСОБА_4 було видано листок непрацездатності серії 26267 №
065989 дитячою лікарнею № 5 м. Запоріжжя з діагнозом «по догляду за здоровою
дитиною». Сума допомоги склала 1 038, 24 грн.

Відповідно до п. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у
формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату
заробітної плати (доходу), у разі догляду за дитиною віком до трьох років або
дитиною-інвалідом віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка
доглядає за цією дитиною;

Згідно п. 3.13 Інструкції про порядок видачі документів,
що засвідчують тимчасову непрацездатність
громадян, затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 13.11.2001 р. № 455 та зареєстровано в
Міністерстві юстиції України від 04.12.2001 р. № 1005/6196 листок непрацездатності надається працюючій особі, яка
здійснює догляд за дитиною віком до трьох років у випадку хвороби матері,
яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною віком до трьох років та за
висновком лікаря не може здійснювати догляд за дитиною.

Відповідно до п. 3.1.2 Положення №
21 та відповідно до ч. 3 ст. 50 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" комісія (уповноважений) із
соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і
своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в
його призначенні, про припинення виплати
матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і
правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є
підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Оскільки у даному випадку комісія із соціального
страхування, що створена на підприємстві, прийняла
рішення про оплату листка непрацездатності, не виконала вимоги частини 3
статті 50 Закону України № 2240-111, яка зобов'язує її розглядати підставу і правильність видачі листів
непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального
забезпечення та соціальних послуг, колегія суддів погоджується із висновком
суду першої інстанції про факт наявності правопорушення з боку підприємства та
обґрунтованості нарахування, здійсненого відповідачем.

Перевіркою також встановлено, що в порушення п. 6 Порядку
обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого
постановою КМУ від 26.09.2001 р. та Додатку 1 до Порядку «Приклади обчислення
середньої заробітної плати та розрахунку страхових виплат» - у разі коли у
застрахованої особи після набуття права на призначення страхової виплати
одночасно виникло право на призначення іншої страхової виплати, при обчисленні
середньої заробітної плати для визначення розміру іншої страхової виплати
береться розрахунковий період, за яким обчислювалася середня заробітна плата
для призначення попередньої страхової виплати. При цьому, при обчисленні
середньої заробітної плати для визначення розміру іншої страхової виплати був
вибраний новий розрахунковий період, що призвело до переплати по лікарняним
листкам, яка склала 86 грн. 24 коп.

Перелік листків непрацездатності, за якими здійснено
неналежні виплати, визначено у додатку 3 до акту, підписаному головним бухгалтером
позивача без заперечень.

Доказів, які б спростовували відомості, викладені у
додатку, позивач не надав.

При перевірці
правильності надання соціальних послуг було встановлено, що у 2005 році видано по дві путівки застрахованим особам ОСОБА_5
(путівка № 001135 з 29.03.05 р. до санаторію-профілакторію та путівка № 014291
з 28.11.05 р. до санаторію "Поділля") та ОСОБА_3 (путівка № 001143 з
29.03.05 р. до санаторію-профілакторію і путівка
№ 004188 з 05.11.05 р. до санаторію "Полтава") на суму 2 803 грн. 20
коп. (за мінусом часткової оплати).

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням" визначено, що для забезпечення, відновлення здоров'я застрахована
особа та члени її сім'ї мають право на отримання санаторно-курортного
лікування, оздоровлення в спеціальних оздоровчих закладах в порядку та на
умовах, визначених правлінням Фонду.

Порядок надання
послуг на санаторно-курортне лікування визначено Інструкцією про порядок
забезпечення застрахованих осіб і членів їх сімей путівками на
санаторно-курортне лікування, які придбані за рахунок коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової
втрати працездатності, затвердженої
постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності № 55 від 02.06.2005 р. Зокрема, підпунктом 4.2 пункту 4 Інструкції встановлено умови видачі
путівок до санаторіїв-профілакторіїв. Підпунктом 4.3 цього пункту визначено, що
за рахунок коштів Фонду одна і та ж сама застрахована особа протягом
календарного року може отримати лише одну
послугу із санаторно-курортного лікування. Аналогічно і до
введення в дію Інструкції № 55, пунктом 2.2.4 інструкції про порядок планування,
обліку, видачі путівок на санаторно
курортне лікування та оздоровлення
застрахованих осіб і членів їх сімей, придбаних за рахунок Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженої постановою Правління Фонду від 24.12.2001 р. № 51
обумовлено, що протягом року одній і
тій же особі за кошти Фонду може бути видано лише одну путівку з врахуванням путівок, отриманих до
санаторіїв-профілакторіїв.

Постановою правління Фонду від 04.03.2004
р. № 19 затверджена Інструкція про часткове
фінансування санаторіїв-профілакторіїв за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності), де п. 2.1 обумовлено, що
санаторій-профілакторій, відповідно до наказу Міністерства
охорони здоров'я від 28.10.2002 р. № 385 відноситься до лікувально-профілактичних закладів
санаторно-курортного типу, основною функцією якого є надання послуг,
пов'язаних із санаторно курортним лікуванням та оздоровленням застрахованих
осіб, членів їх сімей і студентів.

Тобто працівник підприємства мав право
отримати путівку в санаторій-профілакторій або санаторій.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим та
законним висновок суду першої інстанції про порушення страхувальником норм
Інструкції № 55 про надання послуг санаторно-курортного лікування.

Згідно зі ст. 30
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими
народженням та похованням" страхувальник несе відповідальність за порушення порядку використання страхових
коштів. Неправомірно витрачені кошти Фонду не приймаються до заліку та застосовується
штраф у розмірі 50 відсотків до зазначеної суми.

За таких
обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про законність та
обґрунтованість рішення відповідача № 1981
від 19.12.06 р. про застосування та зарахування
до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності,
відображення у звіті сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат,
донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування, винесеного на підставі ч. 1
ст. 30 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням", п. 6 Порядку обчислення середньої
заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням,
затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 р. № 1266; п. п.4.3, 4.8 Інструкції від 02.06.2005 р. № 55, яким не
прийнято до заліку витрати на суму 4442 грн. 11 коп. (у тому числі на
санаторно-курортне лікування - 3170 грн. 62 коп.), застосовано штраф у розмірі
50% за порушення порядку витрачання
страхових коштів - 2221 грн. 06 коп. Всього на суму 6 663 грн. 17 коп.

Посилання
апелянта на ту обставину, що виплату громадянину ОСОБА_4 здійснено
обґрунтовано, оскільки підставою для виплати є саме лікарняний, який був у
нього наявний, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки підставою для
здійснення виплат є обставини, зазначені у п. 4 ст. 35 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", а листок
непрацездатності є лише доказом щодо наявності таких обставин.

Як
свідчать матеріали справи та пояснення сторін, обставини, що давали право на
отримання гр. ОСОБА_6 виплат, були відсутні.

Виплату
здійснено без належної перевірки документів, наданих на їх підтвердження.

Відповідно до Положення «Про комісію
із соціального страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням» та відповідно до ч. 3 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням» комісія (уповноважений) із соціального
страхування, створена підприємством, здійснює контроль за правильним нарахуванням
і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в
його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю
або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків
непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального
забезпечення та соціальних послуг.

Отже,
виплата гр. ОСОБА_6 була наслідком неналежних дій комісії, створеної
підприємством, та медичної установи, що не спростовує сам факт неправомірності
та неналежного використання коштів Фонду.

Доводи
апелянта про неправомірність нарахування суми 86 грн. 24 коп., не приймаються
колегією суддів до уваги, як такі, що не підтверджені конкретними фактами та
документами, які б спростовували відомості додатку № 3 до акту перевірки,
підписаного головним бухгалтером позивача.

Посилання
апелянта на ту обставину, що путівку до санаторію - профілакторію не можна
визнати санаторно-курортною, не приймаються до уваги, виходячи з викладеного у
ухвалі суду вище.

Посилання
апелянта на ту обставину, що підприємство не порушувало порядку використання
страхових коштів Фонду, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки
неналежне, всупереч діючому законодавству, використання коштів Фонду є формою
порушення порядку використання зазначених коштів.

Оскільки рішення суду першої
інстанції є обґрунтованим та відповідає чинному законодавству, що
відповідно до ст.200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги
без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206

Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ВАТ «Запорізький
завод феросплавів», м. Запоріжжя залишити без задоволення

Постанову господарського суду Запорізької області від
14.05.2007 р. - без змін..

Ухвала
набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала
може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Ухвалу виготовлено у повному обсязі 14.10.2008 р.

Головуючий суддя: Туркіна
Л.П.

Судді: Коршун А.О.

Проценко О.А.