Справа № 22-а-4696/08
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2008-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2008 року

м. Харків

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді - Мінаєва О.М.

суддів - Шевцова Н.В., Гуцал М.І.

секретаря судового засідання Баглаєнко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду в м.
Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення Великобурлуцької районної державної адміністрації
на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2008
року по справі № 2а-2405/08

за
позовом
ОСОБА_1

до Харківського
обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного
управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної
державної адміністрації, Головного управління праці та соціального захисту
населення Харківської обласної державної адміністрації, Управління праці та
соціального захисту населення Великобурлуцької районної державної
адміністрації, Головного управління Державного казначейства України в
Харківській області

про зобов'язання вчинити
дії, стягнення коштів

встановила
:

Позивач,ОСОБА_1,
звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача, Харківського
обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного
управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної
державної адміністрації, виконати перерахунок та виплатити належну йому щорічну
допомогу на оздоровлення та щорічну разову грошову допомогу за 2005-2007р.р.
виключно з законодавчо встановлених розмірів мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком на день фактичного виконання виплати в розмірі
13067, 31 грн., зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення
Великобурлуцької районної державної адміністрації забезпечити перерахунок та
виплату відповідачем по справі належних позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення та щорічної разової грошової допомоги за 2005-2007р.р., та просив
суд зобов'язати Головне управління Державного казначейства України в
Харківській області здійснити безспірне списання з рахунку відповідача коштів
заборгованості по перерахунку йому щорічної разової грошової допомоги за
2005-2007р.р. в сумі 13067,31 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22 квітня
2008 року по справі № 2а-2405/08 позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з Управління
праці та соціального захисту населення Великобурлуцької районної державної
адміністрації Харківської області на користь ОСОБА_1 щорічну допомогу на
оздоровлення відповідно до ч.

Справа № 22-а-4696/08 Головуючий 1
інстанції: Бартош Н.С.

Категорія: 48 Доповідач:
Мінаєва О.М.

4 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2007 рік в розмірі
1590,00 грн. та щорічну разову грошову допомогу відповідно до
ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» в розмірі 2605,77 грн., а загалом 4195,77 грн. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Відповідач,
Управління праці та соціального захисту населення Великобурлуцької районної
державної адміністрації, з даною постановою суду не погодився і звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове
рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Апеляційна скарга
мотивована тим, що виплата грошової допомоги на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та ветеранам війни потребує
фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України, його обсяги не
можуть визначатися будь-яким іншим законом, крім Закону України про Державний
бюджет України, Управління праці та соціального захисту населення
Великобурлуцької районної державної адміністрації не має можливості виплатити
позивачу допомогу в розмірах, передбачених Законами України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», так як ці кошти не передбачені у державному
бюджеті та не виділені управлінню. Апелянт також вказує, що діяв в межах своїх
повноважень, передбачених законодавством, і в межах бюджетних асигнувань.

Представник
апелянта в судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду надійшло
клопотання Управління праці та соціального захисту населення Великобурлуцької
районної державної адміністрації про розгляд апеляційної скарги без участі його
представника.

Представник
Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат
Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської
обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, але через
канцелярію суду надійшла заява про розгляд даної справи без участі
представника центру.

Представник
Головного управління Державного казначейства України в Харківській області в
судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду надав заяву, де вказує, що
згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005р. №1232 до
функцій органів Державного казначейства України не входить контроль за
нарахуванням соціальних виплат, щорічної грошової допомоги на оздоровлення, та
просить суд провести дане судове засідання за його відсутності.

Позивач
в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду скарги був
повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення. У відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття
у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та
судове рішення, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає
задоволенню частково з наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено, що позивач,ОСОБА_1, має статус особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід ІІІ групи
і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни -
інвалідів війни, що підтверджується посвідченнями НОМЕР_1, НОМЕР_2 (а.с. 16),
та довідкою МСЕК №003313 від 24.01.2007р. (а.с. 17).

Відповідно
до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесених до 1 категорії, інвалідам III
групи щорічна допомога оздоровлення виплачується у розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат. Згідно із ч. 7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір
мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно
із ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірах: інвалідам І групи - десять мінімальних пенсій за
віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; ІІІ групи - сім
мінімальних пенсій за віком.

Згідно
п.п. 13, 30 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» з
метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, дію
зазначеної норми зупинено на 2007 рік.

Статтею
76 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» були встановлені наступні
розміри мінімальної заробітної плати на відповідні періоди 2007 року, а саме:
400 гривень - з 01 січня по 31 березня 2007 року; 420 гривень - з 01 квітня по
30 червня 2007 року; 440 гривень - з 01 липня по 30 вересня 2007 року; 460
гривень - з 01 жовтня 2007 р. Зі змісту вимог Законів України про встановлення
розмірів мінімальних заробітних плат, законів України про Державний бюджет
України, якими визначалися мінімальні розміри заробітних плат, не вбачається
будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної
плати з метою реалізації ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Встановлений
у 2005 році Постановою Кабінету Міністрів України № 562 розмір щорічної
допомоги на оздоровлення не змінювався і не відповідав розміру, встановленому
іншими Законами України. При цьому відповідні закони не містили обмежень щодо
застосування ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Оскільки ні Верховна Рада
України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих
питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритету законів над
підзаконними актами при вирішенні даного спору застосуванню підлягає саме ст.
48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» і норма відповідного закону України про
визначення мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не Постанова
Кабінету Міністрів № 562.

Виходячи
з викладеного, суд вважає, що позивач має право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення за 2007 рік відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При
цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати
(частина 7 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

За
2007 рік щорічна допомога на оздоровлення позивачу, згідно довідки № 08/263 від
11.02.2008 року Управлінням праці та соціального захисту населення
Великобурлуцької районної державної адміністрації була виплачена у квітні 2007
року в розмірі 90 грн. Таким чином, розрахунок щорічної допомоги за 2007 рік на
момент її виплати становить: 420X4=1680 грн. Стягненню підлягає сума з
відрахуванням фактично отриманої, тобто 1680-90=1590 грн.

Колегія
суддів
погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом
першої інстанції обґрунтовано встановлено, що позивачОСОБА_1, має статус особи,
яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід ІІІ
групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів
війни - інвалідів війни.

В
2007 році грошова допомога на оздоровлення виплачувалася позивачу відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року за №562, а не статті
48 Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно
до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав
і свобод.

Кабінет
Міністрів України не уповноважений Законом України «Про соціальний статус
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зменшувати
встановлені останнім конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема
допомоги на оздоровлення. Навпаки, у частині 1 статті 67 зазначеного Закону
встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно
до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

У
Законі України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» викладено основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, оскільки відповідно до частини 1
статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я
довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Пільги,
компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою
конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним
актом змісту та обсягу права, наданого Законом України «Про соціальний статус
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є
безпідставним.

Згідно
ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, віднесеним до 1 категорії, інвалідам III групи щорічна допомога
оздоровлення виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.
Згідно ч. 7 ст. 48 вищенаведеного закону розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Зі
змісту Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» не вбачається будь-яких обмежень щодо
можливості застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації
норми ст. 48 Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Слід зазначити,
що встановлений ще в 1996 році постановою Кабінету Міністрів України №836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення
протягом тривалих років не змінювався і
не відповідає розміру, встановленому
законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет
Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то
виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними
нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме
ст.48 Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та законодавство щодо розмірів мінімальних
заробітних плат на 2007 рік, а не
Постанова Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 року за №836.

За
таких обставин та з урахуванням вимог ст.48 Закону України «Про соціальний
статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
відповідач по справі повинен виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення виходячи із сум мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Відповідно
до ст. 76 Закону України «Про Державний
бюджет на 2007 рік» розмір мінімальної заробітної плати складав з 01 січня
2007р. по 31 березня 2007р. - 400 грн., з 01 квітня 2007р. по 30 червня 2007р.
- 420 грн., з 01 липня 2007р. по 30 вересня 2007р. - 440 грн., з 01 жовтня
2007р. - 460 грн.

Колегія
суддів зазначає, що з урахуванням наведених розмірів мінімальної заробітної
плати у 2007 році, суд першої інстанції обґрунтовано розрахував недовиплачену
позивачу суму компенсації на оздоровлення у 2007р. 420X4=1680 грн.-90 грн.=1590
грн.

Таким
чином за вищевказаний період недовиплачено 1590,00 гривень. щорічної допомоги
відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Судом
першої інстанції правомірно було розраховано розмір щорічної допомоги
відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом
першої інстанції встановлено, що позивач,ОСОБА_1, є інвалідом ІІІ групи і має
право на пільги, встановлені законодавством України для інвалідів війни, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_2 (а.с. 16), та довідкою МСЕК №003313 від
24.01.2007р. (а.с. 17).

Відповідно
із ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірах: інвалідам І групи - десять мінімальних пенсій за
віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; ІІІ групи - сім
мінімальних пенсій за віком.

Згідно
ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах,
передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та
соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи
банку. Згідно довідки, виданої Управлінням праці та соціального захисту
населення Великобурлуцької районної
державної адміністрації ОСОБА_1 до 5 травня 2007 року було виплачено щорічну
разову грошову допомогу в розмірі 300 грн.

Відповідно
до ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» права та пільги, встановлені раніше законодавством України і
законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх
рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади і органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим
Законом, є недійсними. Згідно ч. 2 ст.
19, ч. 3 ст. 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами України. При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав. Крім того рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007
року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними) п. 13 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007
рік», яким, зокрема, зупинено на 2007 рік дію ч. 5 ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 29, за якою у
2007 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України
«Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» учасникам бойових дій
здійснюється в межах, визначених цим Законом.

За
2007 рік позивачу разова допомога позивачу, як інваліду війни III групи, була
виплачена у квітні 2007 року в розмірі 300 грн., що підтверджується довідкою №
08/263 від 11.02.2008 року Управління праці та соціального захисту населення
Великобурлуцької районної державної адміністрації.

Відповідно
до ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий
мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня -380
гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. Розміри державних
соціальних гарантій на 2007 рік, що визначаються залежно від прожиткового
мінімуму, встановлюються відповідними законами, цим Законом та
нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Крім того, зазначеною
нормою встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком
відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року
застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність,
визначений абзацом 5 частини 1 цієї статті, збільшений на 1 відсоток, таким
чином мінімальний розмір пенсії за віком на 2007 рік становить 415,11 грн.
(411x1%).

Таким
чином, розрахунок щорічної разової допомоги за 2007 рік на момент її виплати
становить: 415,11X7=2905,77 грн. Стягненню підлягає сума з відрахуванням
фактично отриманої: 2905,77-300=2605,77 грн.

Колегія
суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, в частині
визначення розміру суми, що підлягає виплаті, виходячи з наступного.

Стосовно
розрахунку щорічної разової допомоги за 2007 рік відповідно до ч. 5 ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» колегія суддів зазначає, що на момент виплати щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня (25.04.2007р.) розмір мінімальної пенсії за віком
становить не 415,11 грн., як було встановлено судом першої інстанції, а 410,06
грн., тобто сума для виплати становить 2570,42 грн. (410,06х7=2870,42 грн.-300грн.=2570,42грн.), так
як прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.04.2008р. -
406 грн., а не 411 грн.

Тому колегія
суддів на цій підставі скасовує рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми 2605,77 грн. щорічної допомоги відповідно до
ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Враховуючи
наведене, керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, п.3, п. 4 ст. 202, 205, 207,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Великобурлуцької
районної державної адміністрації на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2008 року
по справі № 2а-2405/08 задовольнити частково.

Постанову
Харківського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2008 року по справі № 2а-2405/08 скасувати в частині
стягнення суми 2605,77 грн. щорічної допомоги відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту». Прийняти в цій частині нову постанову, якою
позов задовольнити частково, стягнути 2570, 42 грн. щорічної допомоги
відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

В
іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом місяця з дня складання постанови у повному обсязі,
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України.

Повний текст виготовлено та підписано
10 жовтня 2008 року.

Головуючий Мінаєва О.М.

Судді
Шевцова
Н.В.

Гуцал
М.І.