Справа № 22-а-4650/08
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2008-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач Василенк
Головуючий І інстанції суд
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМ
ІНІСТРАТИВНИЙ СУД
13 травня 2008 року

Справа № 22-а
Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністратив
ного суду у складі:
головуючого судді: Василен
суддів: Сівачен
Малашк
при секретареві Безрук
розглянула апеляційну ска
ргу Луганського обласного ві
дділення Фонду соціального з
ахисту інвалідів на рішення
Господарського суду Луганс
ької області від 21 червня 2005 ро
ку у справі №4/68 за позовом Луга
нського обласного відділенн
я Фонду соціального захисту
інвалідів до державного підп
риємства «Антрацит»м.Антрац
ит Луганської області про ст
ягнення 331100,99 гривень, і
В С Т А Н О В И Л А :
Луганське обласне відді
лення Фонду соціального захи
сту інвалідів, м. Луганськ зве
рнулось до господарського су
ду Луганської області з позо
вом про стягнення з відповід
ача 331100 грн. 99 коп. штрафних санк
цій за не створення робочих м
ісць для працевлаштування ін
валідів на протязі 2000-2003 років.
Рішенням господарського с
уду Луганської області від 21.0
6.2005р. у задоволені позову відмо
влено, з тих мотивів, що санкці
ї, нараховані за період з 01.01.2000 д
о 01.08.2001 не підлягають стягненню
з відповідача, оскільки відп
овідач не залучався місцевим
и органами влади до визначен
ня нормативу робочих місць д
ля працевлаштування інвалід
ів; рішення про встановлення
нормативу робочих місць у за
значені роки прийняті некомп
етентним органом; суд дійшов
до висновку, що специфіка під
приємства відповідача - відо
кремленого підрозділу „Шахт
а "Імені 50-річчя Радянської Ук
раїни" вимагає врахування чи
сельності місць зі шкідливим
и та важкими умовами праці дл
я визначення нормативу для п
рацевлаштування інвалідів; о
скільки позивачем не доведен
о суду обґрунтованості виник
нення зобов'язання відповіда
ча по сплаті заявлених у позо
ві штрафних санкцій.
Позивач не погодився з ріше
нням суду і подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішенн
я господарського суду скасув
ати в повному обсязі через по
рушення норм матеріального п
рава та задовольнити його по
зовні вимоги в сумі 331100,99 грн. В о
бґрунтування вимог апеляцій
ної скарги, зокрема, зазначив
, що суд безпідставно визначи
в, що рішення виконавчого ком
ітету Антрацитівської міськ
ої ради №127 від 22.02.2001 р., №130 від 23.03.2000 р
. є такими, що не відповідають
законодавству і одночасно є
дійсними; апелянт вважає без
підставним висновок суду про
те, що першими ініціативу по п
рацевлаштуванню інвалідів п
овинні виявляти не державні
органи, а підприємство, оскіл
ьки чинне законодавство покл
адає на нього обов'язок зі ств
орення робочих місць шляхом
фактичного працевлаштуванн
я інвалідів, а також обов'язок
по інформуванню інвалідів і
відповідних державних устан
ов про створені робочі місця
; відсутність прибутку у підп
риємства не є підставою для з
вільнення відповідача від сп
лати штрафних санкцій.
Відповідач своїми запер
еченнями від 29.08.2005р. №600 на апеляц
ійну скаргу просить рішення
господарського суду залишит
и без змін, а апеляційну скарг
у позивача без задоволення.

Сторони в судове засіданн
я не зявилися, про час, дату
та місце розгляду справи пов
ідомлені належним чином.
Колегія суддів заслухала д
оповідь судді-доповідача, ви
вчила матеріали справи, обго
ворила доводи апеляційної
скарги, перевірила юридичну
оцінку обставин справи та по
вноту їх встановлення, дослі
дила правильність застосува
ння судом першої інстанції н
орм процесуального та матері
ального права і дійшла до вис
новку, що апеляційна скарга н
е підлягає задоволенню з нас
тупних підстав.
Рішенням виконавчого к
омітету Антрацитівської міс
ької ради від 23.03.00 № 130 на 2000 рік ві
дособленому підрозділу відп
овідача -„Шахта "Імені 50-річчя
Радянської України" визначе
но норматив робочих місць дл
я працевлаштування інваліді
в у кількості 40 чоловік.
Згідно звіту відповідач
а про зайнятість та працевла
штування інвалідів по формі
10-ПІ (Поштова-річна) за 2000 рік вба
чається, що середньооблікова
чисельність штатних працівн
иків облікового складу стано
вила - 763 чоловіка, тому нормати
в склав 31 особу, з яких фактичн
о працювало 19; за 12 незайнятих р
обочих місць нарахований штр
аф у сумі 38082 грн. 24 коп. (з врахува
нням середньорічної заробіт
ної плати у сумі 3173 грн. 52 коп.).
На 2001 рік відповідачу визна
чено норматив за рішенням ви
конавчого комітету від 22.03.01
№ 127 у кількості 30 осіб; за відп
овідним звітом відповідача п
ро зайнятість та працевлашту
вання інвалідів по формі 10-ПІ
середньооблікова чисельніс
ть штатних працівників облік
ового складу становила - 787 чол
овік, тому норматив склав 31 ос
обу, з яких фактично працювал
о 17; за 14 незайнятих робочих міс
ць нарахований штраф у сумі 822
36 грн. 98 коп. (з врахуванням сере
дньорічної заробітної плати
у сумі 5874 грн. 07 коп.).
Стаття 19 Закону України №
875-ХІІ від 21.03.1991р. „Про основи соц
іальної захищеності інвалід
ів" (у редакції до 05 липня 2001 року
) (далі Закон № 875-ХІІ) передбача
є, що місцеві Ради народних де
путатів спільно з підприємст
вами, установами, організаці
ями, громадськими організаці
ями інвалідів, за участю відд
ілень Фонду соціального захи
сту інвалідів України, на під
ставі пропозицій органів Мін
істерства соціального захис
ту населення України щорічно
визначають нормативи робочи
х місць, призначених для прац
евлаштування інвалідів.
Зазначений закон, встан
овлюючи порядок визначення н
ормативу робочих місць, приз
начених для інвалідів, перед
бачив, як обов'язкову умову, що
такий норматив має бути вста
новлений спільно з підприємс
твом.
Із матеріалів справи вбач
ається, що структурний підро
зділ ДП „Антрацит" -„Шахта „Ім
ені 50-річчя Радянської Україн
и" не одержував пропозиції і н
е залучався місцевими органа
ми до визначення нормативу р
обочих місць, призначених дл
я працевлаштування інваліді
в.
Главою 2 Закону України „
Про місцеве самоврядування"
в Україні до компетенції вик
онавчих органів сільських, с
елищних, міських рад належат
ь власні (самоврядні) та делег
овані повноваження.
Пунктом 13 ст. 34 цього закону в
становлено, що до делеговани
х повноважень належить броню
вання в порядку встановленом
у законом, на підприємствах, в
установах та організаціях н
езалежно від форм власності,
робочих місць, призначених д
ля працевлаштування осіб, як
і відповідно до законодавств
а потребують соціального зах
исту, не спроможні конкурува
ти на ринку праці, визначення
нормативів таких робочих мі
сць.
Нормативи робочих місць у
2000-2001 роках, призначених для пра
цевлаштування інвалідів, для
відповідача були визначені
рішеннями виконавчого коміт
ету Антрацитівської міської
ради №130 від 23.03.00, №127 від 22.03.01.
Але стаття 19 Закону №875-ХІІ(в р
едакції до 05 липня 2001 року) пере
дбачає, що нормативи робочих
місць визначаються на сесія
х місцевих рад.
Отже, виконкомом Антрацит
івської міської ради, встано
влюючи нормативи робочих міс
ць, призначених для працевла
штування інвалідів порушив в
имоги Закону №875-ХII.
Відповідно до ч.2 ст.19 Констит
уції України органи державно
ї влади та місцевого самовря
дування зобов'язані діяти ли
ше на підставі , в межах та у сп
осіб, що передбачені Констит
уцією та законами України.
Згідно ч.3 ст. 9 Кодексу ад
міністративного судочинств
а України суд застосовує інш
і нормативно-правові акти (за
винятком перелічених в част
инах 1 і 2 цієї ж статті), прийнят
і відповідним органом на під
ставі, у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конс
титуцією та законами України
.
З огляду на викладене, с
уд першої інстанції дійшов д
о правильного висновку, що за
період з 01.01.2000р. до 01.08.2001р. відсутн
і докази встановлення нормат
иву працевлаштування інвалі
дів вимог чинного на той час
законодавства, а тому й необґ
рунтованими є вимоги пози
вача про застосування від
повідальності за недотрима
ння нормативу.
Доводи скаржника про обо
в'язкове застосування рішень
виконкому, оскільки вони не б
ули визнані недійсними, не мо
жуть бути прийняті до уваги, я
к такі, що суперечать ст.9 КАС У
країни, оскільки законом суд
наділений правом щодо незас
тосування актів державних та
інших органів, якщо ці акти су
перечать законодавству.
На підставі викладеного
судова колегія вважає, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку щодо н
еможливості задоволення поз
овних вимог позивача за пері
од з 01.01.2000р. по 01.08.2001р.
Стосовно решти санкцій на с
уму 283129 грн. 43 коп. слід зауважит
и наступне.
Статтею 19 Закону №875-ХІІ в
редакції Закону від 05.07.01 № 2606-ХІІ
встановлено для підприємств
(об'єднань), установ і організ
ацій нормативи робочих місць
для забезпечення працевлашт
ування інвалідів у розмірі ч
отирьох відсотків від загаль
ної чисельності працюючих, а
якщо працює від 15 до 25 чоловік
- у кількості одного робочого
місця.
Частиною 2 ст. 19 даного Зако
ну також встановлено, що відп
овідальність за незабезпече
ння вказаних нормативів несу
ть керівники підприємств.
Згідно з ч. 1 ст. 20 зазначеного
вище Закону підприємства, де
кількість працюючих інвалід
ів менша, ніж установлено нор
мативом, щороку сплачують ві
дповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалід
ів штрафні санкції, сума яких
визначається у розмірі сере
дньої річної заробітної плат
и на відповідному підприємст
ві за кожне робоче місце, яке н
е зайняте інвалідом.
На 2002 рік відповідачеві в
изначено 4 % норматив у кількос
ті 34 чоловіка; за відповідним
звітом відповідача про зайня
тість та працевлаштування ін
валідів по формі 10-ПІ середиьо
облікова чисельність штатни
х працівників облікового скл
аду становила - 842 особи, фактич
но працювало 27 осіб; за 15 незайн
ятих робочих місць нарахован
ий штраф у сумі 114593 грн. 25 коп. (з в
рахуванням середньорічної з
аробітної плати у сумі 7639 грн. 0
0 коп.).
На 2003 рік відповідачеві в
изначено 4 % норматив у кількос
ті 34 осіб; за відповідним звіт
ом відповідача про зайнятіст
ь та працевлаштування інвалі
дів по формі 10-ПІ середньооблі
кова чисельність штатних пра
цівників облікового складу с
тановила - 859 чоловік, фактично
працювало ЗО чоловік; за 12 нез
айнятих робочих місць нарахо
ваний штраф у сумі 96188 грн. 52 коп.
(з врахуванням середньорічн
ої заробітної плати у сумі 801
5 грн. 71 коп.).
Згідно до п. 5 „Положення пр
о робоче місце інваліда і пор
ядок працевлаштування інвал
ідів" затвердженого постанов
ою Кабінету Міністрів Україн
и від 03.05.1995р. №314 підприємства інф
ормують центри зайнятості, м
ісцеві органи соціального за
хисту населення та відділенн
я Фонду соціального захисту
інвалідів про створення (при
стосування) робочих місць дл
я працевлаштування інваліді
в.
В матеріалах справи від
сутні докази повідомлення ві
дповідачем передбачених зак
оном органів про створення р
обочих місць для інвалідів у
кількості передбаченій зако
ном. Даний факт підтверджуєт
ься листом Антрацитівськог
о міського центру зайнятості
від 21.01.05 №9/03-203 (а.с. 54), листом управл
іння праці і соціального зах
исту населення Антрацитівсь
кої міської ради від 17.01.05 №1-86 (а.с
. 56).
Отже відповідач не викона
в своїх обов'язків щодо створ
ення робочих місць у межах пе
редбаченого законом нормати
ву і не повідомляв органи, виз
начені законом, про їх створе
ння.
Доводи відповідача про те
, що штрафні санкції не можуть
бути з нього стягнуті через в
ідсутність прибутку не відпо
відають змісту ст. 20 Закону №875
(в редакції закону № 2606-ХІІ від
05.07.01р.), оскільки в абзаці IV
даної статті передбачено, що
у разі відсутності коштів
, штрафні санкції можуть бути
застосовані шляхом стягненн
я на майно підприємства в пор
ядку, передбаченому законом,
тобто закон в будь-якому разі
не звільняє підприємство ві
д відповідальності.
Доводи відповідача та суд
у першої інстанції про необх
ідність врахування при визна
ченні нормативу для працевла
штування інвалідів специфік
и його відокремленого підроз
ділу „Шахта „Імені 50-річчя Рад
янської України" - як підприєм
ства з важкими та шкідливим у
мовами праці не можуть бути п
рийняті до уваги судом апеля
ційної інстанції як такі, що
не відповідають вимогам За
кону України № 875-ХІІ (в редакці
ї закону № 2606-ХІІ від 05.07.01р.), спеці
альний закон, який врегулюва
в би зменшення нормативу роб
очих місць для інвалідів для
категорії підприємств, до як
их відносить відповідач - так
ож відсутній.
За таких обставин позов
Луганського обласного відді
лення Фонду соціального захи
сту інвалідів за період з 01.08.01. д
о 31.12.2003р. є обгрунтованим. Але по
зовні вимоги за цей період не
можуть бути задоволені з огл
яду на наступне.
Суд апеляційної інстан
ції вважає, що до спірних відн
осин сторін необхідно застос
увати приписи статті 250 Господ
арського кодексу України. Зг
ідно з пунктом 1 розділу IX „При
кінцеві положення" цей Кодек
с набирає чинності з 1 січня 2004
року.
Відповідно до припису пунк
ту 4 Порядку № 1767, суми штрафних
санкцій перераховуються під
приємствами в дохід державно
го бюджету на рахунки органі
в Державного казначейства, в
ідкриті в установах Націонал
ьного банку за балансовим ра
хунком № 3510 або в установах ком
ерційних банків за балансови
м рахунком № 2510. Штрафні санкці
ї сплачуються підприємствам
и самостійно не пізніше 15 квіт
ня року, що настає за звітним.

З викладених приписів чинн
ого законодавства та встанов
лених судовою інстанцією обс
тавин справи випливає, що оск
ільки звітним періодом сплат
и штрафних санкцій у цій спра
ві є 1999 рік по 2003 рік, то штрафні с
анкції повинні бути сплачені
відповідачем не пізніше 15 кві
тня 2004 року. А отже, припис стат
ті 250 Господарського кодексу У
країни має бути застосовано
до спірних відносин сторін з
і справи. Відповідно до зміст
у цієї норми адміністративно
-господарські санкції, до кол
а яких відносяться і штрафні
санкції, передбачені статте
ю 20 Закону, можуть бути застос
овані до суб'єкта господарюв
ання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, ал
е не пізніше, як через один рік
з дня порушення цим суб'єктом
встановлених законодавчими
актами правил здійснення го
сподарської діяльності, крім
випадків, передбачених зако
ном.
Попередньою судовою інста
нцією встановлено, що позов п
ро стягнення штрафних санкці
й подано відділенням Фонду п
ізніше як через рік після под
ання відповідачем звіту за ф
ормою державної статистично
ї звітності № 10-ІІІ за 2003 рік і по
передні роки.
Позивач звернувся до суд
у 28.01.05. На час звернення з позово
м до суду закінчився річний т
ермін, протягом якого можлив
е було застосування до відпо
відача адміністративно-госп
одарських санкцій.
Штрафні санкції за не ст
ворення робочих місць для ін
валідів є адміністративно-го
сподарськими санкціями за св
оєю правовою природою. Таке в
изначення знайшло відображе
ння і в законодавстві, зокрем
а, Господарському Кодексі Ук
раїни. Пізніше в часі відобра
ження правової природи цих с
анкцій у спеціальному Законі
№ 875 не зумовлює невизнання їх
такими.
Приймаючи до уваги, що с
уд першої інстанції, застосу
вавши частково помилкову мот
ивацію прийшов до правильног
о висновку щодо відмови у поз
ові, судова колегія не вбачає
підстав для скасування або з
міни рішення.
Керуючись ст.ст. 195-196, п.1 ч.1 с
т. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу а
дміністративного судочинст
ва України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Луган
ського обласного відділення
Фонду соціального захисту і
нвалідів залишити без задов
олення.
Рішення Господарського су
ду Луганської області від 21 ч
ервня 2005 року у справі №4/68 за поз
овом Луганського обласного в
ідділення Фонду соціального
захисту інвалідів до держав
ного підприємства «Антрацит
»м.Антрацит Луганської облас
ті про стягнення 331100,99 гривень з
алишити без змін.
Ухвала суду апеляційної ін
станції за наслідками перегл
яду набирає законної сили з м
оменту проголошення. Ухвала
може бути оскаржена до Вищог
о адміністративного суду Укр
аїни протягом одного місяця
після набрання законної сил
и судовим рішенням суду апел
яційної інстанції, а в разі ск
ладення в повному обсязі від
повідно до статті 160 цього Код
ексу - з дня складення в повном
у обсязі.

Головуючий:

Судді: