Справа № 2-а41/07
Суддя: Муляр B.C.
Дата ухвалення: 2007-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а4107
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
серпня 2007 року. Ватутінський міський
суд Черкаської області

в
складі: головуючого Муляр
B.C.

при
секретарі Мельник
С. В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ватутіне справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Ватутінського міського управління праці та соціального
захисту населення Черкаської області про стягнення недоплаченої суми щорічної
разової допомоги -

встановив:

представник позивача в судовому засіданні
частково змінив позовні вимоги і просить суд стягнути з Ватутінського міського
управління праці та соціального захисту населення в Черкаської області на
користь позивача суму недоплаченої щорічної разової допомоги, як інваліду війни першої групи, в розмірі 9760 гривень 60 копійок, 100 гривень понесених по справі витрат по
оплаті юридичної допомоги адвоката та допустити постанову суду в частині
стягнення з відповідача недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до
негайного виконання посилаючись на те,
що позивач ОСОБА_2 являється інвалідом війни першої групи і відповідно
до ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» має право, як інвалід війни
першої групи на щорічну, до Дня
Перемоги, виплату разової грошової
допомоги у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком і беручи до уваги, що мінімальна пенсія за віком станом на
04.05.2005 року становила - 332 гривні,
станом на 04.05.2006 року становила - 359 гривень та станом на
04.05.2007 року становила - 410, 06 гривень відповідач повинен був виплатити
йому за мінусом виплачених сум за 2005 рік -3320 гривень (332 грн. х 10) -400 грн. (виплаченої
допомоги) = 2920 грн.; за

2006 рік - 3590 гривень (359
грн. х 10) - 400гривень(виплаченої допомоги) = 3190

грн.; за 2007 рік - 4100 гривень 60 коп. (410, 06 грн. х 10) - 450
гривень(виплаченої

допомоги) = 3650 гривень 60коп., а
всього за 3 роки йому невиплачено 9760

гривень 60 копійок.

Відповідач
в добровільному порядку не бажає відшкодувати позивачеві завдану матеріальну шкоду, а тому при таких обставинах позивач змушений
був звернутися до суду з даним позовом.

Представник
Ватутінського міського управління праці та соціального захисту населення
Черкаської області частково змінені позовні вимоги позивача не визнав і просить
суд в позові відмовити, оскільки виплати
разової грошової допомоги позивачу проводилися на підставі Законів України «Про
Державний бюджет України» на відповідні роки,
якими були встановлені розміри грошової допомоги окремим категоріям
громадян і які були відповідно виплачені позивачу. Провести виплати в повному
обсязі відповідно до Закону України ««Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» управління
не в змозі в зв'язку з відсутністю коштів.

Заслухавши
сторони та вивчивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги
позивача в частині стягнення з Ватутінського міського управління праці та
соціального захисту населення на користь позивача недоплаченої щорічної разової
грошової допомоги, як інваліду війни
першої групи за 2005-

2007 роки підлягає до
стягнення. В цій частині позовні вимоги законні,

обґрунтовані і в судовому засіданні доведені.

В судовому засіданні судом було
встановлено, шо дійсно позивач ОСОБА_1
являється інвалідом війни першої групи,
що підтверджугться посвідченням НОМЕР_1 і відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту»
має право иа щорічну до Дня Перемоги виплату разової грошової допомоги у
розмірі десяти мінімальних пенсій за віком,
але всупереч ст. 2 зазначеного
Закону та ст. 22 Конституції України.
грошова допомога призначена позивачу за період часу з 2005 по 2007 роки
виплачувалася не в повному обсязі, а
саме: у 2005 році, відповідно до Закон)
України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» йому було виплачено - 400
гривень, коли мінімальна пенсія за віком
відповідно до довідки управління пенсійного фонду України в Звенигородському
районі Черкаської області станом на 04.05.2005 року складала - 332 гривні, а тому сума виплати за 2005 рік відповідно
до ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, іараніії їх соціального
захисту» мала складати не 400 гривень, а
3320 грн.(332 грн. х 10 ) ( невиплачено- 2920 грн).; у 2006 році, відповідно до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2006 рік» позивачеві Антонюку В.Н. було виплачено 400
гривень, тоді коли мінімальна пенсія за
віком станом на 04.05.2006 року складала 359 грн., а тому сума виплати за 2006 рік мала складати
не 400грн., а 3590 гривень( 359х
10)(невиплачено- 3190грн).; у
2007 році, відповідно до Закону
України «Про Державний бюджеі України на 2007 рік» йому було виплачено - 450
гривень, тоді коли мінімальна пенсія за
віком станом на 04.05.2007 року складала - 410, 06 грн., а тому сума виплати за 2007 рік мала
складатиі и не 450
грн., а
4100.6 грн. (410, 06 грн. х 10)( невиплачено- 3650 грн.60 коп.).

Рішенням
Конституційного Суду України №20 РП/2004 від 01.12.2004 року справі щодо
відповідності Конституції України положень
ст. ст. 44. 47. 78. 80 Закон)
України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» та конституційним поданням
Верховного Суду України щодо відповідності Консіиіуції України положень частини
другої, третьої, четвертої
ст. 78 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними) положення
ст. 44 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», якими встановлено, що у 2004 році виплата щорічної разової
допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» здійснюсться
учасникам бойових дій до Дня Перемоги в розмірі - 120 іривень. і вказаним
рішенням Конституційного Суду України чітко визначено, що звуження змісту та обсягу існуючих прав
шляхом прийняття нових законів, або
внесення до чинних Законів за ч.3 ст. 22
Конституції не допускається.

Проаналізувавши вказане рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004
року №20 РП/2004, та враховуючи те. що
право на отримання разової грошової допомоги,
передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не
залежить від розміру доходів отримувача чи наявності фінансування з
бюджет)', а має безумовний характер суд
прийшов до висновку, що необхідно
задовольнити вимоги стосовно виплати недоплаченої щорічної грошової допомоги за
2005-2007 роки, оскільки Верховна Рада
України. приймаючи Закони України: "Про Державний бюджет України на 2005
рік Закои України "Про Державний бюджет на 2006 рік". Закон України
"1 Іро Державний бюджет на 2007 рік" знову обмежила соціальне право
іромадян, закріплене Законом України
"Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціальною захисту на отримання разової грошової допомоги до
Дня Перемоги при наявності рішення Конституційного Суду України з аналогічного
питання.

Оскільки
Закон України «Про Державний бюджет України» приймається щорічно, а рішення про зменшення виплат приймалися
після рішення Конституційного Суду за 2004 рік,
тому суд вважає, що і на майбутнє
слід керуватися положеннями, на які
посилався Конституційний Суд в своєму рішенні.

Посилання
представника відповідача на те, що Закон
України «Про Державний бюджет України» є пріоритетним відносно чинних Законів і
тому виплати проводились відносно даного Закону не грунтується на ч.2 с 1.152
Конституції України, де зазначено, що Закони,
інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, а відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні
визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу
юридичну силу, а закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні
відповідати їй. а тому суд прийшов до висновку,
що в даному спорі щодо розміру разової щорічної грошової допомоги, яка повинна виплачуватись позивачу до Дня
Перемоги , як інваліду війни першої
групи, слід керуватися не Законами про
Державний бюджет України на відповідний рік,
а Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки він,
як Закон постійної дії має пріоритет над Законами про Державний бюджет
України на 2005 2007 роки.

Крім
того, відповідно до практики
Свропейського суду з прав людини, а саме
в рішенні від 08 листопада 2005 року «Кечко проти України», де було встановлено порушення Україною ст. 1 протоколу 1 до Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод в частині відмови національних судів у
задоволені вимоги заявника про виплату надбавок до заробітної плати і де
зокрема суд зазначив, що реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути постановлена у залежність від
бюджетних асигнувань, тобто посилання
органами державної влади на відсутність коштів,
як на причину невиконання своїх зобов'язань не повинно прийматися до
уваги.

Що
стосується вимоги позивача про допуск постанови суду в частині стягнення
недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як інваліду війни першої групи за 2005- 2007
роки до негайного виконання, суд вважає, що вони не підлягають до задоволення, поскільки вказана щорічна разова допомога не
є постійним грошовим утриманням та основним засобом для існування позивача і
обгрунтування необхідності допуску постанови до негайного виконання, пі позивач,
ні його представник, ні в
позовній заяві, ні в судовому засіданні
суду не надали, а тому підстав для
допуску постанови в частині стягнення недоплаченої щорічної разової грошової
допомоги до негайного виконання суд не вбачає .

Враховуючи вищенаведене,
суд вважає за необхідне частково змінені

позовні вимоги позивача задовольнити частково та стягнути
з Ватутінського

міського управління праці та соціального захисту
населення в Черкаській області

на користь позивача суму недоплаченої щорічної разової
допомоги, як інваліду

війни першої групи до Дня Перемоги за період часу з 2005
по 2007 роки в розмірі

9760 гривень 60 копійок,
100 гривень понесених по справі витрат по оплаті

юридичної допомоги адвоката та 97 гривень 60 коп.
державного мита в доход

держави.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 8, 19,
22, 152 Конституції України, рішенням Конституційного Суду України від
01.12.2004 року №20-

РП/2004, рішенням Європейського суду з прав людини від
08 листопада 2005 року «Кечко проти України»,
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні гарантії»,
Законами України «Про Державний бюджет України» на 2005 - 2007 роки
та ст.
ст. 2, 4, 6,
9, 11, 17,
19, 71, 159, 160,
161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства
України суд -

постановив:

Частково
змінені позовні вимоги ОСОБА_1 до Ватутінського міського управління праці та
соціального захисту населення Черкаської області про стягнення недоплаченої
суми щорічної разової допомоги, як
інваліду війни першої групи до Дня Перемоги,
задовільнити частково.

Стягнути
з Ватутінського міського управління праці та соціального захисту населення в
Черкаській області р/р 2187 в ГУДК в Черкаській області код 24350325
МФО 854018 на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої щорічної разової допомоги, як інваліду війни першої групи до Дня
Перемоги за період часу з 2005 по 2007 роки,
в розмірі 9 760(дев'ять тисяч сімсот шістдесят )гривень 60 коп., 100
гривень понесених по справі витрат по оплаті юридичної допомоги адвоката, а всього стягнути 9860(дев'ять тисяч вісімсот
шістдесят) 60 коп..

Стягнути
Ватутінського міського управління праці та соціального захисту населення в
Черкаській області 97(дев'яносто сім) гривень 60 коп. державного мита в доход
держави.

В
допуску до негайного виконання постанови суду в частині стягнення з
Ватутінського міського управління праці та соціального захисту населення
Ватутінської міської ради на користь Антонюк Володимира Назаровича суми
недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як інваліду війни першої групи в розмірі 9760
гривень 60 коп., відмовити.

На
постанову суду може бути подана заява про апеляційне оскарження до Київського
апеляційного адміністративного суду через Ватутінський міський суд на протязі
десяти днів з дня проголошення постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через Ватутінський міський суд на протязі двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.