Справа № К-1047/07
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2008-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

К-1047/07
ЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКР
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого адм
іністративного суду України
в складі:
Головуючого Шипуліної Т
.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Маринч
ак Н.Є., Рибченка А.І., Усенко Є.А
.,

розглянула в порядку пись
мового провадження касаційн
у скаргу ДПІ у Оболонському р
айоні м. Києва на постанову Го
сподарського суду м. Києва ві
д 18.09.2006 року та ухвалу Київськог
о апеляційного господарсько
го суду від 18.12.2006 року по справі
№ 49/191-А за позовом ДПІ у Об
олонському районі м. Києва до
ПП «Атекс плюс» та ТОВ «СаТаП
ак» про визнання угоди недій
сною.

Заслухавши доповідь судд
і Шипуліної Т.М., перевіривши
доводи касаційної скарги що
до дотримання правильності з
астосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуаль
ного права, колегія:

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Господарського
суду м. Києва від 18.09.2006 року, зали
шеною без змін ухвалою Київс
ького апеляційного господар
ського суду від 18.12.2006 року, в зад
оволені позовних вимог ДПІ у
Оболонському районі м. Києва
до ПП «Атекс плюс» та ТОВ «СаТ
аПак» про визнання угоди нед
ійсною відмовлено.

Не погоджуючись із зазначе
ними судовими рішеннями, поз
ивач 11.01.2007 року звернувся з каса
ційною скаргою до Вищого адм
іністративного суду України
.

Ухвалою Вищого адміністра
тивного суду України від 14.03.2008 р
оку касаційна скарга прийнят
а до провадження суду, по ній в
ідкрито касаційне проваджен
ня.

В касаційній скарзі ДПІ у По
дільському районі м. Києвап
росить скасувати судові ріше
ння та постановити нове пр
о задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з вр
ахуванням наступного.

Судами на підставі дослідж
ених в судовому засіданні з д
отриманням норм процесуальн
ого права доказів, було встан
овлено, що 27.03.2003 року ПП «Атекс п
люс» (Продавець) уклало з ТОВ «
СаТаПак» (Покупець) договір №
9/03-03 купівлі-продажу, за умовам
и якого Продавець зобовязу
ється передати у власність п
окупцеві обладнання, а Покуп
ець зобовязується прийнят
и товар та сплатити за нього г
рошову суму в розмірі, визнач
еному цим Договором.

Факт виконання відповідач
ами договору в повному обсяз
і підтверджується копіями пл
атіжних, доручень від 31.03.2003 р.: № 1
39 на суму 50 400,00 грн., № 140 на суму 44 800,00
грн., № 142 на суму 26 880,00 грн., № 144 на су
му 25 200,00 грн., № 145 на суму 20 720,00 грн., №
146 на суму 56 000,00 грн., № 147 на суму 56 000,
00 грн., № 148 на суму 61 600,00 грн., № 149 на с
уму 28 000,00 грн. (загальна сума ста
новить 369 600,00 грн., в т.ч. податок н
а додану вартість 61 600,00 грн.); а
ктом прийому-передачі обладн
ання від 04.04.2003 року, б/н, податков
ою накладною № 17 від 31.03.2003 року
на суму 369 600,00 грн., в т.ч. податок н
а додану вартість 61 600,00 грн.

Згідно з рішенням Оболонсь
кого районного суду м. Києва в
ід 17.05.2005 року у справі № 2-2495 визнан
і недійсними установчі докум
енти ПП «Атекс плюс» з момент
у передачі права власності н
а підприємство 13.01.2003 р. та свідо
цтво платника податку на дод
ану вартість з 13.01.2003 р.

Вирішуючи питання щодо виз
нання угоди недійсною, судам
и не враховано того, що вимоги
про визнання недійсною угод
и, яка завідомо суперечить ін
тересам держави і суспільств
а, не можуть бути предметом по
зову, тому колегія суддів дох
одить висновку про наявність
підстав для закриття провад
ження у справі в цій частині.

З матеріалів справи вбачає
ться, що як на підставу позову
, поданого до суду 27.03.2006 року, ДПІ
у Оболонському районі м. Києв
а послалась на статтю 49 ЦК УРС
Р.

У статті 49 ЦК УРСР, яка була ч
инною на момент виникнення с
пірних правовідносин, ішлося
про недійсність угоди, уклад
еної з метою, суперечною інте
ресам держави і суспільства,
тобто ця угода визнавалась н
едійсною на підставі закону.

З 01.01.2004 року набрав чинності Ц
ивільний кодекс України, ст.228
якого передбачає, що правочи
н, учинений з метою, яка завідо
мо суперечить інтересам держ
ави і суспільства, водночас є
таким, що порушує публічний п
орядок, а отже, є нікчемним. Як
зазначено у частині 2 статті 2
15 цього Кодексу визнання судо
м такого правочину недійсним
не вимагається.

Враховуючи наведене, позов
и податкових органів про виз
нання такого правочину (угод
и, господарського зобовяза
ння) недійсним судовому розг
ляду не підлягають.

Органи державної податков
ої служби, вказані в абзаці 1 с
татті 10 Закону України від 04.12.199
0 № 509-XII «Про державну податкову
службу в Україні», можуть на п
ідставі пункту 11 цієї статті з
вертатись до судів із позова
ми про стягнення в доход держ
ави коштів, одержаних за прав
очинами, вчиненими з метою, як
а завідомо суперечить інтере
сам держави і суспільства, по
силаючись на їхню нікчемніст
ь. Висновок суду стосовно нік
чемності правочину має бути
викладений у мотивувальній,
а не в резолютивній частині с
удового рішення.

За вчинення правочину з мет
ою, яка завідомо суперечить і
нтересам держави і суспільст
ва, застосовуються санкції, п
ередбачені частиною 1 статті
208 ГК. За змістом статті це можл
иво лише в разі виконання пра
вочину хоча б однією стороно
ю. Зазначені санкції не можна
застосовувати за сам факт не
сплати податків (зборів, інши
х обовязкових платежів) од
нією зі сторін договору, оскі
льки за таких обставин право
порушенням була б несплата п
одатків, а не вчинення правоч
ину. Для стягнення цих санкці
й є необхідною наявність уми
слу на укладення угоди з мето
ю, яка завідомо суперечить ін
тересам держави і суспільств
а, наприклад з метою неправом
ірного одержання з державног
о бюджету коштів шляхом відш
кодування ПДВ у разі його нес
плати контрагентами до бюдже
ту.

Згідно з частиною 1 статті 208
ГК передбачені нею санкції з
астосовує лише суд. Це правил
о відповідає статті 41 Констит
уції України, згідно з якою ко
нфіскація майна може бути за
стосована виключно за рішенн
ям суду у випадках, обсязі та п
орядку, встановлених законом
.

Оскільки зазначені санкці
ї є конфіскаційними, стягуют
ься за рішенням суду в доход д
ержави за порушення правил з
дійснення господарської дія
льності, то вони належать не д
о цивільно-правових, а до адмі
ністративно-господарських с
анкцій як такі, що відповідаю
ть визначенню, наведеному в ч
астині першій статті 238 ГК.

Відповідно до статті 157 Коде
ксу адміністративного судоч
инства України, якщо справу н
е належить розглядати в поря
дку адміністративного судоч
инства, суд закриває провадж
ення у ній.

Застосування санкцій суда
ми, встановлених за укладенн
я угод, які завідомо супереча
ть інтересам держави і суспі
льства, з 01.01.2004 року може відбув
атися на підставі ст.ст. 207, 208 Гос
подарського кодексу України
в залежності від часу, коли бу
ли допущені правопорушення.

Враховуючи наведене, не мож
на погодитись з мотивами, за я
кими суди відмовили в даному
випадку у застосуванні санк
цій, передбачених ст.49 ЦК (1963р.)

Водночас помилковість мот
ивів відмови у позові не може
бути підставою для скасуван
ня правильного по суті рішен
ня у цій частині.

ЦК УРСР, стаття 49 якого встан
овлювала, зокрема, конфіскац
ійні санкції за укладення уг
од з метою завідомо суперечн
ою інтересам держави та сусп
ільства, втратив чинність із
01.01.2004 року, ЦК України таких сан
кцій не передбачає.

За змістом частини 2 статті
5 ЦК України він має зворотну д
ію в часі у випадках, коли пом
якшує або скасовує відповіда
льність особи.

Господарський кодекс Укра
їни, який набрав чинності з 01.01.
2004, містить норми, які за предме
том регулювання та встановле
ними санкціями відповідають
положенням статті 49 ЦК УРСР.

Однак відповідно до пункту
5 розділу IX «Прикінцеві полож
ення» ГК положення останньог
о щодо відповідальності за п
орушення правил здійснення г
осподарської діяльності зас
тосовуються в разі, якщо такі
порушення були вчинені післ
я набрання чинності цими пол
оженнями. Положення ГК щодо в
ідповідальності за порушенн
я, зазначені в абзаці 1 того ж п
ункту, вчинені до набрання чи
нності відповідними положен
нями названого Кодексу стосо
вно відповідальності учасни
ків господарських відносин,
застосовуються в разі, якщо в
они помякшують відповідал
ьність за вказані порушення.

З огляду на зазначене та кер
уючись ст.ст. 210, 220, 222, 228, 224, 231 та ч.5 ст.25
4 КАС України, колегія
У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ДПІ у Об
олонському районі м. Києва за
довольнити частково, а поста
нову Господарського суду м. К
иєва від 18.09.2006 року та ухвалу Ки
ївського апеляційного госпо
дарського суду від 18.12.2006 року в
частині відмови у задоволенн
і позову щодо визнання угоди
недійсною скасувати і прова
дження по справі за цими вимо
гами закрити, в решті залиш
ити без змін.

Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення.

За винятковими обставинам
и вона може бути оскаржена до
Верховного Суду України про
тягом одного місяця з дня їх в
ідкриття.

Головуючий:
/підпис/
_______________________
Шипуліна Т.М.

Судді:
/підписи/
_______________________
Бившева Л.І.

_______________________
Маринчак Н.Є.

_______________________
Рибченко А.О.

_______________________
Усенко Є.А.

З оригіналом згідно.
Відповідальний секретар
: