Справа № 2-а-584/08
Суддя: Долгополов А.М.
Дата ухвалення: 2008-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №2-а-584/08
і м е н е м У К Р А Ї Н И
1 жовтня 2008 року місто Сімферополь
Київський районний суд міста
Сімферополя в складі:
головуючого судді Долгополова А.М.
при секретарі Махутіной А.В.,
відкритому судовому засіданні справу за
ОСОБА_1 до ГУ МВС України в АРК про
визнання недійсним рішення комісії з питань встановлення статусу учасника
бойових дій про неможливість визнання особи учасником бойових дій
в серпні 2008 року позивач звернувся до суду с позовом до ГУ МВС України в АРК про визнання недійсним рішення комісії з питань
встановлення статусу учасника бойових дій про неможливість визнання особи
учасником бойових дій, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.06.2008 року ним було
подано рапорт про визнання учасником бойових дій, підставою для даного зверхня
явилось то, що при проходженні військової служби на посаді командира другого
взводу першої патрульної роти військової
частини №5461 управління внутрішній військ МВС СССР по Українській ССР та Молдавській ССР в 1990 році
притягувався до виконання службово-бойових завдань в умовах надзвичайного
становища і при озброєних конфліктах по нормалізації обстановки, поновленні законності та правопорядку та території Азербайджану ССР (м.Баку).
Підрозділ під його командуванням приймав
участь в вилучені зброї у незаконних формувань,
забезпечення охорони та борони державних установ, несення служби на блокпостах
у період комендантського часу. Виповняв завдання пов'язані з виконанням бойових
задач пов'язаних з ризиком. Всі пересування в зоні конфліктів проводилися в повному бойовому оснащені з
усією технікою. В 1990 році в Азербайджанській ССР відповідно до Постанови Ради міністрів ССР від 25.09.1989 року 3795-№795-173 та
наказом МВС СССР від 18.10.1989 року №0169 приймав участь в забезпечені режиму
надзвичайного стану. За період перебування у відряджені в Азербайджанської ССР
з 17.03. по 01.05.1990 року терміном 1 місяць 16 днів, в пільговому нарахуванні
2 місяці 9 днів виконував бойові завдання. Весь особистий склад військової
частини проживали у приміщенням
застосованих під казарми. При несенні служби, а також по за зоною розташування
постійно знаходились у повному бойовому
екіпіруванні. Однак рішенням комісії йому було відмовлено в визнанні учасником
бойових дій по мотивах того, що відповідно до приміток №6 Постанови КМУ від
08.02.1994 року №63 «Про організаційні заходи по застосуванню Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту». Ним на комісію не було надано довідку про його особисту
участь в бойових діях, котра видавалась 10-м Головним управлінням Генерального
штабу Озброєних сил СССР. Однак з даним рішенням він не згодне
оскільки на цей час СССР не існує як не
існує і Генеральний штаб. Десяте ГУ Генерального штабу ОЗ СССР не мало та має ніякого відношення до
спец. Підрозділів внутрішній військ МВС СССР. Вказане управління фіксувало
участь військовослужбовців в
озброєних конфліктах яки відбулись за межами кордону СССР тоді як вказані дії
проходили безпосередньо на території СССР. В п.6 приміток Постанови КМУ від 08.02.1994 року
№63 «Про організаційні заходи по
застосуванню ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» вказані тільки
військовослужбовці, котрим видавалися особиста довідка та пільги. В п. 2
вказано перелік держав котрим оказувалась допомога за участю в тому числі осіб
рядового та начальствующего складу
органів внутрішніх справ минулого
СССР і період бойових дій на їх
території т.т. в мова йде про
співробітників внутрішніх справ, а не військовослужбовців внутрішніх військ. Не прийнято до уваги і примітка №6 Постанови в частині «Інші країни після грудня 1979 року». На
підставі викладеного просив суд визнати
недійсним рішення комісії Головного управління МВС України в АКР з питань
розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій про неможливість
визнання ОСОБА_1 учасником бойових дій. Зобов'язати комісію Головного
управління МВС України в АКР з питань розгляду матеріалів про визнання
учасників бойових дій визнати його учасником бойових дій і видати посвідчення
встановленого зразку.
ході судового засідання позивач свої вимоги підтримав, наполягав на їх
задоволені по мотивах викладених в позовній заяві.
відповідача Панченко О.О. з позовом не погодився, пояснив, що Постановою КМУ
№63-1194 р. затверджено перелік держав і
періодів бойових дій на їх території. Посилання
позивача на пункт Постанови «Інші
країни після 1979 року» є неправильним, оскільки по перше постановою
затверджений перелік держав, а Азербайджанська РСР не була самостійною державою
і входила до складу СРСР, а республіки на території які входили до складу СРСР
на яких велися бойові дії чітко затверджені нижче в постанові. Отже Україна не
визнала, що в період 1990 року на території Азербайджанської РСР велися бойові
дії. По друге в п. 6 примітки Постанови
вказано, що військовим фахівцям, які залучалися до бойових дій в країнах після
1979 року видавалися довідки 10 Головного
управління генерального Штабу Збройних сил СРСР про їх особисту участь у
бойових діях. По трете в виписках з наказів, архівної довідки, які надав
позивач не вказано, що він направлявся
для участі в бойових діях, а вказано, що
позивач залучався для виконання службових обов'язків, пов'язаних з виконанням с
службово-бойових задач по охороні громадського порядку в районі з оголошеним
надзвичайним станом. Тобто нема ніяких підтверджень, що позивач приймав участь
в бойових діях, отже і законних підстав у комісії для надання позивачу статусу
учасника бойових дій немає. На підставі викладено просив суд в задоволені
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, витікаючи із
прав особи на надання їй статусу учасника бойових дій, які регулюються Законом
України «Про статус ветеранів війни ,
гарантії їх соціального захисту», Постановою КМУ від 08.02.1994 року №63 та
Наказом «Про затвердження Положення про
Комісію з питань, пов'язаних з установленням статусу учасника війни особами
рядового і начальницького складу МНС України відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
наказу №66 від 17.03.1990 року №66
ОСОБА_1 убив в службове відрядження до АзССР м. Баку. Відповідно до наказу №104
від 01.05.1990 року прибув з відрядження (а.с. 11, 17).
з архівної довідки №3/35-511 від 20.06.2008 року по документах військової
частини 5461 встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_1 проходив службу у період
з 18.08.1989 року ( наказ №200 від
18.08.1989 року) по 04.02.1992 року ( наказ №52 від 29.02.1992 року) на посаді
командира 2 взводу 1 патрульної роти. В наказі командира військової частини
5461 №56 від 24.07.1990 року значиться, що відповідно до Постанови СМ СССР
3795-173 від 25.09.1989 року і наказом СССР №0169 від 18.ё0.1989 року
-зараховано офіцерському складу і прапорщикам частини термін виконання
службових обов'язків, пов'язаних з виконанням службово-бойових завдань по
охороні загального порядку в районі з оголошенням надзвичайного положення ( м.
Баку) до вислуги років на пільгових умовах з 17 березня по 1 травня 1990
року в календарному рахуванні 1 місяць
6 ЗУ«Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту» передбачає,
що учасники бойових дій на території
інших країн військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту,
Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і
військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних
спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду
колишнього Союзу РСР проходили службу,
працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися
бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової
діяльності військ (флотів).
Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року №63 затверджено перелік держав
де проводилися бойові дії, а також вказані інші країни з грудня 1979 року.
відомий факт того, що в період, що передував відокремленню колишніх союзних
республік СРСР та створення на їх території незалежних держав, а саме з 1998
року по 1991 рік в СРСР, зокрема в кавказьких республіках, виникали непоодинокі
етнічні конфлікти, що супроводжувались збройними сутичками. Збройні сили СРСР і
органи внутрішніх справ в даних регіонах
виконували бойові завдання з метою захисту мирного населення та приборкування
конфліктуючих сторін. На час існування СРСР та партійної ідеології, яка
панувала в той період, не визнавалося, що в союзних республіках могли вестися
бойові дії і реальна інформація про їх трагічні наслідки замовчується. Хоча Азербайджан
не включений в перелік держав і періодів бойових дій на їх території,
затверджених постановою КМУ №63 в ході судового розгляду встановлено, що
позивач виконував завдання в умовах надзвичайного стану та при озброєних
конфліктах в Азербайджанської РСР та Нагірно-Карабахській автономній області із
застосуванням вогнепальної зброї і
піддавав ризику своє життя та здоров'я.
Постанові КМУ №63 є вказівка, що бойові дії велися і в інших країнах після
грудня 1979 року, але інформацію про участь в них надає Генеральний штаб
Збройних сил колишнього СРСР відносно військових фахівців, а відносно
начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, які приймали участь
у бойових діях, питання отримання офіційних документів законодавством не
Згідно наказу «Про затвердження Положення про Комісію з питань, пов'язаних
з установленням статусу учасника війни особами рядового і начальницького складу
МНС України відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» комісія зобов'язана ...при виникненні потреби в
додаткових документах, що підтверджують статус заявника робити запит до
відповідних архівних установ, про що інформувати заявника. Згідно протоколу від 14.07.2008
року позивачу було відмовлено у визначені його учасником бойових дій оскільки
ним не була надана довідка 10-го Головного управління Генерального
штабу Збройних Сил РСР про їх особисту участь у бойових діях.
даною позицією суд погодитися не може оскільки в ході судового засідання встановлено,
що в законодавстві існує пробіл в частині видачі інформації відносно
начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, які приймали участь
у бойових діях. У зв'язку із чим суд вважає, що вирішення питання позивача
повинно було бути вирішено відповідно до ст.9 ч.7 КАСУ шляхом застосування
закону, який регулює східні відносини (аналогія закону).
підставі викладеного представником відповідача, відповідно до ст.71 КАСУ не
було приведено обґрунтованих доказів відмови позивачу у визначені його
учасником бойових дій, оскільки правових підстав для цього не виявлено, а
яких-небудь інших доводів стороною позивача наведено не було. Оскільки питання
позивача не врегульовано належним чином на законодавчому рівні, але існують
нормативні акти, які регулюють східні правовідносини суд вважає, за необхідне
визнати дії відповідача відносно позивача незаконними та поновити його права
шляхом зобов'язання відповідача визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій і видачі
йому посвідчення встановлено зразку.
не наполягав на відшкодуванні йому судових витрат.
На підставі Закона України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», Постанови КМУ від 08.02.1994 року №63 та Наказу «Про затвердження Положення про Комісію з
питань, пов'язаних з установленням статусу учасника війни особами рядового і
начальницького складу МНС України відповідно до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», керуючись ст.ст.11,70-71,
88,159,162,163 КАСУ, суд
п о с т а н о в и в :
позов ОСОБА_1 задовольнити. Визнати недійсним рішення Комісії ГУ МВС
України в АРК про неможливість визнання ОСОБА_1 Д.П. учасником бойових дій.
Зобов'язати Комісію ГУ МВС України в АРК з питань розгляду матеріалів про
визнання учасників бойових дій визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій та видати
йому посвідчення встановленого зразку.
На постанову може бути подана апеляційна скарга в Севастопольський
апеляційній адміністративний суд протягом двадцяти днів з дня подачі заяви про
апеляційне оскарження, яка подається протягом 10 днів з дня його оголошення.
Суддя