Справа № 22-а-1585-Ф/07
Суддя: Полянська В.О.
Дата ухвалення: 2007-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04
грудня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого
судді: Моісеєнко Т.І.

суддів Іщенко В.І. Полянської В.О.,

при секретарі: Петріченко О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Феодосії справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Печерського районного суду м. Києва про визнання дій
неправомірними, стягнення моральної шкоди, за апеляційними скаргами ОСОБА_1,
Печерського районного суду м. Києва на постанову Кіровського районного суду
Автономної Республіки Крим від 27 березня 2007 року, та апеляційною скаргою
Печерського районного суду м. Києва на додаткове рішення Кіровського районного
суду Автономної Республіки Крим від 24 травня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

17
квітня 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Печерського районного
суду м. Києва з вимогою про визнання дій неправомірними та стягнення моральної
шкоди в розмірі 1699 грн. 99 коп.

Вимоги
мотивовані тим, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 січня
2006 року був повернутий його адміністративний позов до Президента України
Ющенко Віктора Андрійовича, як непідсудний даному суду. Заявою від 30 січня
2006 року на адресу Печерського районного суду м. Києва позивач просив негайно
повернути йому адміністративний позов зі всіма доданими до нього матеріалами,
оскільки оскаржувати ухвалу суду від 25 січня 2006 року не буде. Проте на
неодноразові звертання позивача з проханням повернути йому позовну заяву з
додатками до неї, Печерській районний суд м. Києва вислав позивачеві заяву з
додатками на 66 аркушах лише 04 квітня 2007 року.

ОСОБА_1
вказує, що відповідач повинен був надіслати йому позовну заяву з додатками у
відповідності з ч. 4 ст. 108 КАС України, тобто негайно. Дії відповідача,
пов'язані із несвоєчасним направленням йому позовної заяви та доданих
матеріалів, завдали йому моральної шкоди, що виразилася в душевних стражданням.

Позовні
вимоги позивач обґрунтовує нормою ст. 56 Конституції України, просив стягнути з
відповідача моральну шкоду, розмір якої визначив, як мінімально можливий,
виходячи із свого внутрішнього переконання, заснованого на почутті власної
гідності, в розмірі 1699 грн. 99 коп.

Постановою
Кіровського районного суду АР Крим від 27 березня 2007 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Справа №
22-а-1585-Ф/07р.

Головуючий у
першій інстанції Чулуп О.С.

Суддя-доповідач
Полянська В.О.

Додатковим
рішенням Кіровського районного суду АР Крим від 24 травня 2007 року визнано
неправомірним дії Печерського районного суду м. Києва по затримці з поверненням
адміністративного позову ОСОБА_1 до Президента України Ющенка В.А.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та прийняти нову
про задоволення його позову в повному обсязі.

Апелянт
посилається на те, що постанова суду від 27 березня 2007 року не відповідає
вимогам законності та обгрунтованості, суперечить нормам ст. 56 Конституції
України та частинам 1 та 2 ст. 23 Цивільного кодексу України про право на стягнення
моральної шкоди, яка спричинена незаконним рішенням, діями або бездіяльністю
органів державної влади.

Печерський
районний суд м. Києва в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду від
27 березня 2007 року та додаткове рішення суду від 24 травня 2007 року,
прийняти по справі нову постанову про залишення адміністративного позову
ОСОБА_1 без задоволення.

Доводами
апеляційної скарги Печерського районного суду м. Києва є посилання на те, що
оскільки до суду можуть бути оскаржені лише ті з рішень, дій чи бездіяльності
посадових і службових осіб органів судової влади, які належать до сфери
управлінської діяльності, то оскаржувані ОСОБА_1 процесуальні дії судді не
підлягають оскарженню в порядку, визначеному КАС України.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Приймаючи
постанову від 27 березня 2007 року суд першої інстанції виходив з того, що в
процесі управлінської діяльності суду, зокрема, що стосується питання
направлення позивачу позовної заяви та додатків до неї, мало місце порушення
вимог ч. 4 ст. 108 КАС України щодо строків надсилання позовних матеріалів.

Суд
також, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині стягнення моральної
шкоди, виходив з того, що позивачем не надано суду доказів наявності моральної
шкоди завданої діями відповідача, у чому вона полягає, доказів щодо величини
моральної шкоди.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони зроблені на підставі
ретельно досліджених доказів, яким надана належна правова оцінка. Судом
правильно встановлені фактичні обставини справи, характер спірних правовідносин
і постановлене рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального
закону.

Відповідно
ч. 4 ст. 108 КАС України копія ухвали про повернення позовної заяви невідкладно
надсилається особі, яка її подала, разом з позовною заявою й усіма доданими до
неї матеріалами.

З
матеріалів справи вбачається, що всупереч вимогам вказаної норми закону ухвалу
від 25 січня 2006 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Президента
України Ющенка В.А. було повернуто позивачу лише 04 квітня 2007 року.

Тобто,
суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що в сфері управлінської діяльності
Печерського районного суду м. Києва мале місце порушення вимог закону, щодо
невідкладного надсилання копія ухвали суду про повернення позовної заяви разом
з позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами особі, яка її подала.

Доводи апеляційної
скарги Печерського районного суду м. Києва про те, що адміністративний позов
ОСОБА_1 стосується процесуальної дії судді, тобто ухвали суду про повернення
позовної заяви, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивач оскаржує не
ухвалу суду, а порушення строків надіслання копії ухвали з доданим матеріалом.

Не можна
погодитися з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 про необґрунтованість
висновків суду щодо недоведеності позивачем завдання йому моральної шкоди
неправомірними діями Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно
до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок
держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх
повноважень.

Законом
України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у громадянина
виникає право на відшкодування такої шкоди у випадках, постановления виправдувального
вироку суду; закриття кримінальної справи (відмови від її порушення) за
відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або
недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; відмови в порушення
кримінальної справи або закриття кримінальної справи з вищезазначених підстав;
закриття справи про адміністративне правопорушення.

У разі
коли шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії
або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, досудового слідства,
прокуратури або суду, то відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України така
шкода відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно
ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. Тобто, відповідно до вищевказаної норми
права факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.

Проте
жодних доказів, які б свідчили про наявність моральної шкоди, завданої діями
відповідача, доказів щодо величини цієї шкоди, зокрема характеру та тривалості
завданих страждань, погіршення стану здоров'я, істотності вимушених змін у
життєвих або виробничих стосунках, позивачем суду не надано.

Крім
того, колегія суддів вважає, що визнання неправомірними дій Печерського
районного суду м. Києва, щодо несвоєчасного повернення позовної заяви з доданим
матеріалом є достатньою сатисфакцією відшкодування моральної шкоди позивачу.

Колегія
суддів вважає, що за вищенаведених обставин оскаржені судові рішення не
підлягають скасуванню, оскільки фактичні обставини справи судом встановлені і
дослідженні в повному обсязі, норми матеріального та процесуального права
застосовані правильно.

Керуючись
ст. ст, 195, 198, 200, 206 Кодексом адміністративного судочинства України,
колегія судів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 та Печерського районного суду м. Києва відхилити.

Постанову
Кіровського районного суду Автономної Республіки Крим від 27 березня 2007 року
та додаткове рішення від 24 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення, однак може
бути оскаржена до Вищого адміністративного суду протягом одного місяця з дня
набрання законної сили.