Справа № 2а-203/2008
Суддя: Лебеженко В.О.
Дата ухвалення: 2008-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-203 2008р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 червня 2008 року
Дружківський міський суд
Донецької області у складі:

головуючого - судді Лебеженко В.О.

при секретарі Слободкіній Т.І.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дружківка адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення виконкому Дружківської міської
ради про визнання дій незаконними і стягнення недоотриманих щомісячних
компенсаційних виплат на дитину шкільного віку за період з 2006 по 2007 рік,
разових грошових допомог як інваліду війни за період з 2000 по 2007 рік та
щорічної грошової допомоги на оздоровлення за період з 2000 по 2007 рік, -

В С Т А Н О В И В :

14
квітня 2008 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до
Дружківського управління праці та соціального захисту населення, в якій вказав,
що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії. Згідно висновку МСЕК йому встановлено 2-гу групу інвалідності,
пов'язану з наслідками Чорнобильської катастрофи.

ІНФОРМАЦІЯ_1
у нього народився син - ОСОБА_2, якому був наданий статус дитини, яка потерпіла
від Чорнобильської катастрофи. ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народився син - ОСОБА_3,
якому також був наданий статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської
катастрофи.

Відповідно
до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” йому передбачені щомісячні компенсаційні
виплати на кожну дитину шкільного віку в розмірі 100% мінімальної заробітної
плати, встановленої на час виплат. Фактично відповідач сплатив йому за період з
лютого 2006 року по березень 2007 року в розмірі 6,40 грн. на кожну дитину
шкільного віку, у квітні 2007 року - по 11,52 грн. на кожну дитину, з травня 2007
по грудень 2008 року - по 32 грн. на кожну дитину. Вважає, що за період з лютого 2006 року по грудень
2007 року УПСЗН Дружківської міської ради недоплатило йому щомісячних
компенсаційних виплат на дітей шкільного віку у сумі 15824 грн. 98 коп.

Також, як
інвалід 2 групи він набув право на одержання щорічної компенсації на
оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат. Незважаючи на вимоги Закону, відповідач виплачує йому щорічну
компенсацію значно меншому розмірі: за період з 2000 по 2004 рік по 26,70 грн.
за кожний рік, за 2005-2006 рік по 120 грн., за 2007 рік виплати не
проводились. В результаті чого, за
період з 2000 по 2007 рік недоплата складає 11711,50грн.

Відповідно
до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”, йому був наданий статус ветерана війни (2-га група інвалідності). Цим
Законом йому передбачена щорічна грошова допомога у розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком, яка повинна бути виплачена до 5 травня кожного року. Фактично
відповідач виплатив за 2000 рік - 120 грн, за 2001 рік - 120 грн., за 2002 рік 120 грн., за 2003 рік -
120 грн., за 2004 рік - 160 грн., 2005 рік -
330 грн., за 2006 рік - 330 грн.,
та за 2007 рік - 360 грн. Вважає, що відповідач недоплатив йому щорічну
допомогу як інваліду війни за 2000-2007 роки у сумі 17516 грн.64 коп.

Таким
чином, він вважає дії відповідача незаконними, так як при нарахуванні
щомісячних компенсаційних виплат на дітей шкільного віку, щорічної компенсації
на оздоровлення та щорічної грошової допомоги як інваліду війни відповідач
користувався не законами, а лише підзаконними нормативно-правовими актами, і
тому ці виплати були нараховані в набагато меншому розмірі аніж це передбачено
законодавством.

Просить
суд визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому
Дружківської міської ради щодо відмови у перерахунку та виплаті щомісячних
компенсаційних виплат на дітей шкільного віку, щорічної компенсації на
оздоровлення та щорічної грошової допомоги як інваліду війни незаконними.
Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконкому
Дружківської міської ради на його користь недоплачену суму щомісячних
компенсаційних виплат на дітей шкільного віку за період з лютого 2006 року по
грудень 2007 року у розмірі 15824 грн. 98 коп., недоплачену суму щорічної
компенсації на оздоровлення за період з 2000 по 2007 рік у розмірі 11711 грн.
50 коп. та недоплачену суму щорічної грошової допомоги як інваліду війни за
2000-2007 роки у розмірі 17436 грн.64 коп.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у повному обсязі,
просить суд їх задовольнити.

Представник
відповідача в судове засідання не
з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Начальник Дружківського УПСЗН надав до суду заяву, в якій просить суд
розглянути адміністративну справу без участі відповідача.

Вислухавши
пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 належить (віднесений) до першої категорії як
особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується
відповідним посвідченням НОМЕР_1 (а.с.16).

Згідно висновку МСЕК Серії ДОН-02 №142548 від 01.07.2003
року позивачу повторно встановлена друга група інвалідності безстроково.
Причина інвалідності пов'язана з виконанням обов'язків військовослужбовця по
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. (а.с.17)

Згідно
листа начальника УПСЗН Дружківської міської ради №06/2902 від 24.06.2008
року ОСОБА_1 як учасник ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС з 01.07.2000 року
відноситься до 1 категорії (2-га група інвалідності) (а.с.45).

Згідно
свідоцтва про народження НОМЕР_2 ОСОБА_3
народився ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьком зазначений ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно
посвідчення НОМЕР_3 ОСОБА_3 набув статусу дитини, яка потерпіла від
Чорнобильської катастрофи (а.с.14).

Згідно
свідоцтва про народження НОМЕР_4 ОСОБА_2
народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком зазначений ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно
посвідчення НОМЕР_5 ОСОБА_2 набув статусу дитини, яка потерпіла від
Чорнобильської катастрофи (а.с.14).

Основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціального захисту потерпілого
населення, визначені Законом України „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” №796-ХІІ від 28.02.1991
року (зі змінами та доповненнями), оскільки відповідно до статті 50 Конституції
України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я
довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Згідно з
частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Пунктом 8 частиною 1 статті 30 Закону України
„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” передбачено щомісячна виплата мінімальної заробітної
плати, дітям шкільного віку, батьки яких стали
інвалідами I або II групи.

Згідно
Роз'яснення Міністерства праці та соціальної політики України №662/0/15-07/20
від 24.10.2007 року виплати на дітей
шкільного віку слід проводити в період навчання дітей у загальноосвітніх
навчальних закладах (школах), оскільки після закінчення школи вони набувають
іншого статусу (учнів закладів профтехосвіти, студентів, курсантів, та ін.).

Згідно довідки директора ОШ№6 від 11.06.2008
року ОСОБА_3 з 01.09.2000 року по 20.06.2008 року навчався у загальноосвітній
школі І-ІІІ ступені №6 м.Дружківки, Донецької області. (а.с.42).

Згідно
довідки директора ОШ№6 від 11.06.2008 року ОСОБА_2 з 01.09.1997 року по
20.06.2008 року навчався у загальноосвітній школі І-ІІІ ступені №6 м.Дружківки,
Донецької області. (а.с.43).

Таким
чином, позивач згідно Закону України „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” мав право на щомісячну
виплату на дітей шкільного віку - синів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у розмірі мінімальної заробітної плати в період їх навчання у
загальноосвітній школі.

Згідно
частини 7 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Суд не
може погодитись з позицією представника відповідача про законність нарахування
щомісячних виплат на дитину шкільного віку відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року №836, так як Законом України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не
уповноважено Кабінет Міністрів України зменшувати конкретні суми виплат.

Встановлений
у 1996 році постановою Кабінету Міністрів України №836 розмір щорічної допомоги
на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру,
встановленому іншими законами України.

Оскільки
ні Верховна Рада України, ні кабінет Міністрів України в наступному будь-яких
рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору,
застосуванню підлягає саме стаття 30 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та
законодавство щодо розміру мінімальної заробітної плати на 1999-2007 роки, а не
постанова Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року №836 та
постанова Кабінету Міністрів України „Про встановлений розмір виплат деяким
категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від
20.04.2007 року №649 на які посилається представник відповідача.

Слід
також відмітити, що дію частини статті 30 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах
відповідно мінімальної заробітної плати було зупинено згідно із Законом України
від 20.12.2005р. № 3235-1V, внаслідок чого відсутні правові підстави вважати
порушеними права позивача щодо невиплати відповідачем щомісячних виплат на
дітей шкільного віку у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати з
лютого по грудень 2006 року, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення
недоотриманих щомісячних виплат на дітей шкільного віку з лютого по грудень 2006
року задоволенню не підлягають.

Щодо
позовних вимог в частині стягнення недоотриманих щомісячних виплат на дітей
шкільного віку за 2007 рік, суд зазначає, що
Рішенням Конституційного суду від 09 липня 2007 року положення Закону
України «Про державний бюджет України на 2007рік» від 19.12.2006
р. N 489-V в частині призупинення дії ст. 30 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані
неконституційними.

Враховуючи
викладене, суд вважає, що дії Управління праці та соціального захисту населення
виконкому Дружківської міської ради щодо відмови позивачу у виплаті щомісячних
виплат на дітей шкільного віку за 2007 рік з урахуванням положень ст. 30 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
чорнобильської катастрофи» є незаконними.

За таких обставин та з урахуванням вимог
статті 30 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” Дружківське управління праці
та соціального захисту населення Дружківської міської ради повинно виплатити
позивачу щомісячні виплати на дітей шкільного віку за період з січня по грудень
2007 року, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Згідно
листа начальника Дружківського управління праці та соціального захисту
населення № 06/464 від 02.04.2008 року (а.с.22) позивачу була виплачена
щомісячна допомога на дитину шкільного віку:

з
1.02.2006 року по 31.03.2007 року - по 6 грн.40 коп. на кожну дитину;

з 01.04.2007
по 30.04.2007 року - 11 грн. 52 коп. на кожну дитину;

з
01.05.2007 по 31.03.2008 року по 32 грн. 00 коп. на кожну дитину.

З
урахуванням отриманої з січня по грудень 2007 року позивачем суми 573 грн.44
коп. та розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виплати (з
01 січня 2007 року - 400 грн., з 01 квітня 2007 року - 420 грн., з 01 липня
2007 року - 440 грн., з 01 жовтня 2007 року - 460 грн.), на користь позивача з
відповідача підлягає стягненню:

(400х3)х2 -
(6,4х3)х2 + (420х2 -11,52х2) +
(420х2)х2 - (32х2)х2 + (440х3)х2 - (32х3)х2 + (460х3)х2 - (32х3)х2 = 2361,6 + 816,96 +
1552 + 2448 + 2568 = 9746 грн. 56 коп. недоплаченої суми щомісячних виплат на двох дітей шкільного віку за період з січня
2007 року по грудень 2007 року включно.

Розглядаючи
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
стягнення щорічної разової грошової допомоги
до 5 травня як інваліду війни 2 групи за період з 2000 по 2007 рік, суд
виходить з наступного.

Згідно
п.2 ч.2 ст.7 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” №3551-ХІІ від 22.10.1993 року (з подальшими змінами та
доповненнями) до інвалідів війни належать також
інваліди з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства
внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР,
Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби
зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами
внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час
виконання службових обов'язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи,
ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із
застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 набув статусу інваліда війни ІІ групи, що підтверджується
відповідним посвідченням НОМЕР_6 (а.с.15).

Згідно
ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” щорічно до 5 травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять
мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III
групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Згідно
ст.17-1 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” щорічну виплату разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону,
здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення
зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок
отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є
пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Згідно
листа начальника Дружківського управління праці та соціального захисту
населення №11/1502 від 03.04.2008 року позивачу була виплачена разова щорічна
грошова допомога до 5 травня у розмірі: за
2000 рік - 40 грн, за 2001 рік -
120 грн., за 2002 рік 120 грн., за 2003 рік - 120 грн., за 2004 рік -
160 грн., 2005 рік - 330 грн., за 2006 рік
- 330 грн., та за 2007 рік - 360 грн.
(а.с.23).

Суд
вважає, що відповідно до вимог статті 257 ЦК України, щорічна разова допомога
ОСОБА_4 як інваліду війни повинна бути стягнена за три роки, які передують часу звернення до суду, так як
на думку суду дана щорічна виплата до 5 травня не є відшкодуванням шкоди
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'ю
позивача, тому на цю вимогу поширюється загальна позовна давність. Позивач
звернувся до суду з позивною заявою про стягнення щорічної одноразової допомоги
14 квітня 2008 року. Тобто разова щорічна допомога повинна бути стягнена за
2005-2007 роки.

Судом було встановлено, що за 2005,
2006, 2007 роки позивачу була виплачена разова щорічна грошова допомога до 5
травня у розмірі: відповідно 330 грн., 330 грн., 360 грн. Даний факт позивач не
заперечує.

Однак,
слід зазначити, що дію частини п'ятої статті 13 зупинено на 2006 рік та 2007
рік в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги
ветеранам війни згідно із Законом України від 20.12.2005 року N 3235-IV та
Законом України від 19.12.2006 року N
489-V.

Відповідно до ст.34 Закону України „Про
державний бюджет України на 2005 рік” №2285-ІV від
23.12.2004 року та ст.34 Закону України „Про внесення змін до Закону України
„Про державний бюджет України на 2005 рік”” №2505-ІV від 25.03.2005 року було встановлено, що у
2005 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту” здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни І групи
- 400 грн., інвалідам війни ІІ групи - 330 грн., інвалідам війни ІІІ групи -
270 грн.

Відповідно
до ст.30 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік” №3235- ІV від
20.12.2005 року було встановлено, що у 2006 році виплата щорічної разової
допомоги відповідно до Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється у
таких розмірах: інвалідам війни І групи - 400 грн., інвалідам війни ІІ групи -
330 грн., інвалідам війни ІІІ групи - 270 грн.

Суд
вважає, що УПСЗН Дружківської міської ради правомірно використовував зазначені
Законом суми при нарахуванні та виплати позивачу разових грошових допомог до 5
травня, передбачених ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” за 2005 рік та 2006 роки, оскільки положення
ст. 34 Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік”, ст.34 Закону
України „Про внесення змін до Закону України „Про державний бюджет України на
2005 рік””, а також положення ст.30 Закону України „Про державний бюджет
України на 2006 рік”, якими були
встановлені розміри зазначених виплат на 2005-2006 роки, не втратили чинність
та не визнані Конституційним Судом України не конституційними.

Разом з
тим, суд не може погодитись з позицією відповідача про законність нарахування
позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік у розмірі
встановленому Законом України „Про державний бюджет України на 2007 рік” №489-V
від19.12.2006 року, так як положення п.13 ст.71 зазначеного Закону, яким було
встановлено розміри зазначених виплат на 2007 рік, втратило чинність як таке, що визнано
неконституційним на підставі Рішення
Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд
вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо стягнення щорічної грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни ІІ групи за період
2000-2007 року у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком підлягають задоволенню
частково, лише за 2007 рік.

Визначаючи розмір грошової допомоги до 5
травня за 2007 рік, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача
суд виходить з наступного.

З 01
січня 2004 року набрав чинності Закон України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування” № 1058-ІV від 09 липня 2003 року, який, відповідно до його
преамбули, визначає принципи, засади і механізм функціонування системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій.

Згідно
ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного
законом.

Згідно
ст.62 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік” від 19 грудня
2006 року №489-5 (зі змінами та доповненнями згідно Закону України №749-5 від
15.03.2007 року), що набрав чинності з 1 січня 2007 року був встановлений
прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, з 1 січня у розмірі
380 грн., з 1 квітня - 406 грн., з 1 жовтня - 411 грн. При цьому
зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для
визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого
частини 1 статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий
мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим
частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно з 1
квітня 2007 року - 410 грн. 06 коп.

Таким
чином, розмір грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік ОСОБА_1 як інваліду
війни ІІ групи повинна становити 8
мінімальних пенсій за віком, що становить: 410 грн. 06 коп. х 8 = 3280 грн.48 коп.

З
урахуванням отриманої позивачем 27.04.2007 року разової щорічної допомоги до 5
травня за 2007 рік у сумі 360 грн. 00 коп., стягненню підлягає: 3280,48 - 360 =
2920 грн. 48 коп.

Розглядаючи
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
стягнення щорічних грошової допомоги на оздоровлення за період з 2000 по
2007 рік, суд виходить з наступного.

Абзацом
2 частини 4 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” передбачено, що щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам 2 групи виплачується
в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Згідно
частини 7 статті 48 вищенаведеного Закону розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Зазначені
норми закону протягом 2000-2005 років були чинні і підлягають застосуванню.

Відповідно
до Закону України „Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на
2002 рік”, Закону України „Про встановлення розміру мінімальної заробітної
плати на 2003 рік” від 26.12.2002 року, Закону України „Про державний бюджет
України на 2004 рік” зі змінами від 17.06.2004 року, Закону України „Про
державний бюджет України на 2005 рік” з наступними змінами, розмір мінімальної
заробітної плати становить: з 1 січня 2002 року встановлено розмір мінімальної
заробітної плати 140 грн., з 1 липня 2002 року - 165 грн., з
01.01.2003року у розмірі 185 грн. на
місяць, а з 01 грудня 2003 року по 31 серпня 2004 року - 205 грн., з 01 вересня
2004 року - 237 грн., з 01 січня 2005 року - 262 грн., з 01 квітня 2005 року -
290 грн., з 01 липня 2005 року - 310 грн. на місяць, з 01 вересня 2005 року -
332 грн.

Статтею
81 Закону України «Про державний бюджет України на 2006рік» від 20.12.2005 р. №
3235-15 встановлено з 1 січня 2006 року розмір мінімальної заробітної плати
350 грн. на місяць,
з 1 липня 2006 року - 375 грн., з 1 грудня 2006 року - 400 грн.

Статтею
76 Закону України ««Про державний бюджет України на 2007рік» від 19.12.2006р. №
489-V встановлено з 1 січня 2007 року розмір мінімальної заробітної плати
400 грн. на місяць,
з 1 квітня 2007 року - 420 грн., з 1 липня 2007 року - 440 грн., з 01
жовтня 2007р. - 460 грн.

Однак
слід відмітити, що дію частини четвертої статті 48 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”
на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно
мінімальної заробітної плати було зупинено згідно із Законом України від
20.12.2005р. № 3235-1V, внаслідок чого відсутні правові підстави вважати
порушеними права позивача щодо невиплати відповідачем одноразової щорічної
допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати у 2006 році, у
зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення недоотриманої суми на
оздоровлення за 2006 рік задоволенню не підлягають.

Розглядаючи
позовні вимоги щодо стягнення недоотриманої суми на оздоровлення за 2007 рік,
суд вважає, що дані позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки Рішенням
Конституційного суду від 09 липня 2007року положення Закону України «Про
державний бюджет України на 2007рік» від 19.12.2006
р. N 489-V в частині призупинення дії ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані
неконституційними.

Враховуючи
викладене, суд вважає, що дії Управління праці та соціального захисту населення
виконкому Дружківської міської ради щодо відмови позивачу у виплаті допомоги на
оздоровлення за 2007 рік з урахуванням положень ст. 48 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської
катастрофи» є незаконними.

За таких
обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” Дружківське управління праці та соціального захисту населення Дружківської
міської ради повинно виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за
2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2007 рік, виходячи із суми мінімальної
заробітної плати на момент виплати.

Згідно
листа начальника Дружківського управління праці та соціального захисту
населення № 1849 від 22.03.2006 року (а.с.20) та №06/1424 від 01.04.2008 року
(а.с.21), позивачу була виплачена щорічна допомога на оздоровлення:

- за 2000р. - 26,7 грн. - 24.11.2003р.

- за 2001 -2002р.р. - по 26,7 грн. - 31.08.2004р.
за кожний рік;

- за 2003р. - 26,7 грн. - 27.12.2004р.

- за
2004р. - 26,7 грн. - 25.06.2005р.

- за
2005р. - 120 грн. - 21.06.2006р.

- за
2006р. - 120 грн. - 22.03.2007р.

Допомога
на оздоровлення за 2007 рік буде виплачена протягом 2008 року.

В судовому
засіданні позивач пояснив, що на день розгляду справи щорічна допомога на
оздоровлення за 2007 рік йому не виплачена.

Відповідно
до ст.59 Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів” №107-VI від
28.12.2007 року розмір заробітної плати
з 01.01.2008 року складала 515 грн., 1 квітня 2008 року - 525 грн., з 1 жовтня
2008 року - 545 грн., з 1 грудня 2008 року - 605 грн. на місяць.

З
урахуванням отриманої ОСОБА_1 суми та розміру заробітної плати, встановленої на
момент виплати, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню:

за 2000
рік: в сумі 898,30 грн. (185х5-26,7)

за 2001
рік: в сумі 998,30 грн. (205х5-26,7)

за 2002
рік: в сумі 998,30 грн. (205х5-26,7)

за 2003
рік: в сумі 998,30 грн. (205х5-26,7)

за 2004
рік: в сумі 1423,30 грн. (290х5-26,7)

за 2005
рік: в сумі 1630,00 грн. (350х5-120)

за 2007
рік в сумі 2625,00 грн.
(525х5)

898,30+998,30+998,30+998,30+1423,30+1630+2625
= 9731грн. 50 коп. недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення як
інваліду 2 групи за 2000,2001,2002,2003,2004,2005,2007 роки.

Стосовно
посилання відповідача в своїх запереченнях на пропущення позивачем
процесуального строку для звернення з позовом до суду, суд зазначає, що
відповідно до частини 3 статті 99 КАС України для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до адміністративного суду.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 ст.13 Закону України „«Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду
громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату
працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Відповідно
до пункту 3 частини 1 статті 268 Цивільного Кодексу України позовна давність не
поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю.

Відповідно
до ч. 5 ст. 94 КАС України судові витрати відносяться за рахунок держави,
оскільки сторони звільнені від їх сплати.

На
підставі Рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року,
керуючись ст.ст. 6-12, 71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т
А Н О В И В :

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради про
визнання дій незаконними і стягнення недоотриманих щомісячних компенсаційних
виплат на дитину шкільного віку за період з 2006 по 2007 рік, разових грошових
допомог як інваліду війни за період з 2000 по 2007 рік та щорічної грошової
допомоги на оздоровлення за період з 2000 по 2007 рік - задовольнити частково.

Визнати
дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської
міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті щорічної грошової
допомоги як інваліду війни за 2007 рік та в виплаті недоотриманих щомісячних
компенсаційних виплат на дитину шкільного віку за 2007 рік, а також щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки та за 2007 рік -
незаконними.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради (р/р
1497 в УДК у Донецькій області МФО 834016 ОКПО 26010987) на
користь ОСОБА_1 недоплачену разову грошову допомогу до п'ятого
травня як інваліду війни 2 групи
відповідно до ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” за 2007 рік у сумі 2920 (дві тисячі дев'ятсот
двадцять) гривень 48 коп.; недоотримані
щомісячні компенсаційні виплати на дітей шкільного віку на підставі п.8 ч.1
ст.30 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” за 2007 рік у сумі 9746 (дев'ять тисяч
сімсот сорок шість) гривень 56 коп.; недоплачену суму щорічної допомоги на
оздоровлення як інваліду 2 групи відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 48
Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” за період з 2000 по 2005 рік у сумі 7106
(сім тисяч сто шість) гривень 50 коп., за 2007 рік у сумі 2625 (дві тисячі
шістсот двадцять п'ять) гривень 00 коп., всього щорічної допомоги на
оздоровлення у сумі 9731 (дев'ять тисяч сімсот тридцять одна) гривня 50 коп. В
іншій частині позову - відмовити.

Вступна
та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошенні у
судовому засіданні 25 червня 2008 року. Постанова у повному обсязі складена 01
липня 2008 року.

На
постанову може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів
з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня складання у повному обсязі. Апеляційна скарга
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Донецького
апеляційного адміністративного суду через Дружківський міський суд Донецької області.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк встановлений статтею 186 КАС України, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона
не скасована, набирає законної сили після розгляду справи Донецьким апеляційним
адміністративним судом.

Суддя