Справа № К-8088/06
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2008-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ К-8088/06

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУ
______________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“17” липня 2008р. Вищий адмін
істративний суд України у ск
ладі колегії суддів:
головуючого
Конюшка К.В.
суддів: Лан
ченко Л.В.
Нечитайло
О.М.
Пилипчук Н.Г.
Степашка О.І.
розглянувши в порядк
у письмового провадження кас
аційну скаргуДержавної п
одаткової інспекції у Галиць
кому районі м. Львова на рішен
ня Господарського суду Львів
ської області від 04.05.2005р. та пос
танову Львівського апеляцій
ного господарського суду від
16.08.2005 р.
у справі № 5/3279-12/422
за позовом Спеціалізов
аного державного підприємст
ва «Укрспецюст», в особі
Львівської філії
до Державно
ї податкової інспекції у Гал
ицькому районі м. Львова
про визнання не
дійсними податкових повідом
лень-рішень

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2004р. Сп
еціалізоване державне підпр
иємство «Укрспецюст», в ос
обі Львівської філії, зверну
лось до Господарського суду
Львівської області з позовом
до Державної податкової інс
пекції у Галицькому районі м
. Львова про визнання недійсн
ими податкових повідомлень-р
ішень від 24.05.2004р. № /0/04/23-2/25251759/9716, від
20.07.2004р. № /1/04/23-2/25251759 та від 04.10.2004р. № /2/04/23-2/25251759/19890.
В обґрунтування позо
вних вимог позивач послався
на те, що не погоджується з вис
новками податкового органу п
ро порушення позивачем п.п. 1.4. с
т. 1, п.п. 7.2.1., 7.2.3. п. 7.2. ст. 7 Закону Украї
ни «Про податок на додану в
артість», які викладені в Акт
і перевірки, на підставі яког
о прийняті спірні податкові
повідомлення-рішення, оскіль
ки позивач на підставі п.п. 7.2.6. п
. 7.2. ст. 7 цього Закону звернувся
до кінця поточного податков
ого періоду з відповідною за
явою до податкового органу, щ
о є підставою для включення д
о податкового кредиту сум по
датку на додану вартість.
Рішенням Господарсь
кого суду Львівської області
від 04.05.2005р., залишеним без змін п
остановою Львівського апеля
ційного господарського суду
від 16.08.2005р., позовні вимоги задо
волено повністю. Визнано нед
ійсними податкові повідомле
ння-рішення від 24.05.2004р. № /0/04/23-2/252
51759/9716, від 20.07.2004р. № /1/04/23-2/25251759 та №
/2/04/23-2/25251759/19890 від 04.10.2004р.
Не погоджуючись із вказан
ими судовими рішеннями, Держ
авна податкова інспекція у Г
алицькому районі м. Львова ос
каржила їх в касаційному пор
ядку.
В касаційній скарзі
скаржник послався на те, що пр
и прийнятті оскаржуваних суд
ових рішень судами порушено
норми матеріального права, п
росив їх скасувати повністю
та направити справу на новий
розгляд.
Справу розглянуто в поряд
ку письмового провадження, у
становленому ст. 222 Кодексу ад
міністративного судочинств
а України.
Заслухавши суддю-доповіда
ча, розглянувши та обговорив
ши доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність за
стосування судами норм матер
іального та процесуального п
рава і матеріали справи, коле
гія суддів вважає, що касацій
на скарга не підлягає задово
ленню з огляду на таке.
Як встановлено суд
ами попередніх інстанцій, за
результатами планової компл
ексної документальної перев
ірки позивача з питань дотри
мання вимог податкового та в
алютного законодавства за пе
ріод з 01.01.2001р. по 31.12.2003р. податковим
органом було складено Акт пе
ревірки від 24.05.2004р. № 160/23-2/25251759 (далі
Акт перевірки).
За даними Акта перев
ірки позивачем порушено п. 4.1.
ст. 1, п.п. 7.2.1., 7.2.6. п. 7.2., п.п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 та
п. 10.1. ст. 10 Закону України «Про п
одаток на додану вартість» в
ід 03.04.1997р. № 168/97-ВР (далі Закон У
країни від 03.04.1997р. № 168/97-ВР) щодо ві
днесення підприємством до ск
ладу податкового кредиту сум
и 6940 грн., яка не підтверджена н
алежним чином оформленими по
датковими накладними.
Крім того, в ході пере
вірки встановлено, що Львівс
ька філія «Укрспецюст» на
комісійних засадах здійснюв
ала в 2001р. операції з продажу ар
ештованого майна. При цьому п
озивачем боржникам надсила
лись копії платіжних доручен
ь та рекомендовані листи, в як
их повідомлялося про реаліза
цію арештованого майна і ста
вились питання відносно офор
млення та видачі податкових
накладних. Проте, оскільки у п
озивача не має будь-яких дока
зів щодо дати отримання реко
мендованих листів боржником
, то і відсутній факт відмови
боржників у видачі податков
их накладних. Отже, позивачем
неправомірно включено до по
даткового кредиту в 2001 році 207659
грн., що не підтверджені подат
ковими накладними на момент
перевірки.
На підставі Акта пер
евірки відповідачем прийнят
і: податкове повідомлення-рі
шення від 24.05.2004р. № /0/04/23-2/25251759/9716 пр
о визначення позивачу зобов
язання по податку на додану в
артість на загальну суму 321898,00 г
рн., в тому числі: основний пла
тіж 214599,00 грн., штрафні (фінанс
ові) санкції - 107299,00 грн.; податков
е повідомлення-рішення № /1
/04/23-2/25251759 від 20.07.2004р. про визначення
позивачу зобовязання по п
одатку на додану вартість на
загальну суму 321898,00 грн., в тому ч
ислі: основний платіж 214599,00гр
н., штрафні (фінансові) санкції
- 107299,00грн.; податкове повідомле
ння-рішення № /2/04/23-2/25251759/19890 від 04
.10.2004р. про визначення позивачу
зобовязання по податку на
додану вартість на загальну
суму 321898,00грн., в тому числі: осно
вний платіж 214599,00грн., штрафні
(фінансові) санкції - 107299,00грн.
Спростовуючи виклад
ені в Акті перевірки доводи в
ідповідача та задовольняючи
позовні вимоги, суди дійшли в
исновків, що оскільки у право
відносинах з покупцем позива
ч виступав як комісіонер, а не
як продавець, то оподаткуван
ню податком на додану вартіс
ть підлягає лише сума комісі
йної винагороди.
У свою чергу, у касаці
йній скарзі скаржник підтрим
ав доводи, викладені в Акті пе
ревірки, зазначивши про пору
шення позивачем п.п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 З
акону України від 03.04.1997р. № 168/97-ВР
щодо включення позивачем до
податкового кредиту сум, не п
ідтверджених відповідними п
одатковими накладними.
Проте, суд касаційно
ї інстанції не може погодити
сь з запереченнями податково
го органу, які викладені у кас
аційній скарзі, з таких підст
ав.
За висновками Акту п
еревірки, позивачем неправом
ірно включено до податкового
кредиту в 2001 році суму в розмір
і 207659 грн. по операціях з продаж
у арештованого майна.
Відповідно до ч. 1 п.
4.7. ст. 4 Закону України від 03.04.1
997р. № 168/97-ВР(у відповідній реда
кції) - у випадках коли платник
податку здійснює підприємни
цьку діяльність з продажу вж
иваних товарів (комісійну то
ргівлю), що придбані в осіб, не
зареєстрованих платниками п
одатку, та конфіскованого аб
о безхазяйного майна, переда
ного уповноваженими державн
ими органами для його реаліз
ації у встановленому законод
авством порядку, базою опода
ткування є комісійна винагор
ода такого платника податку.
Правила комісійної торгівлі
та визначення комісійної ви
нагороди встановлюються Каб
інетом Міністрів України.
За змістом Порядку р
еалізації арештованого майн
а, затвердженого Наказом Мін
істерства Юстиції України ві
д 15.07.1999р. № 42/5 та Тимчасового поло
ження про порядок проведенн
я прилюдних торгів з реаліза
ції арештованого майна, затв
ердженого Наказом Міністер
ства Юстиції України від 27.10.1999р
. № 68/5, Спеціалізоване державне
підприємство «Укрспецюст
» як спеціалізована організа
ція здійснює заходи з реаліз
ації арештованого майна за д
орученням відповідного відд
ілу державної виконавчої слу
жби на підставі договору. При
цьому Спеціалізоване держав
не підприємство «Укрспец
юст» отримує арештоване майн
о для його подальшої реаліза
ції безпосередньо від відділ
у державної виконавчої служб
и і не має жодних договірних
відносин з особою, якій відпо
відне майно належало на моме
нт звернення стягнення на нь
ого.
Таким чином, судами з
роблено обґрунтований висно
вок про те, що у відносинах з п
родавцем позивач виступає к
омісіонером, який здійснює р
еалізацію арештованого майн
а на користь продавця на підс
таві договору комісії.
Згідно з ч. 2 п. 4.7. ст. 4 З
акону України від 03.04.1997р. № 168/97-
ВР у випадках коли платник
податку здійснює діяльність
з продажу товарів, отриманих
у межах договорів комісії (ко
нсигнації), поруки, доручення
, довірчого управління, інших
цивільно-правових договорів
, що уповноважують такого пла
тника податку (далі - комісіон
ера) здійснювати продаж това
рів від імені та за доручення
м іншої особи (далі - комітента
) без передання права власнос
ті на такі товари, базою опода
ткування є продажна вартість
цих товарів, визначена у поря
дку, встановленому цим Закон
ом. Датою збільшення податко
вих зобов'язань комісіонера
є дата, визначена за правилам
и, встановленими пунктом 7.3 ць
ого Закону, а датою збільшенн
я суми податкового кредиту к
омісіонера є дата перерахува
ння коштів на користь коміте
нта або надання останньому і
нших видів компенсації варто
сті зазначених товарів. При ц
ьому датою збільшення податк
ових зобов'язань комітента є
дата отримання коштів або ін
ших видів компенсації вартос
ті товарів від комісіонера.

Таким чином, судова к
олегія погоджується з виснов
ками попередніх судових інст
анцій, що оподаткуванню пода
тком на додану вартість підл
ягає лише комісійна винагоро
да, яка отримана позивачем за
реалізацію майна, і саме вон
а є базою оподаткування, а не з
агальна (остаточна) ціна реал
ізації, як вказує відповідач
в Акті перевірки.
При цьому не можна по
годитись з викладеним в Акті
перевірки висновком податко
вого органу про те, що оскільк
и у позивача не має будь-яких п
ідтверджень про дату отриман
ня рекомендованих листів бор
жниками, це є підставою для ви
сновку про відсутність відмо
ви боржників видати податков
і накладні. Таке твердження к
онтролюючого органу не відпо
відає вимогам закону та факт
ичним обставинам.
Зокрема, як вбачаєть
ся з матеріалів справи і вста
новлено судами першої та апе
ляційної інстанцій, позивач
звертався до боржників з від
повідними листами (том ІІ, а.с.
12, 15, 21, 24, 27 та інші), в яких містятьс
я прохання надіслати податко
ві накладні за адресою позив
ача, а в додатках до вказаних л
истів зазначалось про відпов
ідні платіжні доручення, які
підтверджували факт продажу
майна. Проте, всупереч вжитим
заходам боржниками на адрес
у позивача відповідні податк
ові накладні надіслані не бу
ли.
Відповідно до п. 7.2.6 ст.
7 Закону України від 03.04.1997р.
№ 168/97-ВР ( у редакції на час вини
кнення спірних правовідноси
н) податкова накладна видає
ться в разі продажу товарів (р
обіт, послуг) покупцю на його в
имогу. У будь-якому випадку ви
дається товарний чек, інший р
озрахунковий або платіжний д
окумент, що підтверджує пере
дачу товарів (робіт, послуг) та
/або прийняття платежу із заз
наченням суми податку.
У разі порушення про
давцем порядку виписування п
одаткової накладної на вимог
у покупця згідно з пунктом 7.2.6 ц
ього Закону покупець має пра
во звернутися до кінця поточ
ного податкового періоду з в
ідповідною заявою до органу
державної податкової служби
за своїм місцезнаходженням.
До заяви додаються копії тов
арних чеків або інших розрах
ункових документів, що засві
дчують придбання товарів (ро
біт, послуг). Своєчасно подана
заява є підставою для включе
ння до податкового кредиту с
уми податку на додану вартіс
ть, сплачену у зв'язку з придба
нням товарів (робіт, послуг).

Враховуючи приписи в
казаної норми права, та з огля
ду на те, що від боржників не б
уло отримано податкових накл
адних, позивач звернувся до п
одаткового органу з відповід
ними заявами (копії яких наяв
ні в матеріалах справи) з дода
нням до них копій платіжних д
оручень з метою включення ві
дповідних сум до податкового
кредиту.
Таким чином, Львівсь
кою філією Спеціалізованого
державного підприємства «Ук
рспецюст» було виконані ви
моги п.7.2.6 ст.7 Закону України
від 03.04.1997р. № 168/97-ВР, а тому назва
ні заперечення податкового о
ргану є необґрунтованими, і н
е можуть бути взяті до уваги.

Крім того, суд каса
ційної інстанції звертає ува
гу на те, що окремі недоліки
в заповненні податкових на
кладних, виявлені податковою
інспекцією в результаті пе
ревірки платника податку, зо
крема: відсутність у деяких з
них місця розташування юри
дичної особи, відсутність но
менклатури поставки, одиниць
виміру, кількість тощо, не р
обили ці накладні завідомо н
едійсними, і не свідчили зазд
алегідь про їх неналежність
та недопустимість як доказів
, а названі податкові накладн
і підлягали оцінці в їх сукуп
ності з іншими доказами у спр
аві. Що й було здійснено судам
и попередніх інстанцій відпо
відно до вимог процесуальног
о закону.
Таким чином, доводи каса
ційної скарги не спростовуют
ь правильності зазначених ви
сновків судів попередніх інс
танцій, зроблених у відповід
ності з вище переліченими но
рмами матеріального права.

За вказаних обставин судам
и вірно встановлено, що оскар
жені податкові повідомлення
-рішення підлягають визнан
ню недійсними.
Згідно з ч.1 ст. 224 Кодексу адмі
ністративного судочинства У
країни суд касаційної інста
нції залишає касаційну скар
гу без задоволення, а судові
рішення - без змін, якщо визна
є, що суди першої та апеляці
йної інстанцій не допустил
и порушень норм матеріально
го і процесуального права пр
и ухваленні судових рішень ч
и вчиненні процесуальних дій
.
Керуючись ст.ст. 210, 220, 2
22, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністрати
вного судочинства України, с
уд касаційної інстанції
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргуДержав
ної податкової інспекції у Г
алицькому районі м. Львова за
лишити без задоволення, а ріш
ення Господарського суду Льв
івської області від 04.05.2005р. та п
останову Львівського апеляц
ійного господарського суду в
ід 16.08.2005р. у даній справі без з
мін.
­­­­­­­­­­­­­­­­­­­
Ухвала набирає законної с
или з моменту проголошення і
може бути оскаржена з підста
в, у строк та у порядку, визнач
еними ст.ст. 237 239 КАС України.

Головуючий
(підпис)
Конюшко К.В.

Судді

(підпис)
Ланченко Л.В.

(підпис)

Нечитайло О.М.

(підпис)

Пилипчук Н.Г.

(підпис)

Степашко О.І.

З оригіналом згідно
Відповідальний секретар

Ф.А. Каліушко