Справа № 22-а-2993/08
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2008-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2008 року
м. Львів

Обрізко І.М. Онишкевича
Т.В. Багрія В.М.

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого

суддів:

за участю
секретаря - Неміш О.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету Івано - Франківської міської ради на
постанову Івано - Франківського міського суду Івано - Франківської області від
18 жовтня 2007 року по адміністративній справі №2а-512/07 за позовом ОСОБА_1до
управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Івано -
Франківської міської ради про стягнення недоплаченої щорічної допомоги як
учаснику бойових дій,-

в с т а н о в
и л а :

Позивач
звернувся до місцевого суду з позовом до управління праці та соціального
захисту населення Івано - Франківської міської ради про стягнення недоплаченої
суми разової щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2004-2006
роки.

Вимоги
мотивовані тим, що з відповідача в його користь слід стягнути 3162,25 грн.
недоплаченої йому разової щорічної допомоги як учаснику бойових дій в порядку
ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», оскільки виплату в розмірі передбаченому законами про державний
бюджет на відповідний рік починаючи з 2004 року вважає проведеною в заниженому
розмірі та всупереч Конституції України і спеціальному закону.

Постановою Івано - Франківського міського
суду Івано - Франківської області від 18 жовтня 2007 року позовні вимоги задоволено. Суд виходив з того, що позивачу в
супереч ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та п. 3 ст. 22 Конституції України, Рішень Конституційного
Суду України від 01.12.2004 року та від 09.07.2007 року, грошова допомога до 5
травня за період з 2004 по 2006 роки включно, виплачена не в повному обсязі.

Не
погодившись із зазначеним судовим рішенням управління праці та соціального
захисту населення виконавчого комітету Івано - Франківської міської ради подало апеляційну скаргу з якої із-за порушення норм
матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду
обставинам справи, просять його скасувати та постановити рішення, яким
відмовити в задоволенні позову.

Головуючий 1-ї інст. Перегінець
Л.В. Рядок
статзвіту № 30 Івано -
Франківський міський суд Івано - Франківської обл.
Справа №22-а-2993/08 Доповідач : Обрізко І.М.
(22-а-6529/07)

В
обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що на даний час не визначений
механізм виконання рішення Конституційного Суду, яким було відновлено
призупинені Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» пільги,
компенсації і гарантії окремим категоріям громадян, змінено або встановлено
нові умови їх надання, також відновлено дію положень Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». При цьому зазначає, що
відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 177 від 18.02.2004 року,
Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечує щороку до 10 квітня
виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової
грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», у розмірах, установлених Законом України «Про
Державний бюджет на відповідний рік», і для подальшого перерахування їх
місцевим органам праці та соціального захисту. Тому позивачу виплачені кошти
які визначені законодавством в повній мірі.

Судова
колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної скарги, вбачає підстави для її задоволення.

Відповідно
до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та
ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового
висновку, виходячи з наступного.

З матеріалів
справи вбачається та цього не заперечували учасники розгляду, що ОСОБА_1. є
учасником бойових дій.

Відповідно
до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», учасникам бойових дій щорічно до 5 травня виплачується разова грошова
допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст.17-1
вказаного вище Закону, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та
соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи
банків, шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача, пенсіонерам - за
місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання
чи одержання грошового утримання. Особи, які не отримали разової грошової
допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30
вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 18.02.2004 року № 177 «Про забезпечення щорічної
виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що Міністерство
фінансів і Державне казначейство забезпечує щороку до 10 квітня виділення
коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», у розмірах, установлених Законом України «Про Державний
бюджет на відповідний рік», і для подальшого перерахування їх місцевим органам
праці та соціального захисту.

Відповідно
до ст. 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та ст. 30
Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», виплата щорічної
разової допомоги за вказані роки була визначена сталою сумою по 250 грн., яку
позивач отримав.

Що
стосується 2004 року, то ст. 44 Закону України «Про Державний бюджет України на
2004 рік», виплата вказаної разової допомоги була визначена в сумі 120 грн.,
яку також позивачу виплачено. Рішенням Конституційного Суду України від
01.12.2004 року за №20-рп/2004, було визнано вказану норму неконституційною,
проте таке рішення прийняте поза терміном визначеним в ст.17-1 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Також, при
вирішені спору, колегія суддів зауважує, що вказаним Рішенням Конституційного
Суду України у справі за конституційним поданням 54 народних депутатів України
щодо відповідності Конституції України положень статей 44,47,78,80 Закону
України «Про державний бюджет України на 2004 рік» Конституційний Суд не визнав
неконституційною ст.80 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004
рік», тим самим підтвердив конституційне право Верховної Ради приймаючи закони
про Державний бюджет в цілях збалансованості бюджету призупиняти дію деяких
законів, як в цілому так і окремих його положень на поточний бюджетний рік.

Наведене не
суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, а саме при розгляді
справи «ОСОБА_2 проти України» (заява № 63134/00) Європейський суд з прав
людини зазначив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки
виплачувати своїм робітникам з державного бюджету, держава може вводити,
призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи зміни в законодавство.
Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і
дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть
свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п.23
рішення суду).

Саме,
приймаючи Закони України про Державні бюджети України на відповідні роки
держава, в особі Верховної Ради, в межах повноважень передбачених ст. 95
Конституції України, визначає видатки на загально суспільні потреби, розмір та
їх цільове спрямування.

Одночасно,
прийняття Верховною Радою законів про Державний бюджет України не залежить від
дій, волевиявлення відповідних управлінь праці та соціального захисту
населення, Міністерства фінансів України та Державного казначейства України,
тобто органів, які є виконавцями вказаних законів і прийняття яких знаходиться
поза межами їх повноважень.

Отже,
враховуючи, що відповідач у справі повинен діяти лише в межах передбачених
Конституцією та законами України, суд приходить до висновку, що останній може
нести відповідальність тільки за дії (бездіяльність) вчинені в межах належного
йому правового поля. Поряд із цим, зобов'язання щодо проведення виплат
одноразової грошової допомоги до 5 травня може бути покладено на відповідача в
судовому порядку лише при невиконанні ним обов'язку щодо забезпечення виділення
та перерахування цих коштів в порядку передбаченому постановою Кабінету
Міністрів України № 177 від 18.02.2004 року, та з дотриманням вимог Бюджетного
кодексу України та законів України про Державні бюджети на відповідні роки.

Таким чином, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави
для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення
справи, а також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись
статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу управління
праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Івано -
Франківської міської ради - задоволити.

Постанову
Івано - Франківського міського суду Івано - Франківської області від 18 жовтня
2007 року - скасувати.

Прийняти
нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до управління праці
та соціального захисту населення виконавчого комітету Івано - Франківської
міської ради про стягнення недоплаченої щорічної допомоги як учаснику бойових
дій за 2004-2006 роки.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги
протягом одного місяця після набрання нею законної сили безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Обрізко І.М.
Онишкевич Т.В. Багрій В.М.

Головуючий суддя:

судді колегії:

Повний текст постанови виготовлено

та підписано 05.09.2008 року.