Справа № 2а-3811/08
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2008-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-3811/08
Харківський окружний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2008
року
м. Харків

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Зінченка А.В.

при секретарі
Король Д.О.

за участю:

позивача - не прибув

представники відповідачів - не
прибули

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Красноградського району Харківської області та Головне управління
праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної
адміністрації про зобов'язання в перерахунку та виплаті належних соціальних
сум, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управління праці та соціального захисту населення Красноградської
районної державної адміністрації та Головного управління праці та соціального
захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, в якому просить
суд зобов'язати відповідача, Управління праці та соціального захисту населення
Красноградської райдержадміністрації забезпечити перерахунок і виплату
відповідачем по справі належних позивачу щорічної допомоги на оздоровлення та
щорічної разової грошової допомоги за 2005-2007 р.р. виключно з законодавчо
встановлених розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за
віком на день фактичного виконання виплати, а саме заборгованості по належних
соціальних виплатах в сумі 6540 грн.: за 2005 рік 2180 грн., за 2006 рік 2180
грн., за 2007 рік 2180 грн. та зобов'язати співвідповідача, Головне управління
праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної
адміністрації, організувати і проконтролювати призначення позивачу відповідачем
по справі належних соціальних виплат, а також виплату позивачу відповідачем по
справі заборгованості по належних соціальних виплатах. Свій позов він
обґрунтував тим, що його віднесено до 1-А категорії учасників ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС та прийнятий до інвалідів війни, інвалід другої групи.

У зв'язку із вищезазначеним, позивач має право на
отримання різних пільг, компенсацій і допомог, передбачених Законами України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а саме, право на отримання щорічної грошової
допомоги на оздоровлення у розмірі п'ятьох мінімальних заробітних плат, згідно
із п. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте, нарахування та
виплата вказаних допоміг здійснюється відповідачем в значно менших розмірах ніж
передбачено законодавством.

Позивач в судове
засідання не з'явився, до суду надіслав письмову заяву в якій просив суд
розглянути справу без його участі в судовому засіданні. Позовні вимоги
підтримав повністю, просив їх задовольнити.

Відповідачі -
Управління праці та соціального захисту населення Красноградської районної
державної адміністрації та Головне управління праці та соціального захисту
населення Харківської обласної державної адміністрації до суду надіслали
письмові заяви в яких прохали суд розглянути справу без участі їх представників
в судовому засіданні. Також надали письмові заперечення на позов в яких прохали
відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, пославшись на те, що
фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
здійснюється за рахунок державного бюджету. А тому всі виплати були здійснені
відповідачем в межах діючого законодавства та бюджетних асигнувань.

Враховуючи
вищевикладене, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог за
2005-2007 роки, відповідачі зазначили,
що провадження у справі відкрито відповідно до Кодексу адміністративного судочинства. Згідно із п. 2 ст. 99 КАСУ, для звернення до
адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється
річний строк позовної давності.

Керуючись п. 1 ст. 100
КАСУ вважають, що позовні вимоги необхідно розглядати тільки в обсязі зазначеної річної позовної
давності.

Враховуючи що всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання
про розгляд справи за їх
відсутності, то суд відповідно до ст. 122 КАС України
ухвалив проводити судовий

розгляд
справи в порядку письмового провадження.

Суд дослідивши
матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог,
встановивши наступні обставини.

ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, що
підтверджується посвідченням серії А №041089 та інвалідом другої групи.

Відповідно до довідки
від 07 травня 2008 р. №08/23/1168 відповідачем, Управлінням
праці та соціального захисту населення Красноградської районної державної
адміністрації Харківської області, позивачу була нарахована та виплачена
щорічна грошова допомога на оздоровлення в таких розмірах, згідно до Закону
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” та Постанови
Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”:

· За 2005 рік - 120 грн. (квітень
2005-26,70; вересень 2005-69,96; жовтень 2005-23,34);

· За 2006 рік - 120 грн. (квітень 2006);

· За 2007 рік - 120 грн. (березень 2007).

Відповідно до ч. 4 ст.
48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які є інвалідами ІІ групи та мають статус постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи першої
категорії щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі п'ятьох
мінімальних заробітних плат. Згідно із ч. 7 ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державні
соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», виключно законами України
визначається мінімальний розмір заробітної плати.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Доводи відповідачів, що позивачу правомірно виплачена щорічна допомога на оздоровлення,
виходячи із розмірів, що встановлені Постановою Кабінету Міністрів України №
562 від 12 липня 2005 р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суд вважає безпідставними з
наступних підстав.

Відповідно
до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, виключно законами
визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а статтею 75
Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є
парламент - Верховна Рада України. Конституція не
надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам,
а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів
мінімальних заробітних плат, законів України про Державний бюджет України,
якими визначалися мінімальні розміри заробітних плат, не вбачається будь-яких
обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з
метою реалізації ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно
до пункту 30 Закону «Про Державний Бюджет на 2007 рік»
дію абзацу другого частини першої статті 48 зупинено на 2007 рік в частині
виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати.

Однак,
Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-29/2007 за конституційним
поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини
другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29,
30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні
гарантії громадян) від 9 липня 2007 року (надалі -Рішення КСУ від 9 липня 2007
року) пункт 30 Закону про Державний Бюджет на 2007 рік було визнано таким, що
не відповідає Конституції України. Зокрема, в частині 1 резолютивної частини
Рішення КСУ від 9 липня 2007 року зазначено: «Визнати такими, що не
відповідають Конституції України (є неконституційними), такі положення Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»: … пункту 30 статті 71, яким
зупинено на 2007 рік дію … в частині
виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної
плати - абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого
частини першої …та частини сьомої статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Згідно з частиною 3 резолютивної частини Рішення КСУ від 9 липня
2007 року «Положення … пунктів … 30 …. статті Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», визнані неконституційними, втрачають чинність з
дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення». Відповідно до
частини 2 статті 152 Конституції України «Закони, інші правові акти або їх
окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність».
Відповідно до частини 5 резолютивної частини Рішення КСУ від 9 липня 2007 року
«Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,
що визнані неконституційними». Згідно із ч. 6
резолютивної частини Рішення КСУ від 9.07.2007 року «Рішення
Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене». Відповідно до ч. 3
ст. 150 Конституції України «Конституційний Суд України ухвалює
рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і
не можуть бути оскаржені». Враховуючи Рішення КСУ від 9.07.2007
року та його обов'язковість до виконання, Суд вважає, що положення Закону №
796-XII не є призупиненими на цей час та підлягають застосуванню при розгляді
справи.

Також відповідно до ч. 4 ст. 9
Кодексу адміністративного судочинства України
«у разі невідповідності нормативно-правового акта закону України або
іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну
силу».

Також судом встановлено, що позивач звернувся до суду з
позовом 07 березня 2008 року, а дізнався про свої порушені права щодо
встановлених законом виплат починаючи з 2005 року.

Згідно вимог ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства
України встановлений строк звернення до адміністративного суду і відповідно до
ч. 1 даної статті адміністративний позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Частиною 2 зазначеної норми встановлено, що для звернення
до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України
визначені наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного
судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на
цьому наполягає одна із сторін.

Крім цього позивачем не було надано доказів поважності
причин пропуску звернення до суду згідно яких суд міг визнати причину пропуску
такого строку поважною.

Таким чином підлягає відмові у задоволенні
адміністративного позову частина позовних вимог позивачу, а саме прохання
зобов'язати відповідача, Управління праці та соціального захисту населення
Красноградської райдержадміністрації забезпечити перерахунок і виплату належних
позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2005-2006 р.р. виключно з
законодавчо встановлених розмірів мінімальної заробітної плати, так як навіть
щодо належних виплат за 2006 рік позивач дізнався вже в квітні 2006 року, а
звернувся до суду з позовом лише в березні 2008 року.

Статтею 76 Закону України «Про Державний бюджет на 2007
рік» № 489-V від 19.12.2006 року були встановлені наступні розміри мінімальної
заробітної плати з 01.01.2007 року - 400 грн. на місяць, з 01.04.2007 року -
420 грн. на місяць, з 01.07.2007 року - 440 грн. на місяць та з 01.10.2007 року
- 460 грн. на місяць. Фактично на даний час щорічна допомога на оздоровлення
виплачена позивачу в розмірі 120 грн. в березні 2007 року згідно постанови
Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року, чим порушено право
позивача на отримання передбаченої соціальної виплати в належному обсязі з
передбачених законом 2000 грн., а тому позивачу належить забезпечити
перерахунок та виплатити 1880 грн. (400*5-120=1880).

Також відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем
їх проживання органами соціального захисту населення. Судом не було встановлено
жодного порушення прав позивача з боку Головного управління праці та
соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації. А
тому позовні вимоги позивачі до Головного управління праці та соціального
захисту населення Харківської обласної державної адміністрації необґрунтовані
та безпідставні.

На підставі
вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8-14, 71, 99, 100, 160-164, 167, 186, КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Красноградської районної державної адміністрації та Головного управління праці та соціального захисту населення
Харківської обласної державної адміністрації про зобов'язання в перерахунку та
виплаті належних соціальних виплат задовольнити частково.

Зобов'язати Управління праці та соціального
захисту населення Красноградської районної державної адміністрації забезпечити
перерахунок і виплату належних ОСОБА_1у Рафіку Агарізу-Огли щорічну разову
грошову допомогу за 2007 рік в розмірі 1880 (однієї тисячі вісімсот вісімдесят)
грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний
адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду в десятиденний строк з
дня її проголошення та поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної
скарги, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя
А.В. Зінченко