Справа № К-876/07
Суддя: Панченко О.Н.
Дата ухвалення: 2008-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 травня
2008 року м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого: Панченка О.Н.

суддів:
Горбатюка С.А.

Мироненка
О.В.

Смоковича М.І.

Чумаченко
Т.А.

розглянувши в порядку попереднього розгляду касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову апеляційного суду
Рівненської області від 12
грудня 2006 року у
справі за скаргою ОСОБА_1 на дії
службових осіб управління Пенсійного фонду України
у Здолбунівському районі Рівненської області, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії
начальника управління Пенсійного
фонду України у Здолбунівському районі Рівненської області. Вимоги обґрунтовувала тим, що
управлінням праці та соціального захисту населення Здолбунівської районної державної
адміністрації їй була призначена пенсія як інваліду 3 третьої групи у розмірі
141, 90 грн. Проте, розпорядженням начальника управління Пенсійного фонду
України у Здолбунівському районі Рівненської області з 01 грудня 2002 року їй було
призначено пенсію у розмірі 98, 60
грн. Заперечуючи проти цього, просить
суд визнати її право на пенсію по інвалідності у розмірі 141, 90 грн., з
урахуванням її доходів як суб'єкта
підприємницької діяльності, працюючого за спрощеною системою оподаткування у
2000-2001 роках.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської
області від 07 липня
2003 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та таким, що підлягає
скасуванню розпорядження начальника управління Пенсійного Фонду України в
Здолбунівському районі Рівненської області №130530 від 28 січня 2003 року.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 11 лютого 2004 року скасовано рішення
Здолбунівського районного суду Рівненської
області від 07 липня
2003 року та відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_1

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 вересня 2006 року скасовано рішення
апеляційного суду Рівненської області
від 11 лютого 2004 року та направлено справу на новий апеляційний
розгляд.

Постановою апеляційного суду Рівненської області
від 12 грудня 2006 року рішення Здолбунівського районного суду Рівненської
області
від 07 липня 2003 року скасовано, в задоволенні вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою апеляційного суду
Рівненської області від 12
грудня 2006 року, ОСОБА_1 звернулася до Вищого адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу
апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В письмових
запереченнях на касаційну скаргу управління
Пенсійного Фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області зазначає,
що постанова апеляційного суду Рівненської області від 12 грудня 2006 року належним чином мотивована і за своїм змістом та формою
відповідає вимогам закону.

Заслухавши
доповідь судді щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки
обставин у справі та застосування судом апеляційної інстанції норм
процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню
за таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи і отримує пенсію по
інвалідності. У 2000-2001 роках займалася підприємницькою діяльністю і сплату
податків здійснювала за спрощено системою оподаткування, сплачуючи єдиний податок
відповідно до Указу Президента
України від 03 липня
1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва». При цьому на отриманий позивачкою протягом
цього строку дохід не нараховувались страхові платежі і як платник обов'язкових страхових
внесків в органах Пенсійного Фонду
України позивачка зареєстрована не була.
Розпорядженням начальника управління Пенсійного Фонду України в Здолбунівському
районі Рівненської області № 130530 від 28.01.2003 року проведено зменшення її
пенсії без врахування доходу, який вона отримувала як суб'єкт підприємницької
діяльності.

Статтею 2 Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» встановлено, що суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи
мають право самостійно обирати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком
шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Згідно з частиною 1 статті 6 даного
Указу передбачено, що суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний
податок, не є платником податків і зборів, в тому числі податку на доходи
фізичних осіб та на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту «б» статті 3
Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року передбачено, що
право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно-корисною працею, при
додержанні інших умов, передбачених цим законом, в їх числі особи, які
займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності
фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до
Пенсійного Фонду України.

Згідно з вимогами статті 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» у заробіток особи для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці, на які за діючим законодавством
нараховуються страхові внески.

З огляду на
зазначене, доход позивачки, на який не нараховувались страхові платежі, не можу
бути врахований при обчисленні її пенсії.

Колегія суддів
погоджується з висновком апеляційного суду,
який відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_1, виходив з того, що дії
службових осіб управління Пенсійного фонду України у Здолбунівському районі Рівненської області
є правомірними і відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 224 КАС України, суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних
дій.

Доводи
касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції
при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального
права, які зазначені у статтях 225-229 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Оскаржувана
ухвала судову апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм
матеріального та процесуального права і підстави для її зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись
статтями 220, 221, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Рівненської області від 12
грудня 2006 року у
справі за скаргою ОСОБА_1 на дії
службових осіб управління Пенсійного фонду України
у Здолбунівському районі Рівненської області - залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, крім як у
порядку та з підстав, передбачених статтями 237-239 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: