Справа № к-6433/07
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2008-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № к-6433/07
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

9 вересня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного
суду України в складі:

Суддів
- Мироненка О.В.

Панченка
О.І.

Горбатюка С.А.

Лиски
Т.О.

Штульмана І.В.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за
позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі про
визнання незаконною відмови щодо перерахунку пенсії та зобов'язання провести
перерахунок пенсії за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Славутицького міського суду Київської області від 12 грудня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2007 року, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі про визнання незаконною
відмови щодо перерахунку пенсії та зобов'язання провести перерахунок пенсії.
Зазначила, що вона перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у
м. Славутичі і з 1 грудня 1993 року отримує пенсію за віком, після якої
продовжувала працювати та звільнилась 21 січня 2002 року. Із червня 2006 року
по липень 2006 рік працювала в ЗАТ «Сервісний центр вентиляції та кондиціювання
повітря». У липні 2006 року вона звернулась із заявою до відповідача про
перерахунок пенсії на підставі п.4 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який незаконно відмовив в
проведенні перерахунку пенсії, чим порушив її законні права.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 12 грудня 2006
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачка звернулася з
апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції щодо скасування зазначеної
вище постанови.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 19 лютого 2007 року апеляційну скаргу позивачки залишено без
задоволення, постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1
звернулася з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в
якій просить скасувати постанову суду першої та ухвалу суду апеляційної
інстанцій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Зі справи вбачається та вірно встановлено судом, що позивачка перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Славутичі і з 27 вересня 1993
року їй призначена пенсія за віком, відповідно до Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Після призначення пенсії позивачка продовжувала працювати до 21
січня 2002 року. З 1 січня 2004 року проведено перерахунок її пенсії відповідно
до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 1 червня по 1 липня 2006 року позивачка працювала за трудовою угодою в
ЗАТ «Сервісний центр вентиляції та кондиціювання повітря». У липні 2006 року
ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, який
відмовив в проведенні такого перерахунку.

Відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового
стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії проводиться
не раніше як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням
страхового стажу після призначення пенсії.

Згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України і Пенсійного
Фонду України, який надійшов до відповідача 27 березня 2006 року, було надано
огляд запитань та відповідей з питань застосування ч.4 ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що у
разі, якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії
продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового
стажу після призначення (перерахунку) пенсії, незалежно від тривалості
страхового стажу, яким і керувалися в своїй роботі працівники управління
Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області.

Спільним листом Головного управління Пенсійного фонду України в Київській
області та Міністерства праці України і Пенсійного фонду України було
відкликано раніше наданий огляд запитань та відповідей з питань застосування
ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та зазначено, що з дати офіційного надходження листа не можуть
проводитись перерахунки пенсій за ст. 42, що мають менше 2 років страхового
стажу після 01 січня 2004 року.

Відповідно до роз»яснень Міністерства юстиції України щодо виникнення права
на перерахунок пенсії відповідно до ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особа, яка на момент
призначення пенсії не працювала (або була звільнена з дати призначення пенсії),
а згодом працевлаштувалась і відпрацювала два роки, то така особа буде мати
право на перерахунок пенсії відповідно до ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У листі Пенсійного Фонду України зазначено, що при проведенні перерахунків
пенсій відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» слід керуватися листами Міністерства юстиції України з
урахуванням того, що особа матиме право на перерахунок пенсії відповідно до ч.4
ст. 42 Закону за умови, якщо така особа відпрацювала не менше як два роки після
призначення (перерахунку пенсії), а у
разі якщо документи, подані заявниками до органів Пенсійного фонду України для
проведення перерахунку пенсій згідно до ч.4 ст.42 Закону не відповідають
умовам, зазначеним вище, а також по них не здійснено перерахунок пенси, такі
документи підлягають поверненню заявникам.

Суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що відповідач, відмовляючи в
проведенні перерахунку пенсії керувався розпорядженнями Головного Управління
Пенсійного фонду України в Київській області та Пенсійного фонду України і діяв
в межах своїх повноважень відповідно до вищевказаного Положення.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції
вірно зазначив, що відповідачем правомірно відмовлено у задоволенні позову,
оскільки ОСОБА_1 пропрацювала менше як два роки після призначення перерахунку
пенсії.

З огляду на викладене, судове рішення відповідає обставинам справи, наданим
доказам та нормам матеріального і процесуального закону.

Доводи касаційної скарги висновку суду не спростовують.

Підстав для перегляду судового рішення з мотивів, викладених в касаційні
скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили порушень норм матеріального і процесуального
права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, то суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220¹, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Славутицького
міського суду Київської області від 12 грудня 2006 року та ухвалу Апеляційного
суду Київської області від 19 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, крім випадків,
передбачених ст.237 КАС України.

Судді:
Мироненко О.В.

Панченко О.І.

Горбатюк С.А.

Лиска Т.О.

Штульман І.В.

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УКРАЇНИ

справа № к-6433/07

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

9 вересня 2008 року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в складі:

Суддів
- Мироненка О.В.

Панченка
О.І.

Горбатюка С.А.

Лиски
Т.О.

Штульмана І.В.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за
позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі про
визнання незаконною відмови щодо перерахунку пенсії та зобов'язання провести
перерахунок пенсії за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Славутицького міського суду Київської області від 12 грудня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2007 року, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі про визнання незаконною
відмови щодо перерахунку пенсії та зобов'язання провести перерахунок пенсії.
Зазначила, що вона перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у
м. Славутичі і з 1 грудня 1993 року отримує пенсію за віком, після якої
продовжувала працювати та звільнилась 21 січня 2002 року. Із червня 2006 року
по липень 2006 рік працювала в ЗАТ «Сервісний центр вентиляції та кондиціювання
повітря». У липні 2006 року вона звернулась із заявою до відповідача про
перерахунок пенсії на підставі п.4 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який незаконно відмовив в
проведенні перерахунку пенсії, чим порушив її законні права.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 12 грудня 2006
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачка звернулася з
апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції щодо скасування зазначеної
вище постанови.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 19 лютого 2007 року апеляційну скаргу позивачки залишено без
задоволення, постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1
звернулася з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в
якій просить скасувати постанову суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій,
посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Зі справи вбачається та вірно встановлено судом, що позивачка перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Славутичі і з 27 вересня 1993
року їй призначена пенсія за віком, відповідно до Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Після призначення пенсії позивачка продовжувала працювати до 21
січня 2002 року. З 1 січня 2004 року проведено перерахунок її пенсії відповідно
до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 1 червня по 1 липня 2006 року позивачка працювала за трудовою угодою в
ЗАТ «Сервісний центр вентиляції та кондиціювання повітря». У липні 2006 року
ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, який
відмовив в проведенні такого перерахунку.

Відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового
стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії проводиться
не раніше як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням
страхового стажу після призначення пенсії.

Згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України і Пенсійного
Фонду України, який надійшов до відповідача 27 березня 2006 року, було надано
огляд запитань та відповідей з питань застосування ч.4 ст.42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що у
разі, якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії продовжувала
працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після
призначення (перерахунку) пенсії, незалежно від тривалості страхового стажу,
яким і керувалися в своїй роботі працівники управління Пенсійного фонду України
в м. Славутичі Київської області.

Спільним листом Головного управління Пенсійного фонду України в Київській
області та Міністерства праці України і Пенсійного фонду України було
відкликано раніше наданий огляд запитань та відповідей з питань застосування
ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та зазначено, що з дати офіційного надходження листа не можуть
проводитись перерахунки пенсій за ст. 42, що мають менше 2 років страхового
стажу після 01 січня 2004 року.

Відповідно до роз»яснень Міністерства юстиції України щодо виникнення права
на перерахунок пенсії відповідно до ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особа, яка на момент
призначення пенсії не працювала (або була звільнена з дати призначення пенсії),
а згодом працевлаштувалась і відпрацювала два роки, то така особа буде мати
право на перерахунок пенсії відповідно до ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У листі Пенсійного Фонду України зазначено, що при проведенні перерахунків
пенсій відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» слід керуватися листами Міністерства юстиції України з
урахуванням того, що особа матиме право на перерахунок пенсії відповідно до ч.4
ст. 42 Закону за умови, якщо така особа відпрацювала не менше як два роки після
призначення (перерахунку пенсії), а у
разі якщо документи, подані заявниками до органів Пенсійного фонду України для
проведення перерахунку пенсій згідно до ч.4 ст.42 Закону не відповідають
умовам, зазначеним вище, а також по них не здійснено перерахунок пенси, такі
документи підлягають поверненню заявникам.

Суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що відповідач, відмовляючи в
проведенні перерахунку пенсії керувався розпорядженнями Головного Управління
Пенсійного фонду України в Київській області та Пенсійного фонду України і діяв
в межах своїх повноважень відповідно до вищевказаного Положення.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції
вірно зазначив, що відповідачем правомірно відмовлено у задоволенні позову,
оскільки ОСОБА_1 пропрацювала менше як два роки після призначення перерахунку
пенсії.

З огляду на викладене, судове рішення відповідає обставинам справи, наданим
доказам та нормам матеріального і процесуального закону.

Доводи касаційної скарги висновку суду не спростовують.

Підстав для перегляду судового рішення з мотивів, викладених в касаційні
скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили порушень норм матеріального і процесуального
права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, то суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220¹, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Славутицького
міського суду Київської області від 12 грудня 2006 року та ухвалу Апеляційного
суду Київської області від 19 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, крім випадків,
передбачених ст.237 КАС України.

Судді
підписи

Згідно з оригіналом

Відповідальний секретар
Возна І.П.