Справа № К-9009/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2008-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2008 року у м. Києві колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в складі:

головуючого судді: Цуркана М.І.,

суддів:
Амєліна С.Є., Гордійчук М.П., Горбатюка
С.А., Юрченка В.В.

при
секретарі -Замезі Ю.І.

за участю позивача ОСОБА_1., представника позивача
ОСОБА_2, представника відповідача Башняк
Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку
касаційного провадження адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Біла
Церква Київської області про визнання дій щодо відмови в перерахунку пенсії
неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії за касаційною
скаргою управління пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області
на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07
листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 16
березня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2006 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із зазначеним позовом, який мотивував тим, що відповідачем йому
відмовлено у проведенні перерахунку пенсії на підставі повторно виданої довідки
про заробітну плату у 1986 році за роботу по ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС.

Вважаючи,
що така відмова порушує його права, свободи та інтереси, просив визнати дії
відповідача неправомірними та зобов»язати його перерахувати пенсію з
урахуванням зазначеної довідки.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2006 року позовні вимоги
ОСОБА_1. задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 16 березня 2007 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду
України у м. Біла Церква Київської області відхилено, а постанову
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2006
року залишено без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
управління Пенсійного фонду України у
м. Біла Церква Київської області, судами першої та апеляційної інстанцій
порушення норм чинного процесуального та матеріального законодавства, що
призвело до постановлення неправильних судових рішень, відповідач просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_1.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи
касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді
справи по суті встановлено, що ОСОБА_1 брав участь в ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС та є інвалідом ІІ групи. При звільненні з роботи йому призначено
пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підставі довідки про
заробітну плату в 1986 році за роботу по ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

У зв'язку з тим, що відомості, внесені до зазначеної
довідки, не відповідали дійсності, рішенням Білоцерківського міськрайонного
суду Київської області від 21 листопада 2005 року зобов'язано ВАТ «Автосфера»
видати нову довідку про заробіток позивача в 1986 році за роботу по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Однак при зверненні позивача до управління Пенсійного
фонду України у м. Біла Церква Київської області про проведення перерахунку
пенсії, йому було відмовлено, оскільки, на думку відповідача, довідку видано з
порушенням вимог чинного законодавства.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської
області від 21 листопада 2005 року досліджено всі обставини, що стосуються
даного спору, у зв'язку з чим підстав для повторного дослідження цих обставин
немає.

З такими висновками судів погодитись не можна.

Відповідно до положень ст. 159 КАС України законним є
рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотримання норм
процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно
та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими
доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно
до п. 3 ч. 1 КАС України мотивувальна частина постанови повинна містити
встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів яким він
керувався; мотиви, з яких суд виходив при прийнятті постанови, і положення
закону, яким він керувався.

Отже,
мотивувальна частина кожного рішення
повинна мати посилання на закон та інші нормативні акти
матеріального права і у відповідних випадках - на норми Конституції України, на
підставі яких визначено
права і обов'язки
сторін у спірних правовідносинах та інші норми
процесуального права, керуючись
якими суд встановив обставини справи, права і обов'язки сторін.

Як
вбачається з рішень першої та апеляційної інстанцій, судами в основу прийнятих
рішень покладено рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області
від 21 листопада 2005 року. При цьому, як зазначив апеляційний суд, у
відповідності до положень ст..72 КАС України обставини, встановлені цим судовим
рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Проте
ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не зазначили конкретно, які ж саме
обставини, встановлені рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської
області від 21 листопада 2005 року, не потребують доказування.

Судами не встановлено, які фактичні дані повинні бути
зазначені у новій довідці про заробітну плату позивача у 1986 році за роботу по
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Рішення
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2005
року, на яке посилаються суди першої та апеляційної інстанцій, в матеріалах
справи відсутнє, даних про те, що воно досліджувалось в судовому засіданні, не
вбачається.

Суд першої інстанції у постановленому рішенні зазначив в
якості законодавчих актів, які мали вищу юридичну силу, «постанову ЦК КПРС №
524-156 від 7. 05. 1986 року, постанову РМ та УФСПС № 207-7 від 10. 06. 1986
року та розпорядження РМ СРСР № 964-РС від 17. 05. 1986 року». При цьому не
вказав назви приведених нормативних актів, помилково зазначив ким були видані
ці нормативні акти, та взагалі не вказав, які ж саме норми матеріального права приведених ним
нормативних актів підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Суд апеляційної інстанції зазначених порушень не усунув.

Згідно з ч.3
ст.211 КАС України підставами
касаційного оскарження є порушення судами норм матеріального чи процесуального
права.

Відповідно
до вимог ч. 1та ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, а тому зазначені порушення норм процесуального права не
можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

Оскільки
при винесенні рішень судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми
матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення
справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій та направлення
справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області
задовольнити частково. Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської
області від 07 листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 16 березня 2007 року - скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 237 КАС України.

Головуючий:
Цуркан М.І.

Судді
Амєлін С.Є.

Гордійчук М.П.

Горбатюк С.А.

Юрченко В.В.