Справа № 2а-5422/08
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2008-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-5422/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2008 року
Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді-Самойлової
В.В.

при
секретарі- Демченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкова
справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського обласного
військового комісаріату, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, 3-я
особа: житлова комісія Харківського гарнізону про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и
в :

Позивач
оскаржує в порядку адміністративного
судочинства бездільність відповідачів
стосовно незабезпечення житлом його та членів його сім”ї відповідно
до ст. 1 п. 8 Закону України ”Про
державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із
служби у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей”, як
особи, що звільнилась з військової служби і
потребує поліпшення житлових умов протягом трьох років після звільнення,
посилаючись на те, що проходив службу в військовій частині А-1729, звідки звільнений 30.11..2004р. у зв”язку зі
скороченням штатів із залишенням на квартирному обліку для позачергового
отримання житла за рахунок фондів Міністерства оборони України, та ставить
питання щодо їх зобов”язання забезпечити
його житловим приміщенням у порядку та строки передбачені чинним законодавством
України, що підтримав в повному обсязі в судовому засіданні позивач.

Представник відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова за
довіреністю Мацко Ю.І., проти позову
заперечує з підстав незабезпечення позивача житлом у відповідності до вимог
діючого законодавства із-за відсутності вільного житлового фонду.

Представник відповідача Харківського обласного військового
комісаріату за довіреністю Ібрагімов
Ф.Б. проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивач пропустив строк
давності зі зверненням до адміністративного суду, передбачений ст. 99 КАСУ, що
є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, та який, на
його думку, закінчився 30.11.2007 року, це термін минування трьох років після
звільнення позивача з військової служби, протягом якого він мав право на
отримання житла, оскільки на теперішній час відсутня норма закону, яка
передбачає вказаний термін забезпечення житлом військовослужбовців після
звільнення.

Представник
третьої особи житлової комісії
Харківського гарнізону за довіреністю Бацовська І.П. проти позову заперечує з
підстав, викладених представниками відповідачів.

Заслухавши сторони, третю особу, дослідивши докази, суд приходить
висновку про задоволення позову частково зі слідуючих підстав.

Встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині
А-1729, звідки звільнений, відповідно до наказу Міністра оборони України
/по особовому складу/ №898 від 01.11.2004 року та наказу командира військової частини А-1729 /по
стройовій частині/ №335 від 30.11.2004
року з військової служби в запас за п. 63 п.п.”Г”( у зв”язку зі скороченням
штатів) Положення про проходження військової служби особами офіцерсського
складу, прапорщиками(мічманами) Збройних Сил України та з 30.11.2004р.
виключений зі списків особового складу частини
всіх видів забезпечення та направлений на військовий облік до
Орджонікідзевського РВК м. Харкова, із залишенням на квартирному обліку для
позачергового отримання житла за рахунок
фондів Міністерства оборони України, як особа, що звільняється у зв”язку з
реформуванням Збройних Сил України.

Після
звільнення квартирна справа позивача передана до Квартирно-експлуатаційного
відділу м. Харкова, де позивач на
теперішній час перебуває в черзі на поліпшення житлових умов в загальній
черзі НОМЕР_1 та в позачерговій черзі НОМЕР_2.

Згідно
до п.8 ст.1 Закону України ”Про державні гарантії соціального захисту
військовослужбовців, які звільняються із служби у зв'язку з реформуванням
Збройних Сил України, та членів їх сімей” №1763-1V від 15.06.2004р. позивач має
право на отримання житла протягом трьох років післі звільнення зі служби .

Відповідно до вимог вказаного Закону , ст. 9 Житлового кодексу України та ст.12 Закону України ”Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, позивач у
встановленому порядку не був забезпечений відповідним житлом, а тому дії
відповідача- Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, до компенції якого відноситься забезпечення
військовослужбовців житловою площею, відповідно до наказу Міністра оборони України № 577 від 06.10.2006р. „Про
затверження Інструкції про організацію забезпечення і надання
військовослужбовцям Збройних сил України та членам їх сімей житових приміщень
(зі змінами відповідно до наказу МОУ № 518 від 11.09.2007р.) є
неправомірними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити
те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно
вимог ст.8 КАСУ, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства
права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та
ст.9 КАСУ, суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а
також міжнародних договорів, згода на обов”язковість яких надана Верховною Радою України. У разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов”язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу, таким є Конституція України, згідно
вимог ст. 8 Конституції України , в якій закріплено слідуючий принцип, що права
і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

А тому
при таких обставинах, вказані дії першого відповідача не можуть вважатися законними та
обгрунтованими, оскільки вони направлені на звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод позивача, як громадянина, що суперечить вимогам ст. 22
Конституції України, в зв”зку з чим у першого відповідача виникає обов”язок
щодо позивача, який знаходиться на
квартирному обліку на поліпшення житлових умов разом із сім”єю, стосовно
забезпечення житлом, яке підлягає
виділенню в порядку черговості, за нормами
та при наявності житла у фонді Міністерства оборони України, відповідно
до вимог чинного житлового законодавства України.

Безпідставними на думку суду є обгрунтування представником другого
відповідача запереченнь на адміністративний позов та спростовуються слідуючим.

Відповідно до вимог ст.58 Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони
пом”якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно
ст. 5 Цивільного Кодексу України

„1. Акти цивільного законодавства регулюють відносини,
які виникли з дня набрання ними чинності.

2. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом”якшує або скасовує цивільну відповідальність
особи.

3. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися
актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного
законодавства застосовується до прав та обов”язків, що виникли з моменту
набрання ним чинності”.

Таким
чином, в даному випадку до спірних правовідносин застосовується норма закону,
яка діяла на час їх виникнення, а саме:
на час звільнення позивача з військової служби, коли в нього виникло право на
забезпечення житлом протягом трьох років після звільнення.

Стосовно вказаного посилання на
пропущення позивачем строку позовної давності, то суд звертає увагу, що він не минув, оскільки, відповідно до
положень ч. 2 ст. 99 КАСУ, річний термін для звернення для позивача до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів рахується з 30.11.2007 року, коли минув трьох
річний термін, протягом, якого після
звільнення позивач мав право на забезпечення житлом і коли це право не було реалізовано, то йому стало
відомо про порушення останнього.

Щодо
позовних вимог Ходакова О.В. до відповідача - Харківського обласного
військового комісаріату, то вони безпідставні, оскільки останній щодо забезпечення військовослужбовців житлом
не має відношення, а тому задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 159 КАСУ, ст. ст. 8, 19, 22, 58 Конституції
України, ст. 5 ЦК України, ст.9 ЖК України, Законом України ”Про державні
гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у
зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей”, Законом
України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей», Наказом Міністра оборони
України «Про затвердження Інструкції про організацію
забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх
сімей житлових приміщень» № 577 від 06.10.2006р., суд-

п о с т а н о в
и в :

Позов
задовольнити частково.

Визнати
неправомірно бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова в частині не забезпечення ОСОБА_1 та членів його сім'ї в порядку та
строки відповідно до ст. 1 п. 8 Закону України ”Про державні гарантії
соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв'язку з
реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей” житлом.

Зобов'язати
Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова забезпечити ОСОБА_1 та членів його сім'ї житлом відповідно до вимог діючого житлового
законодавства України.

Щодо
позовних вимог ОСОБА_1 до Харківського обласного військового комісаріату
визнання неправомірною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова
може бути оскаржена до Харківського
апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний
суд протягом 10 днів з дня її проголошення, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження, а в разі
складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ - з дня
складання в повному обсязі. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя-