Справа № 22-65а/07
Суддя: Олійник А.С.
Дата ухвалення: 2007-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 22- 65а/07
інстанції - Умнова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня
2007 року колегія
суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді
Олійник А.С.,

суддів -
Волошиної В.М., Кухарської Т.Г.,

при секретарі - Гайдай І.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Печерського районного суду м. Києва від З серпня 2005 року в справі
за скаргою ОСОБА_2 на дії головного консультанта Служби з питань звернення
громадян Секретаріату Президента України ОСОБА_1,

встановила:

У липні
2005 року ОСОБА_2 звернувся із скаргою на дії головного консультанта служби з
питань звернення громадян Секретаріату Президента України ОСОБА_1 з тих
підстав, що, останній подане ним на ім»я Президента України звернення щодо
бездіяльності Генерального прокурора України Піскуна С.М. направив за
належністю до Генеральної прокуратури України, тобто до органу бездіяльність
якого оскаржувалася. Заявник просив визнати дії суб»єкта оскарження
неправомірними та зобов»язати Службу з питань звернення громадян Секретаріату
Президента України направити звернення від 6 червня 2005 року для розгляду
Президенту України.

Рішенням
Печерського районного суду м.Києва від 3 серпня 2005 року скаргу ОСОБА_2 було
задоволено частково, визнано дії відповідача щодо направлення звернення
позивача від б червня 2006 року до Генеральної прокуратури України
неправомірними, в іншій частині вимог - відмовлено.

Не
погоджуючись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду від 3 серпня 2005 року в частині визнання його
дій неправомірними, посилаючись на те, що суд першої інстанції порушив норми
матеріального та процесуального права.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників
відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та
обґрунтованість постанови суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд
першої інстанції, задовольняючи частково позов вирішив визнати дії суб»єкта
оскарження щодо направлення звернення ОСОБА_2 від 6 червня 2005 року до
Генеральної прокуратури України неправомірними.

Розглядаючи
скаргу заявника в порядку глави 31-А ЦПК України 1963 року, який був чинним на
момент звернення ОСОБА_2 до суду та розгляду і вирішення скарги, суд дійшов
висновку, що дії суб»єкта оскарження порушують права заявника, оскільки

відповідно до ч.
4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» забороняється направляти скарги
громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких
оскаржуються. Проте, такий висновок суду щодо порушення прав заявника саме
суб»єктом оскарження не відповідає обставинам справи.

Із
матеріалів справи вбачається, що звернення позивача від 8 червня 2005 року було
направлено до Генеральної прокуратури за належністю на підставі ч.3 ст. 7 та
ст. 12 Закону України «Про звернення громадян» за підписом начальника Служби з
питань звернень громадян Секретаріату Президента України О.Кареліна (а.с. 38).
Головний консультант ОСОБА_1 надіслав позивачу ОСОБА_2 лише повідомлення про
те, що його звернення надіслано за належністю на розгляд до Генеральної
прокуратури України з проханням повідомити його про прийняте рішення (а.с. 6,
39).

Відповідно
до ч. 1 ст. 248 ЦПК України 1963 року громадянин має право звернутися до суду
(військовослужбовець - до військового суду) із скаргою, якщо вважає, що
рішенням, дією або бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадової і службової особи порушено його права, свободи чи
законні інтереси. .

Згідно
із ч. 2 ст. 248-7 ЦПК України 1963 року при встановленні обгрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує орган державної влади, орган місцевого самоврядування, посадову чи
службову особу задовольнити вимогу заявника і усунути порушення, скасовує
покладений на нього обов'язок чи застосовані до нього заходи відповідальності
або іншим шляхом поновлює його порушені права, свободи чи законні інтереси.

Таким чином,
суб»єкт оскарження ОСОБА_1
рішення про направлення звернення ОСОБА_2 за налелсністю
до Генеральної прокуратури не приймав, а тому рішення суду в частині визнання його дій неправомірними підлягає скасуванню
з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог в цій
частині. В іншій частині рішення суду є законним та обгрунтованим.

Керуючись ст.ст.
196, 202, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову
Печерського районного суду м.Києва від 3 серпня 2005 року в частині задоволення
позовних вимог скасувати та ухвалити нову такого змісту:

У
задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії головного консультанта служби з питань
звернення громадян Секретаріату Президента України ОСОБА_1 - відмовити.

В іншій частині
постанову залишити без змін.

Постанова
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду Укриши протягом одного місяця.