Справа № 22-а-6918/08
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2008-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2008
року
м. Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого-судді
- Носа С.П.,

суддів -
Любашевського В.П., Яворського І.О.,

при секретарі
судового засідання - Козира В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційною скаргою військової
частини А 2331

на постанову Самбірського міськрайонного суду
Львівської області від 29 листопада 2008 року у справі № 2-а-418/2007

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до військової частини А 2331

про стягнення грошової компенсації за продовольче
забезпечення, -

В С Т А Н О В И
Л А:

В листопаді 2007
року ОСОБА_1. звернувся до Самбірського міськрайонного суду з адміністративним
позовом про стягнення за рахунок грошового забезпечення військової частини А
2331 на його користь компенсації за продовольче забезпечення відповідно до
проведених розрахунків у сумі 24845,12 грн.

Постановою
Самбірського районного суду Львівської області від 29 листопада 2007 року позов
задоволено. Постановлено стягнути з КПК 2101020 рр 6276 КЕКВ 1112 за
рахунок грошового забезпечення в/ч А 2331 на користь ОСОБА_1компенсацію за
продовольче забезпечення за період з 11 березня 2000 року по 29 березня 2002
року грошової компенсації вартості набору продуктів харчування за нормою № 7,
виходячи із вартості набору продуктів харчування за нормою № 7 з урахуванням
середніх регіональних цін на продукти харчування, щомісячного індексу інфляції
в Україні за офіційними даними Головного управління статистики у Львівській
області та грошової компенсації вартості загальновійськової норми № 1
харчування військовослужбовців Збройних Сил України за період з березня 2000
року по 18 липня 2003 року в сумі 24845 гривень 12 копійок; стягнути з вч А
2331 судовий збір в розмірі 248 гривень на користь держави.

Не погодившись
із постановою суду її оскаржив відповідач по справі. У поданій апеляційній
скарзі військова частина А 2331 просить постанову від 29 листопада 2007 року
Самбірського міськрайонного суду за адміністративним позовом громадянина
ОСОБА_1. до військової частини А 2331, за якою вирішено стягнути з військової
частини А 2331 заборгованість по грошовій компенсації взамін неотриманого
продовольчого пайка скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог позивачеві відмовити. В обгрунтування апеляційних вимог
покликається на неповноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи,
невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення ним норм
матеріального і процесуального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує
тим, що військовослужбовці Збройних Сил України забезпечувалися продовольчими
пайками відповідно до Закону України “Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 р. за нормою №7,
затвердженою постановою КМ України №316 від 12.03.1996 р. включно до 11 березня
2000 року - часу, коли набув чинності Закон України “Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів” від 17.02.2000 р., статтею 2 якого було призупинено
дію вищеназваного закону в частині забезпечення військовослужбовців
продовольчими пайками чи грошової компенсації замість них. Вважає безпідставним
покликання суду першої інстанції на рішення Конституційного Суду України
№6-рп/2007 від 09.07.2007 р., оскільки в ньому не йдеться про врегулювання
питання виплати грошової компенсації за продовольчий пайок. Просить врахувати,
що Законами України “Про Державний бюджет України” на 2001-2006 рр. витрати на
придбання Міністерством оборони України продуктів харчування для
військовослужбовців за нормою №7 чи компенсації замість них не передбачалися.

Представник
апелянта у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав повністю, давши
пояснення відповідно до її змісту

Позивач ОСОБА_1.
у судове засідання на виклик суду не з'явився і суд відповідно до ч.4 ст. 196
КАС України розглядає справу у його відсутності.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1., суд виходив з того, що ч.2 ст. 9 Закону України “Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”
передбачено право військовослужбовців на одержання за рахунок держави
продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них. Стаття
2 “Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів” звужує зміст та обсяг права
військовослужбовців на отримання відповідної компенсації, що суперечить ст. 22
Конституції України, а тому заборгованість перед позивачем за неотриманий
продовольчий пайок з врахуванням індексу інфляції підлягає стягненню з
військової частини А 2331 у повному обсязі.

Такі висновки
суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам
матеріального права, а також дійсним обставинам справи та є помилковими.

Дія норми ч.2
ст. 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей” №2012 від 20 грудня 1991 року, якою передбачалося право
військовослужбовців на одержання за рахунок держави продовольчих пайків або за
їх бажанням грошової компенсації замість них, призупинена ст. 2 Закону України
“Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів” №1459-III від 17 лютого 2000
року.

Даний закон
набув чинності з 11 березня 2000 року, неконституційним у встановленому порядку
не визнаний та підлягає обов'язковому виконанню на всій території України. Тому
правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1. у даній справі про
стягнення на його користь з відповідача грошової компенсації неотриманого
продовольчого забезпечення військовослужбовця у період з
березня 2000 року до березня 2002 року відсутні.

Окрім того,
колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції в своєму
рішенні фактично визнав неконституційними положення Закону України «Про деякі
заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17 лютого 2000 року. Такі висновки суду першої інстанції є неправомірними,
оскільки відповідно до п. п. 1, 4 ст. 13 Закону України «Про Конституційний
Суд України» Конституційний Суд України приймає рішення та дає висновки у
справах щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради
України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових
актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим; офіційного тлумачення
Конституції та законів України.

Враховуючи
наведене, колегія суддів приходить до висновку про порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення
справи. Відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової,
якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. слід відмовити.

На
підставі наведеного, керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В
И Л А:

Апеляційну
скаргу військової частини А 2331 задовольнити.

Постанову
Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2008 року
у справі № 2-а-418/2007 скасувати та прийняти нову постанову.

В
задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини А
2331 про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення відмовити.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом
подання скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом одного
місяця з дня набрання постановою законної сили.

Суддя-доповідач
С.П. Нос

Судді
В.П. Любашевський

І.О. Яворський