Справа № 7/490
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2008-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№ 7/490
адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О. при секретарі судового
засідання ОСОБА_1 вирішив адміністративну справу
Адміністративно-господарче управління
Генерального штабу Збройних СилУкраїни
Військової частини А 0163
ОСОБА_2., особисто, ОСОБА_3-представник
ОСОБА_4 - представник за
довіреністю ОСОБА_5 -представник за довіреністю
Позивач звернувся до суду з позовом
до відповідачів про визнання протиправною відмови відповідача-1, неправомірними
дій відповідача-1 про ненадання довідки-розрахунку грошової компенсації за
невидане продовольче забезпечення у вигляді продовольчого пайка за період
проходження позивачем військової служби в Збройних Силах України з 11.03.2000
по 31.12.2006, а також про стягнення з відповідача-1 грошової компенсації за
продовольче забезпечення за період з 11.03.2000 по 31.12.2006, враховуючи
індекси інфляції споживчих цін в розмірі 62 651,34 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачами було порушено право позивача, яке гарантоване державою, на
отримання за рахунок держави продовольчого забезпечення чи грошової компенсації
замість нього, що призвело до утворення заборгованості перед позивачем.
Ухвалою суду від 08.09.2008 було
відкрито провадження у справах № 7/490. Судове засідання призначено на 27.11.08
Відповідачі надав заперечення проти
позову, в якому зазначили про відсутність законодавчих підстав для видачі
продовольчого пайка чи грошової компенсації замість нього, а відтак і підстав
для задоволення позову.
Крім того, відповідачі просили суд
застосувати наслідки пропуску позивачем строку на звернення до
адміністративного суду.
За результатами розгляду документів
і матеріалів поданих сторонами, пояснень їхніх представників, Окружний
адміністративний суд м. Києва, встановив:
Позивач проходив дійсну військову
службу у військовій частині А 0136 та перебував на продовольчому забезпеченні.
В грудні 2006 року позивача було звільнено з військової служби та виключено зі
списків особового складу.
Як пояснив позивач з 11.03.2000 по
31.12.2006 належного йому продовольчого забезпечення не отримував.
Позивач в обґрунтування розміру
грошового відшкодування заборгованості відповідача, що утворилася внаслідок
порушення їх права на продовольче забезпечення та на отримання грошового
забезпечення замість нього, надав суду відповідні розрахунки.
Позивач зазначив, що відповідач не
видає продовольчого забезпечення чи грошової компенсації замість нього,
починаючи з 11.03.2000 по 31.12.2006.
Як вбачається із викладених у
позові обставин, позивач звернувся до командира військової частини з метою
отримання компенсації за невидане продовольче забезпечення звернувся 24.01.2008. Факт звернення позивача
відповідачем не заперечувався.
Адміністративно-господарчого управління Генерального штабу Збройних Сил
України, посилаючись на Закон України від 17.02.2000 № 1459-111, надав позивачу
відповідь (лист № 327/6/127), в якій зазначив, що для проведення розрахунків з
виплати грошової компенсації за невидане продовольче забезпечення відсутні
Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей»передбачалося, що держава гарантує військовослужбовцям матеріальне та
інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян України
у військовій службі.
Дію ч. 2 ст. 9№ Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»зазначеного
закону, згідно з якою передбачалося, що військовослужбовці одержують за рахунок
держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за
бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них, було призупинено
на підставі Закону України «Про деякі заходи економії бюджетних коштів»від
Згідно з ч.4 ст.9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей»передбачено, що порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення
військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків
встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації
Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 12.03.1996 № 316 «Про норми забезпечення продовольчими
пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань,
утворених відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового і
начальницького складу Міністерства внутрішніх справ»було визначено порядок
здійснення продовольчого забезпечення та грошового відшкодування замість нього.
Згідно з п. 1 зазначеної вище
постанови було передбачено затвердити та ввести у дію з 1 березня 1996 р. норми
забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил,
Прикордонних військ, Національної гвардії, Служби безпеки, Цивільної оборони,
Управління державної охорони, військовослужбовців та осіб рядового і
начальницького складу Міністерства внутрішніх справ, а також норми годування
штатних тварин військових частин і установ, а також органів внутрішніх справ
згідно з додатком № 1.
Згідно з п. 2 цієї ж постанови 2
було встановлено, що з 01.03.1996 розмір грошової компенсації за продовольчі
пайки, яку одержують військовослужбовці Збройних Сил та інших військових
формувань, а також військовослужбовці та особи рядового і начальницького складу
Міністерства внутрішніх справ визначається у встановленому порядку згідно з
додатком № 2.
29.03.2002 з прийняттям Постанови
Кабінету Міністрів України № 426 «Про норми харчування військовослужбовців
Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького
складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби
спеціального зв'язку та захисту інформації» постанова Кабінету Міністрів
України № 316 втратила чинність.
Таким чином, позивач мав право на
отримання продовольчих пайків або грошового забезпечення замість них до
Як вбачається з наданих позивачем
розрахунків, останній просить суд стягнути заборгованість, починаючи з
11.03.2000 по 31.12.2006.
Моментом, з якого позивач вважає
були порушені його права, є 11.03.2000.
За захистом своїх прав позивач
звернувся до суду з адміністративним позовом лише 17.06.2008.
Відповідно до ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в
межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом
або іншими законами.
Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, позивачу станом на 11.03.2000
було відомо про порушення його права, проте звернення до суду мало місце лише у
2008 році, тобто з пропуском встановленого ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України строку.
Відповідно до ч.3 ст.100 Кодексу
адміністративного судочинства передбачено, що позовні заяви приймаються до
розгляду адміністративним судом незалежно від закінчення строку звернення до
адміністративного суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 100 цього ж
Кодексу якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим
Позивач не заявляв клопотання про
поновлення строку на звернення до суду, а також не навів суду наявності
поважних та обґрунтованих причин пропуску строку на звернення до суду за
захистом порушених прав та законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Заперечуючи проти позову,
відповідач звертав увагу на пропуск позивачем строку на звернення до суду та
наполягав на тому, щоб у зв'язку з цим суд відмовив у задоволенні позовних
За таких обставин, суд вважає
обґрунтованим клопотання відповідача про застосування до позивача наслідків
пропуску строків на звернення до адміністративного суду.
Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Зважаючи на вищевикладене та
керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -
У позовіОСОБА_2 до Адміністративно-господарчого
управління Генерального штабу Збройних Сил України, Військової частини А0136
Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого
Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з за правилами, встановленими
ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви
про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів
апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений
для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата
виготовлення та підписання повного тексту постанови -10.12.08

Суддя Арсірій
Р.О.