Справа № 2а-36/08
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2008-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа
№ 2а-36/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2008 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді С.М.
Іванова

при секретарі О.О.
Богдан

Розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконкому
Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне
управління праці та соціального захисту населення обласної державної
адміністрації Дніпропетровської області та Міністерство праці та соціальної
політики України, про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить суд
визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення
виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу стосовно відмови у
виплаті одноразової допомоги на оздоровлення за 2008 рік в розмірах
передбачених ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та стягнути з останнього
суму у розмірі 1970 грн. В позовній заяві зазначає, що є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії та є інвалідом ІІІ групи, у зв'язку з
чим відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” управлінням праці та
соціального захисту населення виконкому
Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу повинна виплачуватись
компенсація за шкоду заподіяну здоров'ю, особам, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи - щорічна допомога на оздоровлення в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат на час виплати. Також зазначає, що вказана допомога
позивачу була виплачена 30.01.2008 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” у розмірі 90 грн.

Також позивач зазначив, що
звертався до відповідача з заявою щодо перерахунку вказаної виплати у відповідності
до вказаної статті Закону та з урахуванням рішення Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, однак отримав відмову з посиланням на
постанову Кабінету Міністрів України згідно якої проводились відповідні виплати
та Закон України „Про Державний бюджет України на 2008 рік”.

Вважає дії відповідача не законними, оскільки останні суперечать ст. 48
Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” і сума допомоги за 2008 рік повинна
складати 2060 грн., тобто дорівнювати чотирьом мінімальним заробітним платам на
час виплати. За мінусом отриманих 90 грн., просить стягнути з відповідача 1970
грн.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала повністю, пояснивши суду,
що всі виплати позивачу проводились, згідно постанови Кабінету Міністрів
України, що регулює питання виплати щорічної допомоги на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Законом
України „Про Державний бюджет України на 2008 рік” . До того ж зазначила, що у
зв'язку з прийняттям Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
№ 6-рп/2007 не визначено механізм його реалізації. В задоволенні позовних вимог
просила відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - Головного управління праці та соціального
захисту населення обласної державної адміністрації Дніпропетровської області у
поданих суду письмових поясненнях, просив суд розгляд справи проводити за відсутності
представника управління та вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню,
оскільки виплати позивачу проводились, згідно постанови Кабінету Міністрів
України, що регулює питання виплати щорічної допомоги на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Законом
України Про Державний бюджет України на 2008 рік”, яким було зупинено дію ст.
48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Також в поясненнях зазначено, що згідно
постанови Кабінету Міністрів
України
від 30.12.2003 року № 2075 „Про забезпечення виконання державних програм
соціального захисту населення, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи”
та від 20.09.2005 року № 936 „Про порядок використання коштів державного
бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” головним розпорядником коштів
державного бюджету для виконання вказаних програм є Міністерство праці та
соціальної політики України, тому щорічно починаючи з 2004 року надає головному
управлінню праці та соціального захисту населення обласної державної
адміністрації Дніпропетровської області, розпоряднику коштів другого рівня,
паспорти бюджетних програм за КПКВ 2501250 (компенсація за шкоду, заподіяну
здоров'ю, та допомоги на оздоровлення, у випадку звільнення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) в яких визначено розмір щорічної
допомоги на оздоровлення на відповідний рік. Головне управління здійснює
фінансування програм, пов'язаних з соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , на підставі розрахунків
потреби коштів від управлінь праці та соціального захисту населення рай (міськ)
держадміністрацій без зазначення прізвищ „чорнобильців” в межах бюджетних
призначень на відповідний рік. Згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів
України від 20.09.2005 року № 936 „Про
порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” виплата громадянам щорічної допомоги на оздоровлення
проводиться управлінням праці та соціального захисту населення рай (міськ)
держадміністрацій за місцем реєстрації (проживання).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача Міністерства праці та соціальної політики України
в судове засідання не з'явився, пояснень не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений
належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе проводити розгляд
справи за відсутності представника останнього.

Заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов
до наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ПозивачОСОБА_1є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої
категорії та є інвалідом ІІІ групи, що посвідчується посвідченням особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи та випискою з акту огляду МСЕК (а.с.3-4).

Відповідно
до ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” управлінням праці та
соціального захисту населення виконкому
Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу, згідно п.4 постанови
Кабінету Міністрів України від
20.09.2005 року № 936 „Про порядок використання коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, зазначеній категорії громадян повинна
виплачуватись компенсація за шкоду заподіяну здоров'ю, особам, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи - щорічна допомога на оздоровлення
в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат на час виплати.

30.01.2008 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005
року № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” позивачу була виплачена щорічна допомога
на оздоровлення у розмірі у розмірі 90 грн., що підтверджується
поясненнями позивача та представників відповідача, відомостями за списком
поточних рахунків з 2008 рік, платіжним дорученням від 30.01.2008 року № 120
про перерахування відповідних коштів на Інгулецьке відділення ощадного банку, а
також листом від 08.05.2008 року за підписом начальника управління праці та
соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу (а.с.6).

14.04.2008 року позивач звернувся з заявою на адресу
відповідача щодо виплати допомоги на оздоровлення на 2008 рік у відповідності
до ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Однак листом від 08.05.2008
року за підписом начальника управління праці та соціального захисту населення
виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу останньому було
відмовлено з посиланням на Закон України „Про Державний бюджет України на 2008
рік”, яким було змінено редакцію ст. 48 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, та постанову Кабінету Міністрів України № 562 (а.с.6).

Судом встановлено, що відповідна сума компенсаційних виплат у розмірі 90
грн. була виплачена позивачу на підставі постанови Кабінету Міністрів
України від 12.07.2005 року № 562 з
урахуванням Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік”.

Відповідно до ст. 92 Конституції України права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються виключно законами України.
Відповідно до ч.3 ст. 22 Конституції при прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і
свобод. Кабінет Міністрів України не уповноважений, встановлений Законом
України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” зменшувати встановлені останнім розміри доплат,
пенсій і компенсацій, зокрема допомоги на оздоровлення. Навпаки у ч. 1 ст. 67
зазначеного закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів
до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. У
вказаному законі викладено основні положення щодо реалізації конституційного
права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону
їхнього життя і здоров'я, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 50 Конституції кожен
має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування
завданої порушенням цього права шкоди. Пільги, компенсації, гарантії є видом
соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній
життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права
наданого вказаним законом, є безпідставним.

Зазначене викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007
року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян), яким визнано такими,
що не відповідають Конституції України (є неконституційними), такі положення
Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” в тому числі в
частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати (ст. 48 Законом України „Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”) та в Рішенні
Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо
предмета та змісту закону про Державний бюджет України) згідно якого
розтлумачено ст. 95 Конституції України, яка в сукупності з ст. 38 Бюджетного
кодексу України визначає вичерпний перелік правовідносин, які повинні
регулюватися законом про Держбюджет - встановлення тільки доходів та видатків
на загальносуспільні потреби, а тому закон про Держбюджет не може скасовувати
чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій,
передбачених іншими законами України. Конституція України не надає закону про
Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів, а тому Положення Закону
України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України”, визнані неконституційними.

Таким чином судом встановлено, що позивач отримував компенсацію в меншому
розмірі, ніж передбачено ст. 48 Законом України „Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а
відповідно право останнього порушено та підлягає захисту. Доводи представників
відповідача та представника третьої особи, якими обґрунтовуються причини не
виплати компенсаційних виплат, не приймаються судом до уваги та оцінюються
критично, оскільки не ґрунтуються на законі.

Задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення компенсаційних виплат з
відповідача за 2008 рік, суд виходив з того, що згідно п. 4 постанови Кабінету
Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 „Про порядок
використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” виплата громадянам щорічної допомоги на оздоровлення проводиться
управлінням праці та соціального захисту населення рай (міськ)
держадміністрацій за місцем реєстрації (проживання). Статтею 59 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2008 рік” встановлено, що з 1 січня 2008 року
розмір мінімальної заробітної плати складає 515 грн. Тобто станом на 30.01.2008
року, на час отримання позивачем компенсаційної виплати, її розмір у
відповідності до ст. 48 Законом України „Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” повинен був складати 2060 грн., оскільки
розмір мінімальної заробітної плати повинен враховуватись на час виплати
допомоги. З урахуванням того, що позивачем вже було отримано 90 грн.
компенсаційних виплат, сума до стягнення підлягає у розмірі 1970 грн.

За таких обставин судом встановлено, що право
позивача на отримання компенсаційних виплат у розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат порушено, а від так позовні вимоги останнього підлягають
задоволенню повністю.

Керуючись ст. 92 Конституції України, ст. 48 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, ст. 94, ч. 3 ст. 105, 158 - 160, 161 - 163, 167 КАС України, суд,

П О С
Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення
виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -
Головне управління праці та соціального захисту населення обласної державної
адміністрації Дніпропетровської області та Міністерство праці та соціальної
політики України, про визнання дій протиправними та стягнення коштів
задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії
управління праці та соціального захисту населення виконкому

Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу стосовно відмови ОСОБА_1
у виплаті одноразової допомоги на оздоровлення за 2008 рік, передбаченої ст. 48
Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Стягнути з управління
праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті
ради м. Кривого Рогу на користь ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної одноразової
допомоги на оздоровлення за 2008 рік, передбачену ст. 48 Закону України „Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” у розмірі 1970 (одна тисяча дев'ятсот сімдесят) грн.

У зв'язку з тим, що
позивач звільнений від сплати судового збору, останній не підлягає стягненню з
відповідача.

Постанову може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через Інгулецький
районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня
складення постанови у повному обсязі.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови суду
буде виготовлено 06.10.2008 р.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя С.М. Іванов