Справа № 22-а-3614/08
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2008-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
Справа № 22а-3614/08
Головуючий 1 інстанції: Турченко
Доповідач: Гуцал М.І.
ПОСТАНОВА:

05 червня 2008 р.

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Філатов Ю.М., судді Водолажська Н.С., Гуцала М.І.

при секретарі Волошиної Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Полтави від
07.02.2008 року по справі № 2а-12/08

за
позовом ОСОБА_1

до Полтавського
обласного головного управління земельних ресурсів

про скасування
постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач,ОСОБА_1, звернувся до Київського
районного суду м. Полтави з позовом до Полтавського обласного головного
управління земельних ресурсів, в якому просив суд скасувати постанову
начальника Полтавського обласного головного
управління земельних ресурсів про накладення адміністративного стягнення
№ 31 від 28.03.2007 року.

Постановою Київського районного
суду м. Полтави від 07.02.2008 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Полтавського обласного
головного управління земельних ресурсів про скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення.

Позивач, не
погодившись із постановою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та ухвалити
нове рішення, яким скасувати постанову начальника Полтавського обласного
головного управління земельних ресурсів про накладення адміністративного
стягнення № 31 від 28.03.2007 року, посилаючись на те, що постанова суду першої
інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та
висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, що призвело до
прийняття неправильного рішення.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду та
доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України
передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги. Суд першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної
скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції,
які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства
є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних
осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно зі ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при
вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України.

Судом
встановлено, що постановою начальника Полтавського обласного
головного управління земельних ресурсів
про накладення адміністративного стягнення № 31 від 28.03.2007 року було
притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, як директора ЗАТ
“Цивільбуд”, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.
53-1 КпАП України,
а саме за те, що ЗАТ “Цивільбуд” використовує земельну ділянку по АДРЕСА_1
орієнтовною площею 30 кв.м. для будівництва житлового будинку, без документів,
що посвідчують право користування земельною ділянкою.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється
встановлена в адміністративно правових нормах сукупність ознак, які визначають
суспільну небезпеку, винність і протиправність діяння, що тягне застосування
адміністративно-правових санкцій і відрізняють це діяння від інших видів
правопорушень.

Статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні
правопорушення передбачена адміністративна відповідальність посадових осіб за
самовільне зайняття земельної ділянки.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності та право
постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право
на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його
державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до
встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує
право на неї, та державної реєстрації забороняється.

У відповідності до ст. 126 цього ЗК України, - документами, що посвідчують
право власності і право постійного користування земельною ділянкою є державні
акти, форма яких затверджується Кабінетом міністрів України. Право оренди землі
оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні
правопорушення викладені обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді
справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України, - в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення по справі виходив з того, що ЗАТ
“Цивільбуд” самовільно зайнята земельна ділянка площею 30 кв.м. в
АДРЕСА_1. До такого восновку суд дійшов
на підставі наявних в матеріалах справи акту перевірки дотримання вимог
земельного законодавства, припису та протоколу про адміністративне
правопорушення, скаладених 19 березня 2007 року Управлінням з контролю за
використанням та охороною земель у Полтавській області, вважаючи правомірною
прийняту відповідачем постанову про накладення адміністративного
стягнення № 31 від 28.03.2007 року.

З
такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Як
зазначено в постанові відповідача про накладення адміністративного стягнення №
31 від 28.03.2007 року змістом адмінстративного правопорушення є використання
ЗАТ “Цивільбуд”, в особі директора ОСОБА_1, земельної діялнки по
АДРЕСА_1орієнтовною площею 30 кв.м. для будівництва житлового будинку, без
документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою.

Фактично,
ні в ході перевірки, проведеної відповідачем, ні в ході судового розгляду
справи не підтверджено того факту, що ЗАТ “Цивільбуд” використовував зазначену
земельну ділянку орінтовною площею 0,003 га. саме для будівництва (на ній)
житлового будинку.

Як
вбачається з матеріалів справи, мова йде про часткове використання ЗАТ
“Цивільбуд” суміжної земельної ділянки, яка прилягала до земельної ділянки,
отриманої ЗАТ “Цивільбуд” для будівництва житлового будинку відповідно до
рішення Щербанівської сільської ради від 27 червня 2006 року та укладеного
договору оренди землі від 27 червня 2006 року в розмірі 0,28 га. Така сусідня земельна ділянка належала
на праві власності ОСОБА_2, відповідно до виданого Щербанівською сільською
радою Полтавського району Полтавської області 09.10.1995 року державного акту
про право приватної пласності на землю 111-ПЛ № 037390. На момент складення
протоколу про адміністративне правопорушення зазначена земельна ділянка
вважалася спадщиною ОСОБА_2., померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, та не була оформлена належним чином
спадкоємцями. Лише 22.06.2007 року державним нотаріусом Полтавської райдержнотконтори
було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на ім”я дружини
померлого - ОСОБА_3. В той же день, 22.06.2007 року між ЗАТ “Цивільбуд” та ОСОБА_3. був укладений договір про
встановлення земельного сервітуту на суміжну земельну ділянку. Обмежене
використання ЗАТ “Цивільбуд” частини суміжної земельної ділянки ОСОБА_2. до
22.06.2007 року, за ствердженням позивача, здійснювалося з відома та згоди
спадкоємця відповідно до усної домовленості. При цьому слід врахувати
відсутність будь-яких підтверджень порушень прав власників (спадкоємців,
користувачів, інших осіб) такої земельної ділянки (скарги, звернення, тощо).

Зазначеним
вище обставинам судом першої інстанції було дано невірно оцінку, тому його
висновки про наявність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 є хибними. Для
правильного вирішення справи слід було встановити більш повно всі обставини,
щодо наявності об”єктивної та суб”єктивної сторони правопорушення,
передбаченого ст. 53-1 КпАП України. Зокрема, вирішуючи питання наявності вини
в діях директора ЗАТ “Цивільбуд” суд не дослідив обставини можливості укладення
договору на часткове користування суміжною земельною ділянкою ОСОБА_2., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, наявності
домовленостей на обмежене використання такої земельної ділянки. Об”єктивна
сторона правопорушення теж не була доведена належним чином, оскільки суд першої
інстанції допустився помилки в розумінні понять “зайняття земельної ділянки”
(регулюється нормами глав 14, 15, 19 ЗК України) по відношенню до фактичного
обмеженого користування частиною суміжної земельної ділянки , тобто, земельного
сервітуту (регулюється нормами глави 16 ЗК України).

Відповідно до вимог ст. 252
Кодексу України про адміністративні правопорушення, - орган (посадова особа)
оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,
повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом і правосвідомістю.

Проводячи оцінку доказів, на які послався відповідач, як на підставу
прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності,
колегія суддів приходить до висновку про відсутність даних, які б безспірно
свідчили про наявність вини позивача у скоєнні правопорушення.

Відповідно до частини першої ст. 268 Кодексу України про адміністративні
правопорушення, - справа про адміністративне правопорушення розглядається
в присутності особи,
яка притягається до
адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у
випадках, коли є
дані про своєчасне
її сповіщення про місце
і час розгляду
справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду
справи.

Відповідачем, в підтвердження того, що ОСОБА_1 належним
чином запрошувався для розгляду справи про адміністративне правопорушення надане
поштове повідомлення з відміткою пошти про вручення 26.03.2007 року. Проте, судова колегія не може прийняти це за
належний доказ повідомлення, оскільки в такому поштовому повідомленні будь-яким
чином не відображено, що саме вручено та кому.
Адже, 19.03.2007р. відповідачем був складений акт перевірки дотримання
вимог земельного законодавства та припис, які теж були відправлені поштою в
адресу ЗАТ “Цивільбуд”.

Перевіряючи, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, прийняте відповідачем
рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності колегія
суддів додатково констатує необгрунтованість та упередженість, відсутність
розсудливості відповідача при прийняті оскаржуваного рішення. Зокрема, це
стосується розміру адміністративного штрафу, який визначений відповідачем в
максимально можливій сумі без будь-якого обгрунтування. При цьому в матеріалах справи відсутні
підтвердження наявності обставин, передбачених ст. 35 КпАП України, що
обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Отже, колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, помилково
дійшов до висновку щодо не обґрунтованості вимог позивача, тому колегія суддів скасовує постанову суду першої
інстанції з прийняттям нової постанови про
задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 195, п.3 ч.1 ст. 198, п.3 ч.1
ст.202, ч.2 ст. 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 07.02.2008 року по
справі № 2а-12/08 за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Полтавського обласного головного управління земельних
ресурсів скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов.

Скасувати
постанову начальника Полтавського обласного головного управління земельних
ресурсів про накладення адміністративного стягнення № 31 від 28.03.2007 року.

Ухвала набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця з дня складання повного тексту ухвали, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний
текст постанови виготовлено та підписано 09 червня 2008 року.

Головуючий (підпис) Ю.М.
Філатов

Судді: (підпис) Н.С. Водолажська

(підпис) М.І. Гуцал

ЗГІДНО
З ОРИГІНАЛОМ:

Суддя
Харківського

апеляційного
адміністративного суду М.І.
Гуцал

Україна

Харківський апеляційний адміністративний суд

Справа № 22а-3614/08
Головуючий 1 інстанції: Турченко
Т.В.

Категорія: 53
Доповідач: Гуцал М.І.

ПОСТАНОВА:

(вступна та резолютивна частини)

05 червня 2008 р.

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Філатов Ю.М., судді Водолажська Н.С., Гуцала М.І.

при секретарі Волошиної Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Полтави від
07.02.2008 року по справі № 2а-12/08

за
позовом ОСОБА_1

до Полтавського обласного
головного управління земельних ресурсів

про скасування
постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до ч. 3 ст. 160
Кодексу адміністративного судочинства України проголосити вступну та резолютивну
частину постанови, повний текст якої буде виготовлений 09 червня 2008 року.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 195, п.3 ч.1 ст. 198, п.3 ч.1
ст.202, ч.2 ст. 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 07.02.2008 року по
справі № 2а-12/08 за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Полтавського обласного головного управління земельних
ресурсів скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов.

Скасувати
постанову начальника Полтавського обласного головного управління земельних
ресурсів про накладення адміністративного стягнення № 31 від 28.03.2007 року.

Ухвала набирає чинності з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
місяця з дня складання повного тексту ухвали, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Ю.М.
Філатов

Судді: Н.С.
Водолажська

М.І. Гуцал