Справа № 22-а-103-ф/08
Суддя: Притуленко О.В.
Дата ухвалення: 2008-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
першій інстанції суддя Кондрак Н.Й.
суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2008 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м.
Феодосії у складі:

головуючого -
судді Ломанової Л.О.,

суддів: Притуленко О.В., Мудрової В.В.,

при секретарі Петриченко
О.В.,

за участю:
представника позивача - Тимощук С.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Феодосії справу адміністративної
юрисдикції за адміністративним позовом Державної податкової інспекції в
Ленінському районі АР Крим до ОСОБА_1про стягнення податкового боргу, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1. на постанову Ленінського районного суду АР Крим
від 01 листопада 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У
вересні 2007 року Державна податкова інспекція в Ленінському районі АР Крим
звернулась в суд із адміністративним позовом до ОСОБА_1. про стягнення
податкового боргу в сумі 6620 грн. 13 коп. Позов мотивований тим, що 24.10.2006
року відповідачка отримала дохід у вигляді спадщини у розмірі 55383, 54 грн., а
саме: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній
власності КСП „Росія", право на майновий пай в пайовому фонді майна КСП
„Росія", а також грошові вклади з належними відсотками в Ленінському та
Керченському відділеннях ВАТ „Державний Ощадний Банк України", але
всупереч закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" не сплатила
податок з доходів фізичних осіб у розмірі 6620, 13 грн.

Посилаючись
на те, що вказана сума визначена як податкове зобов'язання, позивач просив
стягнути цю суму з відповідача в рахунок погашення податкового боргу.

Постановою
Ленінського районного суду АР Крим від 01 листопада 2007 року позов ДПІ в
Ленінському районі задоволений. Суд стягнув з відповідача в рахунок погашення
податкового боргу по податку з доходів фізичних осіб 6620 грн. 13 коп.

В
апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права, просила судове рішення скасувати і
передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

На думку
апелянта, суд не врахував, що відповідно до ст.13 Закону України „Про податок з
доходів фізичних осіб" при отриманні спадщини спадкоємцями, що є членами
сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення об'єкти спадщини оподатковуються
за нульовою ставкою. Також поза увагою суду залишився той факт, що вона в
якості спадщини отримала лише право на земельну частку та майновий пай.

Обговоривши
наведені у скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла
висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи
спір, суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1. (як дружина) є
спадкоємцем 1/2 частки майна ОСОБА_2., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Спадкове
майно складається з: права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у
колективній власності КСП „Росія"; права на майновий пай в пайовому фонді
майна КСП „Росія", грошові вклади з належними відсотками в філії -
Ленінському відділення № 4564 ВАТ „Державний Ощадний Банк України" у сумі
0, 78 грн. та 2479, 38 грн., та грошових вкладів з належними відсотками в філії
- Керченському відділення № 4552/078 ВАТ „Державний Ощадний Банк України"
у сумі0, 45 грн., 6437, 63 грн., 0, 22 грн. та 0, 48 грн.

02.04.2007
року відповідачка подала позивачу декларацію про доходи, одержані у 2006 році,
визначивши суму доходу - 55383, 54 грн. та податку - 6620, 13 грн.

17
квітня 2007 року ОСОБА_1. отримала від позивача податкове повідомлення №
/0 від 11.04.2007 року, відповідно до якого відповідачці визначена
сума податкового зобов'язання за платежем „: податок з доходів
фізичних осіб від інших видів діяльності" - 6620, 13 грн., яке підлягало
сплаті протягом 30 календарних днів від дня отримання податкового повідомлення.
Одночасно був роз'яснений порядок оскарження повідомлення у разі незгоди з
сумою податкового зобов'язання.

Відповідно
до підпункту 4.2.3 пункту 4.2 ст.4 Закону України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами" обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування здійснене
контролюючим органом у випадках, визначених підпунктом 4.2.2 цього пункту, є
помилковим, покладається на платника податків.

Матеріали
справи не містять даних про те, що платник податків, тобто ОСОБА_1., в будь-якому
порядку оскаржила податкове повідомлення.

Виходячи
з того, що ОСОБА_1. податкове повідомлення не оскаржила, суму податкового
зобов'язання, визначену контролюючим органом, не сплатила, суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позов Державної податкової інспекції.

Оскаржуючи
рішення суду, апелянт посилається на те, що суд вирішив справу без врахування
того, що вона є спадкоємцем першої черги, а тому об'єкти спадщини
оподатковуються за нульовою ставкою податку.

Вказаний
довід апелянта також не можна визнати підставою для скасування рішення суду,
оскільки на час отримання спадщини (24.10.2006 року) підпункт 13.2.1 пункту
13.2 статті 13 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" діяв в
редакції Закону України № 1958 від 01.07.2004 року. Згідно з цим Законом за
нульовою ставкою оподатковувалися лише об'єкти спадщини, що успадковуються
іншим членом подружжя спадкодавця, визначені у підпунктах „а", „б",
„д" пункту 13.1 цієї статті (тобто об'єкти нерухомого майна, об'єкти
рухомого майна та кошти). Право на земельну частку та майновий пай не були
об'єктами, які підпадають під дію вказаних пунктів.

Законом
України № 3378 від 19.01.2006 року редакція вказаного підпункту була змінена, і
встановлено, що при отриманні спадщини спадкоємцями, що є членами сім'ї
спадкодавця першого ступеня споріднення за нульовою ставкою оподатковуються
будь-які об'єкти спадщини; але цей закон набрав чинності з 1 січня 2007 року
(тобто після отримання спадщини відповідачкою).

За таких
обставин при визначенні суми податкового зобов'язання позивач правомірно
застосував норми Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" в
редакції, яка була чинна на 24.10.2006 року.

На думку
апелянта, висновок суду про наявність підстав для стягнення податкового боргу
не відповідає обставинам справи, оскільки вона не отримала у натурі земельний
та майновий пай, або кошти з рахунків Ощадбанку.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що при
розрахунку суми податку (арк.спр.7) позивач виключив з суми оподатковуваного
доходу частину спадщини у вигляді коштів, що зберігаються на компенсаційних
рахунках спадкодавця, відкритих у банках, тобто на кошті у сумі 4459, 47 грн.
податок не нарахований.

Інші
об'єкти спадщини позивач правомірно зарахував до суми оподатковуваного доходу,
оскільки вони не визначені у пункті 4.3 ст.4 Закону України „Про податок з
доходів фізичних осіб"( в редакції, яка діяла на час отримання
відповідачем спадщини), як доходи, які не включаються до складу загального
оподатковуваного доходу.

Виходячи
з наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не містять
правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Рішення ухвалено
з дотриманням вимог ст.213 ЦПК України.

Керуючисьст.195,
п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст.200, 206 КАС України, колегія суддів судової палати у
цивільних справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення.

Постанову
Ленінського районного суду АР Крим від 01 листопада 2007 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її
проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня набрання законної
сили.