Справа № 2а-5-418/2008
Суддя: Алєйніков В.О.
Дата ухвалення: 2008-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-5-418/08року
Центральний районний суд м. Миколаєва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2008 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді Алєйнікова В.О.

при секретарі Луговенко К. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві вдмінітсративну справу за позовом

ОСОБА_1

до
військової частини
НОМЕР_1

про стягнення грошової компенсації вартості предметів речового майна, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2008 року
ОСОБА_1

звернувся до суду із позовами до
військової частини
НОМЕР_2
,
просив суд загалом про стягнення на його користь з відповідача 7.196 грн. 16 копійок грошової компенсації вартості предметів речового забезпечення за період з січня 2001 року до серпня 2005 року.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 4 червня 2008 року відповідач по справі –
військова частина
НОМЕР_2
,
що розформована, замінена її правонаступником –
військовою частиною
НОМЕР_1
.

У судовому засіданні
позивач
позов підтримав та наполягав на його задоволенні. При цьому він пояснював, що у встановлені строки не звернувся за вирішенням цього спору, оскільки після звільнення продовжував працювати у тій самій військовій частині, її командир постійно обіцяв виплатити заборгованість, та підстав недовіряти цим обіцянкам він не мав.

Представник відповідача
у судовому засіданні позов не визнавав, спираючись про те, що,
по-перше,
військова частина
НОМЕР_1
у встановленому військовим законодавством порядку не була визначена правонаступником військової частини
НОМЕР_2
,
по-друге,

позивачем пропущений встановлений законом строк для звернення до суду із цим позовом, а,
по-третє,
законні підстави для задоволення позову є відсутніми.

Після вислуховування сторін та перевірки матеріалів справи,
суд дійшов
такого.

1……Матеріалами справи встановлено, та сторони не заперечують проти того, що
позивач проходив службу у військовій частині
НОМЕР_2
, наказом командира цієї частини № 206 від 22 серпня 2005 року зі служби був звільнений; під час звільнення грошової компенсації вартості належних йому предметів речового майна не отримав.

2……Отримання грошової компенсації вартості предметів речового забезпечення на той час було передбачене лише частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» /в редакції від 3 березня 2005 року, чинної з 5 квітня 2005 року/, дія якої в частині виплати грошової компенсації вартості предметів речового майна на той час була призупинена відповідно до статті 2
Закону України від 17 лютого 2000 року «Про деяки заходи щодо економії бюджетних коштів»,
який є прийнятим у встановленому законом порядку єдиним компетентним органом – Верховною Радою України, не скасований та не визнаний неконституційним у встановленому Конституцією України порядку.

Дії держави щодо прийняття Закону від 17 лютого 2000 року «Про деяки заходи щодо економії бюджетних коштів» та відмови на його підставі у виплаті грошової компенсації вартості предметів речового забезпечення відповідають міжнародним стандартам. Зокрема, Європейський Суд у своєму рішенні у справі за позовом «Кечко проти України» (заява № 63134/00) відзначив, що Держава може вводити, призупиняти, закінчувати виплати чи змінювати розміри виплат з Державного бюджету, вносячи відповідні зміни у законодавство (пункт 23).

В цьому випадку ж, скориставшись цим правом, держава за законои призупинила здійснення оскаржуваних виплат, що не може бути розціненим, як порушення прав позивача.

Діюча на час виникнення спірних правовідносин частини 2 статті 16 Закону України «Про збройні сили України» /в редакції від 13 січня 2005 року, чинної з 9 лютого 2005 року/, то отримання
компенсації вартості предметів речового майна
вона не передбачає, передбачає лише те, що держава гарантує військовослужбовцям одержання, зокрема,
речового забезпечення
у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оскільки частиною 2 статті 16 Закону України Про збройні сили України» /в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин/ передбачено, що Кабінет Міністрів України визначає лише самі розміри речового забезпечення, але не його способи та порядок, нормативні документи Кабінету Міністрів України в частині, що стосується саме способів та порядку речового забезпечення /зокрема – пункт 27 Постанови Кабінету Міністрів України від жовтня 2004 р. № 1444 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час»/ суд розцінює, як самостійний правовий акт. Цей акт суд застосовує, виходячи із загальних засад пріорітетності законів над підзаконними нормативними актами. За такого суд вважає, що при виріенні данного спору в цій частині застосуванню підлягає Закон України стаття 48 Закону України «Про деяки заходи щодо економії бюджетних коштів», якими виплата компенсації вартості предмеів речового майна призупинена.

На підставі наведеного суд вважає, що при вирішенні питання про виплату позивачеві компенсацію замість предметів речового майна органи військового командування діяли в межах закону та наданих їм повноважень.

2……Більше того, статтею 99 КАС України для захисту прав та охоронюваних законом інтересів встановлений річний строк з моменту, коли особа дізналась або мала дізнатись про порушення її прав, відповідно до статті 100 КАС України пропуск цього строку є підставою для відмови у задоволенні позову.

В цьому ж випадку за захистом своїх прав позивач звернувся після сплинення цього строку, підстав для поновлення строку суд не вбачає.

Так,
про здійснювані щодо його виплати позивачу було відомо саме в період, коли, на його думку, його права були порушені; на наявність якихось об’єктивних перешкод для звернення до суду за період 2005- 2008 років позивач не посилається.

Міркування позивача про те, що він сподівався на отримання спірних сум, тим більше – за умови відсутості законодавчих підстав для їх виплати, є його суб’єктивним сприйняттям, і тому не може вважатись поважною причиною пропуску строку.

Враховуючи викладене, суд вважає поданий позов таким, що не підлягає задокленню.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 158-163 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В

:

У задоволенні позову
ОСОБА_1

до
військової частини
НОМЕР_1

про стягнення грошової компенсації вартості предметів речового майна -
відмовити.

Постанова може бути оскарженою до апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів.

СУДДЯ

=АЛЄЙНІКОВ В.О.=