Справа № К-21823/07
Суддя: Панченко О.Н.
Дата ухвалення: 2008-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного
суду України в складі:

головуючого
- Панченка О.Н.,

суддів:
Горбатюка С.А., Мироненка О.В., Смоковича М.І., Чумаченко Т.А.,

розглянувши
у письмовому провадженні в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення
в місті Вугледар, Головного управління державного казначейства в Донецькій
області про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення, провадження по якій
відкрито

за касаційною скаргою Управління
праці та соціального захисту населення
в місті Вугледар на рішення Вугледарського міського суду Донецької області від
26 липня 2007 року та постанову Донецького адміністративного апеляційного суду
від 2 листопада 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління праці та
соціального захисту населення в місті Вугледар, Головного
управління державного казначейства в Донецькій області,
в якому, після уточнення позовних вимог, просив визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
в місті Вугледар
та стягнути на користь недоотримані суми на оздоровлення за 2001-2006
роки в загальній сумі 5 934 грн. Крім того, просив зобов'язати у майбутньому
проводити ці виплати у розмірах, встановлених статтею 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вимоги позивач обґрунтовував тим, що перебував на обліку в Управлінні праці
та соціального захисту населення в місті Вугледар як особа, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи і відноситься до першої категорії таких
постраждалих, є інвалідом 3 групи, у зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Однак відповідач не проводить йому зазначені виплати.

Просив суд задовольнити позовні вимоги.

Постановою Вугледарського міського суду Донецької області
від 26 липня 2007 року позовні вимоги позивача задоволені частково, на користь
позивача стягнуто за 2001 - 2006 роки 5 690 грн. В решті позовних вимог
відмовлено.

Постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2007 року постанову суду
першої інстанції від 26 липня 2007 року скасовано в частині визнання дій
неправомірними в 2006 року та стягнення коштів на оздоровлення за 2006 рік у
сумі 1 310 грн., в решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх
інстанцій норм матеріального права, просить скасувати рішення судів попередніх
інстанцій.

Касаційна скарга підлягає залишенню
без задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого
1991 року № 796-ХІІ передбачена щорічна допомога на оздоровлення інвалідам
першої і другої груп - п'ять мінімальних заробітних плат, інвалідам третьої
групи - чотири мінімальних заробітних плати. Розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

Згідно Закону України від 25 листопада 2003 року № 1328-ІУ «Про Державний
бюджет України на 2004 рік» розмір мінімальної заробітної плати на 01 січня
2004 року (момент виплати за заборгованості за 2001 - 2003 роки) становить 205
грн.

Згідно Закону України від 23 грудня
2004 року № 2285-IV «Про Державний бюджет України на 2005 рік» розмір мінімальної заробітної
плати на 01січня 2005 року (момент виплати за заборгованості за 2004 - 2005
роки) становить 262 грн.

Згідно Закону України від 20 грудня 2005 року № 3235-ІУ «Про Державний
бюджет України на 2006 рік» розмір мінімальної заробітної плати на 01 січня
2006 року (момент виплати за заборгованості за 2006 рік) становить 350 грн.

Однак за період з 2001 року по 2006 рік Управління праці та соціального захисту населення в місті
Вугледар виплатило ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення у розмірах
встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2001 рік - 21,50 грн., 2002 рік - 21,50 грн., за 2003 рік -
21,50 грн., за 2004 рік - 21,50 грн., а за 2005 та 2006 роки виплатило у
розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005
року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» за
2005 рік - 90 грн., за 2006 рік - 90 грн.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Зазначеними постановами № 836 та № 562 всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ
(який встановив розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно до
розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення
виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій
сумі зокрема :

- постановою № 836 для інвалідів третьої групи
- 21,50 гривень,

- постановою № 562 для інвалідів третьої групи
- 90 гривень.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів
над урядовими нормативними актами при вирішенні
даного спору підлягають застосуванню стаття 48 Закону № 796-ХІІ та закони
України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2001-2005
роки, а не постанови КМУ № 836 та №562.

Таким чином, дії відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги
на оздоровлення у розмірі 21,50 грн. за 2001-2004 роки, у розмірі 90 грн. за
2005 рік суд першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано визнали
неправомірними.

Разом з цим, ухвалюючи рішення суд першої інстанції
допустив помилку задовольняючи позовні вимоги в частині визнання дій
відповідача неправомірними при нарахуванні позивачеві допомоги на оздоровлення в 2006 році, оскільки не врахував, що
дія абзацу другого та третього частини четвертої статті 48 була зупинена в
частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати на 2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-ІУ
від 20 грудня 2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік». З огляду на зазначене, судом апеляційної
інстанції було правльно скасовано постанову суду першої інстанції в цій
частині.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не
спростовують висновків судів попередніх інстанцій та обставин справи.

Висновок суду апеляційної інстанції
відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для скасування чи зміни постанови апеляційного суду немає.

Керуючись статтями 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення в місті Вугледар залишити без
задоволення.

Постанову Донецького адміністративного апеляційного суду від 2 листопада
2007 року та в не скасованій частині постанову
Вугледарського міського суду Донецької області від 26 липня 2007 року в цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення, але може бути оскаржена за винятковими обставинами до
Верховного Суду України протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Головуючий
О.Н. Панченко

судді
С.А. Горбатюк

О.В. Мироненко

М.І. Смокович

Т.А. Чумаченко