Справа № 4/341
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2008-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м.
Київ

03.07.2008
15 год. 45 хв.
Справа № 4/341

За
позовом

ОСОБА_1

До

Головного
Управління пенсійного фонду України в м. Києві

Про

зобов`язання
провести перерахунок пенсії

Суддя Вовк
П.В.

Секретар судового засідання Яремій Г.В.

Представники:

Від
позивача

ОСОБА_2
-посвідчення №26

Від
відповідача

Царенко
С.С. -довіреність від 25.12.2007 №66

На
підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 03.07.2008 проголошено
вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1
(надалі Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з
позовною заявою до Головного Управління пенсійного фонду України в м. Києві
(надалі Відповідач) про зобов`язання провести перерахунок пенсії.

Ухвалою
Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.05.2008 відкрито провадження в
адміністративній справі 4/341, закінчено підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду на 25.06.2008.

Позивач
позов підтримує в повному обсязі. Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивач є
військовий пенсіонер, що проходив службу в органах Служби безпеки України.
31.10.2006 звільнений з військової служби у запас за станом здоров`я.
Відповідно до законодавства має право на отримання пенсії за вислугу років в
розмірі 90% суми грошового забезпечення. Позивачу пенсія була нарахована
фінансовим відділом Управління Служби безпеки України у мю Києві з 01.11.2006 в
розмірі 3444 грн. 37 коп. Позивач не погоджується з нарахованою сумою пенсії в
частині визначення суми додаткових видів грошового забезпечення в розмірі 3260
грн. 08 коп. та загальної суми грошового забезпечення в розмірі 3444 грн. 37
коп. у зв`язку з тим, що відповідно до грошового атестату сума додаткових видів
грошового забезпечення становить 8467 грн. 50 коп. Враховуючи дійсну, на думку
позивача суму, додаткових видів грошового забезпечення в розмірі 8467 грн. 50
коп. та відповідно з цим, дійсну, на думку позивача, суму грошового
забезпечення на день звільнення становить 9034 грн. 50 коп., розмір призначеної
пенсії за вислугу років повинен становити 8131 грн. 50 коп.

Відповідач
надав письмове заперечення, у якому просить суд відмовити в задоволені позову
оскільки він діяв відповідно до ст.40 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік»та ст. 37 Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік», відповідно до яких при обчисленні пенсій у розрахунок грошового
забезпечення не включаються щомісячні надбавки (доплати), встановлені особам,
які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені
за їх згодою та в інтересах справи на службі.

Дослідивши
матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
(надалі Позивач) був звільнений в запас наказом Голови СБУ від 30.10.2006
№1685-ос у відповідності до п. «а»ст. 65 та п. «б»ст. 66 «Положення про
проходження військової служби за контрактом та кадрової військової служби у
Службі безпеки України» за станом здоров`я.

Фінансовим
відділом Служби безпеки України у м. Києві здійснено обчислення та призначення
пенсії без урахування щомісячної надбавки за вислугу років, передбачену ч.3 ст.
43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ»від 09.04.1992
№2262-XII (надалі Закон №2262-XII).

Позивач
звертався до Управління Служби Безпеки України в м. Києві та Головного
управління пенсійного фонду України в м. Києві (надалі Відповідач) щодо
перерахунку розміру пенсії. Позивач отримав листи від Управління СБУ в м. Києві
від 21.01.2007 №51/17/К-125 та від Відповідача, якими Позивачу відмолено в
перерахунку пенсії з тих підстав що пенсія була нарахована відповідно до ст.40
Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік».

Відповідно
до ч.3 ст. 43 Закону №2262-XII пенсії особам офіцерського складу, обчислюються
з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством.

Відповідно
до ст.99 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік»від 19.12.2006 №489-У військовослужбовцям, особам
начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на
умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших осіб", пенсії призначаються (перераховуються)
органами Пенсійного фонду України.

Відповідно
до ч.2 ст. 40 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від
20.12.2005 № 3235-УІ при обчисленні пенсій у розрахунок грошового забезпечення
не включаються щомісячні надбавки (доплати), встановлені особам, які мають
право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх
згодою та в інтересах справи на службі.

Фактично
ч.2 ст. 40 Закону № 3235-УІ по іншому врегульовано обчислення пенсії ніж
передбачено ч.3 ст. 43 Закону №2262-XII.

Однак,
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань
пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців»від
04.04.2006 №3591-ІУ статтю 43 Закону №2262-XII було викладено у новій редакції
відповідно до якої пенсії особам офіцерського складу, обчислюються з розміру
грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених
законодавством.

Закон
№3591-ІУ був прийнятий 04.04.2006, набув чинності з дня опублікування у
Відомостях Верховної Ради України № 37 від 29.04.2006 та по іншому врегулював
обчислення пенсій ніж Закон № 3235-УІ.

Суд
звертає увагу на те, що Позивач є саме з 31.10.2006 військовим пенсіонером, що
має право на отримання пенсії за вислугу років, відповідно пенсія повинна бути
нарахована згідно норми права, яка була прийнята пізніше (Закон №3591-ІУ), отже
Відповідач невірно застосував норми законодавства.

Дію
ч.3 ст. 43 Закону №2262-XII було знову зупинено ст. 37 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»від 19.12.2006 №489-У, відповідно до якої
звільненим у 2006 - 2007 роках при обчисленні пенсій у розрахунок грошового
забезпечення не включаються щомісячні надбавки (доплати), встановлені особам,
які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені
за їх згодою та в інтересах справи на службі.

Разом
з тим, згідно з ч.ч.1, 2 ст. 8 КАС України суд при вирішені справи керується
принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи
визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності
держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової
практики Європейського суду з питань захисту прав людини.

У
Рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007 (у справі №
1-29/2007 за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36,
частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66,
пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей
98, 101, 103, 111 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007
рік”(справа про соціальні гарантії громадян) зазначено, що метою і особливістю
закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації
положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов`язання держави
перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання
пільг, компенсацій і гарантій. Отже при прийняті закону про Державний бюджет
України мають бути дотримані принципи соціальної, правової держави,
верховенства права, забезпечена соціальна стабільність, а також збережені
пільги, компенсації і гарантії, заробітна плата та пенсії для забезпечення
права кожного на достатній життєвий рівень (ст. 48 Конституції України).

Закон
про Державний бюджет України не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і
обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами
України.

Конституційний
суд України в даному рішенні прийшов до висновку, що зупинення законом про
Державний бюджет України дії інших законів України, щодо надання пільг,
компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення
іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами
України, не відповідає ст.ст. 1,3, ч.2 ст. 6, ч.2 ст. 8, ч.2 ст. 19, ст. 21,
22, п. 1 ч. 2 ст. 92, ч. 1,2,3 ст. 95 Конституції України.

Таким
чином, Верховна Рада України не вповноважена при прийняті закону про Державний
бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів
України, зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати
визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Як
зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і
щомісячного довічного грошового утримання) зміст прав і свобод людини - це
умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини,
необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини -
це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його
множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних
одиницях виміру.

Звуження
змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик
можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто
якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола
суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких
інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх
кількісної характеристики.

Враховуючи
те, що Позивач є військовим пенсіонером, він наділений державою певним правовим
статусом, який включає в себе й право на отримання встановленого законодавством
відповідного пенсійного забезпечення.

Наділивши
військових пенсіонерів відповідними соціальними гарантіями, держава таким чином
взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень
військових пенсіонерів.

Тобто,
між Позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері
життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави
забезпечити соціальний захист дітей війни.

Відповідно
до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і
не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Правовідносини,
що виникають в процесі реалізації права на пенсійне забезпечення (в даному
випадку це стосується можливості реалізації встановленої державою гарантії для
військовослужбовців та деяких інших осіб на отримання пенсійного забезпечення,
розмір якого визначається у певному порядку, відмінному від пенсій для решти
категорії громадян), будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений
принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного
акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у
конституційних та інших актах.

Відповідно
до позиції Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn
v. Home Office), принцип юридичної визначеності, означає, що зацікавлені особи повинні мати
змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у
законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія
зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом -відповідальності держави,
який полягає у тому, що держава не може
посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.
При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в
даному випадку це забезпечення пенсією військових пенсіонерів, така держава чи
орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від
такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного
повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої
політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у
фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої
політики чи поведінки.

Суд
звертає увагу на те, що відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони
пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Тобто Закон №489-У, який
набув чинності 01.01.2007, не має
зворотної дії у часі і ним не можуть регулюватися питання призначення пенсії у
2006 році, так як ним погіршуються становище пенсіонерів.

Відповідно
до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо;
з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі
прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно
до ч. 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії
чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким
чином, Відповідачем не доведено суду правомірності своїх дій.

Керуючись
ст.ст. 2, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Зобов`язати Головне управління
Пенсійного фонду України у м. Києві зробити з 01.11.2006 перерахунок пенсії
ОСОБА_1 у відповідності до ч.3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ»№2262-XII (в редакції Закону України від 04.04.2006 р. №3591-VI)
обчисливши з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки, доплати підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством.

3. Зобов`язати Головне управління
Пенсійного фонду України у м. Києві виплатити Коробку Віктору Енгельовичу
різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумами пенсії за період з
01.11.2006 до дати здійснення перерахунку.

4. Присудити 3 грн. 40 коп. судових витратна користь ОСОБА_1. з
Державного бюджету України.

Постанова
відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом,
якщо таку заяву не було подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження.

Суддя

П.В.Вовк