Справа № 2-а-20/07
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2007-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №2-а-20/ 2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
серпня 2007 року Золочівський
районний суд Львівської області

в складі судді Гуляка
В.В.

при секретарі Захарчук
Н.Я.

особи,
які беруть участь у справі:

позивач
: ОСОБА_1,

представники
позивача : ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_3,

відповідач
: Золочівська районна державна адміністрація Львівської області,

представник
відповідача : ОСОБА_4,

треті
особи на стороні відповідача :
Золочівський районний відділ
земельних ресурсів, Гологірська сільська рада Золочівського району Львівської
області,

представник
Золочівського РВЗР : ОСОБА_5,

представники Гологірської сільської
ради Золочівського району
Л/о :
ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Золочівського районного суду
Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Золочівської
районної державної адміністрації Львівської області про визнання частково
нечинним розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації
Львівської області № 50 від 16 лютого 2004 р. щодо передачі у власність
земельної частки (паю) і зміну розміру земельної ділянки,

встановив:

Позивач
у заявленому позові просить визнати частково нечинним розпорядження голови
Золочівської районної державної адміністрації Львівської області № 50 від 16
лютого 2004 р. «Про затвердження технічної документації з передачі земельних
часток (паїв) у власність громадянам на території Гологірської сільської ради»,
в частині визнання його, тобто позивача, власником земельної ділянки площею 2,
7112 га., а також просить зобов'язати Золочівську РДА Львівської області внести
зміни у це розпорядження змінивши розмір належної йому земельної ділянки з 2,
7112 га. на 4, 21 га..

В
обгрунтування позову покликається позивач на те, що відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 05.12.2000 р. він являється спадкоємцем
майна померлого дідуся ОСОБА_8 і у спадщину отримав право приватної власності
на земельні ділянки розмірами 1, 61 га.. і 2, 60 га. на території Гологірської
сільської ради Золочівського району Львівської області. Після прийняття ним
цієї спадщини ніхто у нього у встановленому законом порядку земельної ділянки
не вилучав, і тому йому має належати у власності земельна ділянка загальним
розміром 4, 21 га. (1, 61 га. + 2, 60 га.). Оскільки у оспорюваному
розпорядженні вказано, що йому, тобто позивачу, передається у власність не 4,21
га., а 2, 7112 га. землі, тому в цій частині розпорядження слід визнати
нечинним. З приводу внесення змін у це розпорядження він неодноразово звертався
до відповідача, однак по даний час відповідач ухиляється від задоволення його
звернень. Тому строк для звернення до суду із даним позовом ним пропущено з
поважних причин.

У
судовому засіданні позивач позов підтримав і дав пояснення аналогічні як і в
позовній заяві.

Представники
позивача ОСОБА_2 і адвокатОСОБА_3 позов підтримали і давши аналогічні пояснення
як і позивач також зазначили, що оскільки сертифікатами на право приватної
власності на землю від 21.01.1998 р. підтверджується право позивача на приватну
власність на земельні ділянки розмірами 1,61 га. і 2, 60 га., тому і у
Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку від 02.04.2004
р. повинно бути вказано розмір земельної ділянки позивача 4, 21 га., а не 2,
7112 га.. Так як позивач перед зверненням до суду

2

намагався
вирішити спір у досудовому порядку, тому відповідно до ст. 99 ч.4 КАС України
строк звернення до суду ним пропущено із поважних причин.

Представник
відповідача позову не визнав і пояснив, що оспорюване позивачем розпорядження
голови Золочівської РДА Львівської області від 16.02.2004 р. є законним і
розмір земельної ділянки 2, 7112 га., що передано у власність позивачу
визначено вірно. Такий розмір зазначено у додатку до цього розпорядження. При
передачі у власність земельних ділянок громадянам на території Гологірської
сільської ради виготовлялась технічна документація Інститутом землеустрою. При
виготовленні такої технічної документації було проведено перерахунки розмірів
земельних часток (паїв) громадян з врахуванням середніх балів бонітету по
господарстві та середньої земельної частки 2, 33 га.. Тому розмір земельної
ділянки, що підлягає передачі у власність позивачу зменшився із 4, 21 га. до 2,
7112 га.. Така технічна документація затверджена п. 1 розпорядженням голови
Золочівської РДА,№ 50 від 16.02.2004 р.,
по даний час ніким не оспорена і є чинною. 02 квітня 2004 р. позивачу було
видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку в розмірі
2, 7112 га. Саме цей Державний акт, а не Сертифікати є правовстановлюючим
документом щодо права приватної власності позивача на землю. Позивач погодився
на отримання такого Державного акту на землю і раніше розміру своєї земельної
ділянки не оспорював. Позивач без поважних причин пропустив річний строк для звернення
до суду із даним позовом і це є самостійною другою підставою для відмови у
задоволенні позовних вимог. Жодних доказів про вчинення дій щодо досудового
вирішення спору немає.

Представник
Золочівського РВЗР із позовними вимогами не погодився і дав аналогічні
пояснення як і представник відповідача.

Представники
Гологірської сільської ради Золочівського району Л/о ОСОБА_6 і ОСОБА_7 із позовними вимогами не погодились і повністю
підтримавши пояснення представника відповідача також зазначили, що рішенням
Гологірської сільської ради розмір середньої земельної частки (паю) було
змінено із 2, 60 га на 2, 33 га. і затверджено розпорядженням голови
Золочівської РДА від 16.02.2004 p.. Такі зміни відбулися у зв'язку із вилученням із земель
пайового фонду 191, 9 га. сільськогосподарських угідь та переведенням значної
площі ріллі в кормові угіддя.

Оцінивши
докази по справі суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких
підстав.

З
досліджених доказів судом встановлено, що 02 квітня 2004 р. позивач отримав
Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею
2, 7112 га. на території Гологірської сільської ради Золочівського району
Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Цей
Державний акт на землю виданий на підставі розпорядження голови Золочівської
райдержадміністрації Львівської області № 50 від 16 лютого 2004 p.. Пунктом 2 цього
розпорядження № 50 від 16.02.2004 р. передано у власність громадянам земельні
частки (паї) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на
території Гологірської сільської ради згідно з додатком. Згідно додатку до
цього розпорядження позивачу ОСОБА_1 передано у власність земельну частку (пай)
загальною площею 2, 7112 га., що включає 1, 8109 га. ріллі і 0,9003 кормових
угідь.

Позивач
у заявленому позові оспорює вищевказане розпорядження в частині визнання за ним
права власності на земельну ділянку 2, 7112 га. і просить збільшити розмір цієї
земельної ділянки.

Судом
встановлено, що у відповідності до вимог ст. 7 Закону України «Про порядок
виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток
(паїв)», розмір земельної частки (паю) позивача ОСОБА_1 площею 2, 7112 га.
визначено технічною документацією по передачі земельних часток (паїв) в натурі
і видачі Державних актів на право приватної власності на землю громадянам -
власникам сертифікатів, що виготовлена Львівським філіалом Інституту
землеустрою.

Ця
технічна документація затверджена пунктом 1 вищевказаного розпорядження голови
Золочівської РДА Л/о № 50 від 16.02.2004 р.,
по даний час є чинною і ніким не оспорена.

Тому у
суду відсутні підстави для висновків про те, що розмір 2, 7112 га. земельної
частки (паю) позивачу визначено невірно.

3

Суд
також враховує, що відповідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну
ділянку посвідчується Державним актом.

Державним
актом на право приватної власності на землю від 02.04.2004 р. підтверджується
право власності позивача на земельну ділянку площею 2, 7112 га.. До отримання
цього Державного акту позивачу належало право на земельні частки (паї)
розмірами 1, 61 га. і 2, 60 га. без контурного визначення зовнішніх меж
земельних ділянок на місцевості.

Відповідно
до абз.2 п.8 Перехідних положень ЗК України оформлення права власності на
земельну частку (пай) позивача було оформлено у встановленому ст. 25 ЗК України
порядку. При цьому вищевказаною технічною документацією визначено розміри
земельних ділянок позивача, що підлягають виділенню в натурі з оформленням на
них права власності.

Тому,
суд вважає необгрунтованими доводи позивача про те, що він станом на час
прийняття оспорюваного розпорядження від 16.02.2004 р. являвся власником
земельних ділянок 1, 61 га. і 2, 60 га. і ці розміри земельних ділянок могли
бути зменшені лише шляхом вилучення у нього цих земельних ділянок.

Отже, є
безпідставними вимоги позивача про визнання частково нечинним розпорядження
голови Золочівської районної державної адміністрації Львівської області № 50
від 16 лютого 2004 р. «Про затвердження технічної документації з передачі
земельних часток (паїв) у власність громадянам на території Гологірської
сільської ради», в частині визнання його власником земельної ділянки площею 2,
712 га. і про зобов'язання Золочівської РДА Львівської області внести зміни у
це розпорядження змінивши розмір земельної ділянки позивача на 4,21 га..

Крім
цього судом встановлено, що позивачем пропущено встановлений ст. 99 КАС України
річний строк для звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Оскільки
у судовому засіданні позивач пояснив, що про оспорюване розпорядження від
16.02.2004 р. він знав одразу після отримання 02 квітня 2004 р. Держаного акту
на право приватної власності на землю, тому є очевидним що уже із цього часу
позивач дізнався про порушення своїх інтересів, а дізнатися про це він міг уже
безпосередньо після прийняття оспорюваного розпорядження від 16.02.2004 p..

Судом не
отримано належних доказів про те, що позивач користувався правом досудового
вирішення даного спору і для цього звертався до відповідача як до суб'єкта владних
повноважень з приводу скасування чи зміни оспорюваного в суді розпорядження.
Відсутні докази і про поважність причин пропуску такого строку.

Оскільки
представником відповідача подано заяву про застосування правових наслідків
пропуску строку звернення до адміністративного суду і він на цьому наполягає,
тому пропущення такого строку є також самостійною підставою для відмови у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись
ст.ст. 11, 71, 162, 100 КАС України, ст.ст. 17, 25 ЗК України, Законом України
«Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам
земельних часток (паїв)», суд -

постановив:

Відмовити
у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Золочівської районної
державної адміністрації Львівської області про визнання частково нечинним
розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації Львівської
області № 50 від 16 лютого 2004 р. щодо передачі у власність земельної частки
(паю) і зміну розміру земельної ділянки.

Постанова
може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через
Золочівський районний суд Львівської області шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення постанови та подання
апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.