Справа № 2-а-4796/08
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2008-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-4796/08
м. Харків . 24 липня 2008 року
Харківський окружний
адміністративний суд у складі:
судді - Зінченка А.В.
відповідача - не прибув
ІІІ особи - не прибув
у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Борівської
районної державної адміністрації, з участю третьої особи на стороні відповідача
Головне управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної
державної адміністрації, про зобов'язання в перерахунку та виплаті належних
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації, в
якому просить суд після уточнення позовних вимог визнати дії відповідача щодо
ненарахування та виплати йому соціальних виплат в неналежному обсязі
незаконними та стягнути з відповідача недоплачену суму одноразової грошової
допомоги на оздоровлення за 2007 рік в розмірі
обґрунтування позовних вимог в позові
позивач вказав, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильської АЕС у 1986 році другою категорії і відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» він має право на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.
Проте, нарахування та виплата
вказаної допомоги була здійснена відповідачем в значно меншому розмірі ніж
передбачено законодавством.
До суду позивач надав письмову заяву
в якій прохав суд розглянути справу без його участі в судовому засіданні.
та третя особа до суду надіслали письмові заяви в яких просили
суд розглянути справу без участі їх представників в судовому засіданні. Також
надали письмові заперечення на позов в яких прохали відмовити у задоволенні
позову в повному обсязі, пославшись на те, що всі виплати відповідачем були
здійснені в межах діючого законодавства та бюджетних асигнувань і будь-яких
порушень прав позивача з боку відповідача не було.
беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності,
то суд відповідно до ст. 122 КАС України ухвалив проводити судовий
розгляд справи в порядку
письмового провадження
Суд
дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку про задоволення позовних вимог, встановивши наступні
є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильської АЕС у 1986 році другої категорії, про що свідчить його посвідчення НОМЕР_1.
Відповідно до листа від 11 червня
2008 року № 046-04/581 відповідачем, Управлінням праці та соціального захисту
населення Борівської районної державної адміністрації Харківської області,
позивачу було виплачено щорічну компенсацію на оздоровлення, згідно Постанови Кабінету Міністрів України №
562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у грудні 2007 року в сумі 100,00 грн.
Згідно ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» для осіб, які є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
другої категорії щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі
п'ятьох мінімальних заробітних плат. А ч. 7 ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» прямо встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.
до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії», виключно законами України визначається мінімальний розмір
із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
відповідача, що позивачу
правомірно виплачена щорічна допомога на оздоровлення, виходячи із розмірів, що
встановлені Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 р.
«Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 р.
«Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» суд вважає безпідставними з наступних підстав.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.92
Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального
захисту, а статтею 75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в
Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція не надавала
права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а
останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.
змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних
плат, законів України про Державний бюджет України, якими визначалися
мінімальні розміри заробітних плат, не вбачається будь-яких обмежень щодо
можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до пункту 30 Закону
Державний Бюджет на 2007 рік» дію абзацу другого частини першої статті 48
зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати.
Конституційного Суду України у справі № 1-29/2007 за конституційним поданням 46
народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини
другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29,
30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) від 9
липня 2007 року (надалі -Рішення КСУ від 9 липня 2007 року) пункт 30 Закону про
Державний Бюджет на 2007 рік було визнано таким, що не відповідає Конституції
України. Зокрема, в частині 1 резолютивної частини Рішення КСУ від 9 липня 2007
року зазначено: «Визнати такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними), такі положення Закону України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік»: … пункту 30 статті 71, яким зупинено на 2007 рік дію … в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців другого,
третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої …та частини
сьомої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно з частиною 3
резолютивної частини Рішення КСУ від 9 липня 2007 року «Положення … пунктів …
30 …. статті Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», визнані
неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення». Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України
«Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх
неконституційність». Відповідно до частини 5 резолютивної частини Рішення КСУ
від 9 липня 2007 року «Рішення Конституційного Суду України у цій справі має
преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів
у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані неконституційними». Згідно із ч. 6 резолютивної частини
Рішення КСУ від 9.07.2007 року «Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до
виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене».
Відповідно до ч.
3 ст.
150 Конституції України «Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є
обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути
оскаржені». Враховуючи Рішення КСУ від 9.07.2007 року та його
обов'язковість до виконання.

Тобто
положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796-XII не є
призупиненими на час виплати відповідачем та підлягають застосуванню при
розгляді справи.

Також
відповідно до ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України «у разі
невідповідності нормативно-правового акта закону України або іншому правовому
акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу».

Тобто
на час виплати відповідачем були здійснені виплати позивачу на оздоровлення в
розмірах які не відповідали діючим на час виплати Законам України.

Статтею
76 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» були встановлені наступні
розміри мінімальної заробітної плати на відповідні періоди 2007 року, а саме:
400 гривень - з 01 січня по 31 березня 2007 року; 420 гривень - з 01 квітня по
30 червня 2007 року; 440 гривень - з 01 липня по 30 вересня 2007 року; 460
гривень - з 01 жовтня 2007 р.

Враховуючи що позивач вже отримав
100 грн. в грудні 2007 року з передбачених Законом 2300 грн. то йому належить
виплатити 2200 гривень (460,00*5 - 100,00 = 2200,00) недоотриманої суми одноразової
допомоги на оздоровлення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8-14,
71, 160-164, 167, 186, КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації про зобов'язання
в перерахунку та виплаті належних соціальних сум задовольнити в повному обсязі.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Борівської
районної державної адміністрації щодо не
нарахування та виплаті ОСОБА_1 соціальних виплат незаконними.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Борівської районної
державної адміністрації (вул. Миру, 13
смт. Борова, Харківська обл., 63801) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1) суму одноразової допомоги на оздоровлення
в розмірі 2200 (дві тисячі двісті ) грн. 00 коп.

Постанова
може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через
Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження постанови суду в десятиденний строк з дня її проголошення та
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений
строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.В. Зінченко