Справа № 22-а-588/08
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2008-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2008 року м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі: головуючого-судді Пліша М.А.,

суддів Олендера І.Я.,

Шавеля Р.М.,

при секретарі
Ступницькій Г.Я.,

за участю :

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну справу

за
апеляцйною скаргою військової частини А- 2847

на
постанову Мукачівського міського суду Закарпатської області від 26
березня 2007р. у справі №2-А-286/07

за
позовом ОСОБА_1

до військової частини А-2847

про стягнення недоплаченої надбавки за безперервну військову службу, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1.
звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до військової
частини А-2847 в якому просив стягнути
недоплачену суму грошової надбавки
за безперервну військову службу в сумі 4013 грн. 73 коп.

Постановою Мукачівського
міськрайонного суду від 26.03.2007 р. позовні вимоги задоволено в повному
об'ємі та зобов'язано військову частину А 2847 провести позивачу доплату різниці між фактично виплаченою надбавкою за безперервну службу та надбавкою за
безперервну службу у розмірах вказаних в
Указі Президента України від 05.05.2003
р. № 389 з урахуванням коефіцієнта індексації в сумі 4013 грн. 73 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції військова частина А 2847 оскаржила його в апеляційному
порядку, вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм КАС України.

В апеляційній скарзі зазначає, що
судом першої інстанції відповідача належним чином не було повідомлено про час
розгляду справи. Крім того судом не було направлено відповідачу копію ухвали про відкриття провадження у
справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами. Крім того суд
першої інстанції не повідомив про
ухвалення по даній справі судового
рішення. Суд приймаючи рішення виходив з того, що такі
надбавки є обов'язковими та не врахував тієї обставини, що граничні розмірі
надбавки за безперервну військову службу встановлену Указом Президента
України від 05.05.2003 р. № 389 не є
обов'язковими для нарахування, а відповідно до положень цього Указу міністру
оборони надано право встановлювати такі надбавки в межах асигнувань , які
затверджуються Законами України про Державний бюджет України на відповідний рік
на утримання Збройних Сил України. Судом не аргументовано, чому надбавка виплачувалась
в заниженому розмірі. З огляду на це
просить скасувати постанову суду першої інстанції та залишити позовну заяву без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,
вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.

Приймаючи рішення суд першої
інстанції виходив з того, що дані спірні правовідносини регулюються ч.3 ст. 9
Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за яким грошове
забезпечення визначається залежно від
посади, , військового звання, наукового ступеня, вченого звання, тривалості та
умов військової служби. Згідно п.1.1 ст. 1 Положення про порядок
виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України
грошове забезпечення військовослужбовців складається з окладів грошового
утримання та додаткових видів грошового
забезпечення, а саме за безперервну
військову службу : понад 5 років - до 10%; понад 10 років - до 30%; понад 15
років - до 50%; понад 20років - до 70%; понад 25 років - до 90% та відповідними
нормативними актами, що були прийняті на
виконання вказаного Закону. Судом встановлено , що позивач проходив дійсну військову службу і станом на 01.05.2003 р. мав стаж безперервної військової служби понад
10 років, а тому у відповідності до
вимог ч.3 ст. 9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з 01.05.2003 р. він
повинен був отримувати .щомісячну надбавку за безперервну службу у розмірі 30%
, проте дана надбавка не виплачувалась в
повному розмірі в зв'язку з економією та відсутністю коштів у військової
частини.

Проте колегія суддів з такими висновками суду не
погоджується, приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що вище
зазначена надбавка є обов'язковою та не врахував тієї обставини, що граничні
розмірі надбавки за безперервну військову службу : понад 5 років - до 10%;
понад 10 років - до 30%; понад 15 років - до 50%; понад 20років - до 70%; понад
25 років - до 90% встановлено Указом Президента України від 05.05.2003 р. № 389 не є обов'язковою для
нарахування, а відповідно до положень цього Указу міністру оборони надано право
встановлювати такі надбавки в межах асигнувань , які затверджуються Законами України про Державний бюджет України на відповідний
рік на утримання Збройних Сил України.
Розмір надбавки за безперервну
службу встановлюється виходячи з
наявного фонду грошового забезпечення за рішенням Міністра оборони України.
Тому з огляду на вище наведене колегія суддів вважає, що постанова суду не відповідає вимогам
матеріального права, крім того судом не дотримано і вимог процесуального
закону, оскільки в матеріалах справи відсутні підтвердження про направлення
відповідачу копії ухвали про відкриття провадження у справі, судового рішення
по суті спору, а також підтвердження про отримання відповідачем повідомлень про
час та місце розгляду справи.

З огляду на вище наведене колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції
слід скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог , при цьому суд
апеляційної інстанції зазначає, що підстав залишення позову без розгляду
визначених КАС України в даному випадку не має.

Керуючись ч. ст. 160, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202,
ст.205, ст. 207, ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу військової частини А- 2847 - задоволити частково,
скасувати постанову Мукачівського
міського суду Закарпатської області від 26 березня 2007р. у справі №
2-а-286/07.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного
суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції
протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Суддя доповідач :
М.А.Пліш

Судді:
І.Я.Олендер

Р.М.Шавель