Справа № 2-А-231/2007
Суддя: Малиновський О.М.
Дата ухвалення: 2007-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-А
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2007 року Суворовський
районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.,

при секретарі -
Стоянової І.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду № 20, в м. Одесі адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради,
комунальному підприємству " Міське агентство з приватизації житла", треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 - про визнання
недійсним розпорядження та свідоцтва про право власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1. помер його батько ОСОБА_4, з яким
він проживав однією сім'єю з 1994 року, з часу розлучення
батьків, в кімнаті площею 10 кв. м., розташованій в квартирі АДРЕСА_1 Кімнати площею 17,76кв.м. і 12,8 кв. м., які знаходяться в цій же квартирі, займаютьОСОБА_2 та
ОСОБА_3. з донькою. Після смерті батька він дізнався, що в жовтні
1999 р.ОСОБА_2, яка доводиться йому матір'ю, і ОСОБА_3. здійснили приватизацію 776/1000 частин квартири, включивши його в число
осіб, що приймали участь в приватизації. На час приватизації він був
неповнолітнім, до членів сім'ї ОСОБА_2 не належав, отже не підлягав включенню в
число осіб, яким передавалась частина квартири у власність. Крім того, на його думку, не зазначивши в розпорядженні і
свідоцтві про право власності на житло розмір
житлової площі кімнат, які передані у власність, орган приватизації не
правильно розрахував частку квартир, що передав у власність. Вважає, що орган
місцевого самоврядування в особі відповідача
порушив закон, його конституційні права, що є підставою для визнання
розпорядження цього органу та
виданого ним свідоцтва про право власності на житло на 776/1000 частин вказаної
квартири недійсними.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник позов підтримали, просили
його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської
міської ради позов не визнала. Просила в
задоволені позову відмовити, пояснивши, що орган приватизації прийняв розпорядження та видав свідоцтво про право
власності на житло на підставі оформлених житлово-експлуатаційною організацією, що обслуговувала будинок, документів.
Представник КП «Міське агентство з приватизації державного житлового
фонду» проти позову заперечувала, зазначивши,
що агентство і УЖКГ діяли відповідно до закону, УЖКГ прийняло рішення про
видачу свідоцтва про право власності на житло на підставі документів,
оформлених житлово-експлуатаційною організацією.

Третя особаОСОБА_2, яка одночасно виступала представником ОСОБА_3, вважала позов обгрунтованим, та таким що підлягає задоволенню,
пояснивши , що позивач з народження проживає в кімнаті площею 10 кв.м.,
що знаходиться квартиріАДРЕСА_1 З 1994 року, з моменту розлучення шлюбу між нею
та ОСОБА_4, за взаємною домовленістю
останній посилився в кімнату до сина і проживав з ним однією сім'єю до дня смерті. При здійснені
приватизації не придавала значенню тому факту, що житлово-експлуатаційна
організація в коло членів її сім'ї включила ОСОБА_1, і що приватизація була здійснена і на його ім'я. Про
приватизацію частини квартири позивач не знав, дізнався від неї після смерті ОСОБА_4., коли побажав здійснити
переоформлення договору житлового найму на кімнату, в якій проживає.

Вислухавши позивача, представника відповідача та інших осіб, які приймають
участь в справі, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні
до них правовідносини суд вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження управління
житлово-комунального господарства виконкому Одеської
міської ради за № 142194 від 1 жовтня 1999 року даним органом приватизації 1 жовтня 1999 року видано свідоцтво про
право власності на житло, зареєстроване в реєстровій книзі за №12-18152. Згідно названого розпорядження і свідоцтва в
приватну власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і позивачу, який на той час був
неповнолітнім, в порядку приватизації державного
житлового фонду передано 776/1000 часток квартири АДРЕСА_1. Решта квартири, яка складається з житлової
кімнати площею 10,0 (9,4) кв. м. і відповідної частки приміщень квартири
загального користування, неприватизована.

Позивач від дня народження проживав в кімнаті площею 10,0 (9,4) кв.м. В
1994 році після розірвання шлюбу з ОСОБА_2в цю кімнату до сина за досягнутою
домовленістю посилився ОСОБА_4., який проживав з позивачем
відповідно до ст. З СК України, однією сім'єю до дня смерті, що
настала 24. 06. 2004 року.

Порядок користування квартирою визначений рішенням Суворовського районного
суду від 6 квітня 1999 року. На підставі зазначеного рішення суду,
Суворовською районною адміністрацією виконкому
Одеської міської ради був змінений договір житлового найму: на кімнати площею
17,76 кв. мі 12,8 кв.м. був укладений
договір житлового найму зОСОБА_2, а на кімнату площею 10 (9,4) кв.м. - з
ОСОБА_4., що раніше був наймачем всієї квартири.

При здійснені приватизації частини вказаної кварти відповідачем порушено
вимоги Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого
Державним Комітетом України по житлово-комунальному господарству 15
вересня 1992 року.

Так, відповідно до ст.ст.1, 2, 8 Закону «Про приватизацію державного
житлового фонду» займані квартири, кімнати у
квартирах спільного заселення, що відносяться до державного житлового фонду, передаються в порядку приватизації у спільну
сумісну або часткову власність наймачам житлових приміщень і членам їх
сім'ї, які є громадянами України.

Згідно ч.1 ст.5 названого Закону до членів сім'ї наймача включаються лише
громадяни, яки постійно проживають в квартирі разом
з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Як встановлено судом, позивач на час здійснення в 1999 році приватизації
частини квартири АДРЕСА_1 не був членом сім'ї наймача ОСОБА_2, а отже включення його органом
приватизації до числа членів сім'ї ОСОБА_2, яким передається у власність
житло, є неправомірним.

З положень ст. ст.3, 5, ч.5 ст.8 Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» та п. п. 6, 7, 8, 9, 10
Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян слідує,
що в рішенні органу приватизації про передачу кімнат квартири спільного
заселення у власність в порядку
приватизації та у свідоцтві про право власності на житло, що видається цим органом, повинні бути вказані житлова і загальна
площа частини квартири, яка передається у власність.

В оспорюваних розпорядженні та свідоцтві не вказана житлова площа кімнат,
що передані у власність в порядку приватизації
переліченим в них особам, що є порушенням вимог названих нормативних
актів.

Таким чином, суд, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності
приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підлягають задоволенню,
а оспорювані розпорядження органу приватизації і видане ним свідоцтво
про право власності на житло як такі, що не відповідають закону і порушують права позивача, гарантовані ст. 47 Конституції
України, підлягають визнанню недійсними на підставі
ст. 48 ЦК України 1963 року, що діяв на час
виникнення спірних правовідносин. Оскільки судом встановлено, що позивач до липня 2006р. не
знав про здійснення приватизації частини
квартири АДРЕСА_1 вул. Дніпропетровська дорога в м. Одесі він відповідно ст. 99
КАС України визнається таким , що не
пропустив строк для звернення в адміністративному порядку за захистом
своїх прав.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 5, 8 Закону України «Про приватизацію державного
житлового фонду», ст.ст. 48, 60 ЦК України 1963 року; ст.ст. 2, 4, 99, 104, 158, 159, 161,
162, 163, КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати недійсним розпорядження управління житлово-комунального
господарства виконкому Одеської міської ради № 142194 від 01 жовтня 1999 року.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане
управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради
за реєстровим № 12-18152 від 01 жовтня 1999 року, яким передано у власність
776/1000 часток квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного
суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10
- денний строк з дня виготовлення повного тексту постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку 4.5 ст.
186 КАС України.