Справа № 22а-4224/08
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2008-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 4224/08(11)
Головуючий суддя у 1-ій інстанції -
Кривошея С.С. (справа № 2а-28/08)
У Х В А Л А

Іменем України

28 серпня 2008 року
м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
- Нагорної Л.М. (доповідач),

суддів
- Поплавського В.Ю., Уханенко
С.А.

при секретарі
- Соболь Т.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Першотравенської міської ради
Дніпропетровської області

на постанову
Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 січня 2008
року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про стягнення
коштів щорічної допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и
л а :

У грудні 2007
року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення
Першотравенської міської ради, в якому просив стягнути з відповідача несплачену
суму щорічної допомоги на оздоровлення за період з 2003-2005 і за 2007 рік.
Посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС другої категорії, у зв'язку з чим користується всіма правами
та пільгами, передбаченими діючим законодавством для цієї категорії осіб, і,
відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому передбачено виплата
щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.
Проте, відповідач, всупереч вимогам Конституції України та вищезазначеному
закону, через свою бездіяльність не нарахував йому вчасно сум щорічної допомоги
на оздоровлення за період 2003-2005 та 2007 років у розмірах, передбачених цим
Законом, чим створив заборгованість у сумі 5970 грн.

Постановою
Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 січня 2008
року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. З Управління
праці та соціального захисту населення Першотравенської міської ради
Дніпропетровської області було стягнуто на користь позивача 5743 грн. 30 коп. в
рахунок недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за період 2003-2005
років та за 2007 рік, включно. В задоволенні решти позовних вимог було
відмовлено.

Відповідач, не погодившись з винесеним рішення, подав апеляційну скаргу,
в якій просив скасувати постанову міського суду, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального
права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що виплати допомоги позивачу проводились відповідно до постанов
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 та від 12.07.2005 року
№562, якими визначено конкретні розміри щорічної допомоги на оздоровлення.
Також відповідач зазначив, що відповідно до ст. 117 Конституції України,
Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і
розпорядження, які є обов'язковими до виконання управлінням.

Перевіривши
матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає виходячи із наступного.

Судом встановлено,
що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС другої категорії, що підтверджується посвідченнямНОМЕР_1, виданим 14
листопада 1994 року, у зв'язку з чим і перебуває на обліку в Управління праці
та соціального захисту населення Першотравенської міської ради
Дніпропетровської області (а.с.2). Таким чином, право позивача на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» відповідачем не оспорюється.

Згідно з
частиною 2 статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до частини 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ щорічна
допомога учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої
категорії виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. При цьому,
розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (абзац 7
частини 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ ).

Із
змісту ст.1 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ ,
не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру
мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону №
796-ХІІ .

Доводи
апеляційної скарги стосовно правильності визначення позивачу розміру щорічної
допомоги на оздоровлення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки встановлений постановою КМУ № 562 від
12.07.2005 року розмір щорічної допомоги на оздоровлення не відповідає розміру,
встановленому іншими законами України.

Зокрема, відповідно до Ст. 1 Закону України "Про
встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік" від 26.12.2002 р. №
372-IV (далі - Закон № 372-ІV) розмір
мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2003 року у розмірі 185
грн. на місяць, з 1 грудня 2003 року - 205 грн. на місяць.

Згідно
зі ст. 89 Закону України «Про Держаний бюджет України на 2004 рік» розмір
мінімальної заробітної плати встановлений
з 1 січня 2004 року у розмірі 205 грн., а з 1вересня і до кінця 2004
року - 237 гривень на місяць.

Відповідно
до ст. 83 Закону України «Про Держаний бюджет України на 2005» розмір
мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2005 року - у розмірі 262
грн., з 1 квітня 2005 року - у розмірі 290 грн., з 1 липня 2005 року - у
розмірі з 310 грн., а з 1 вересня 2005 року - 332 гривні на місяць.

Статтею
76 Закону України «Про Держаний бюджет України на 2007» розмір мінімальної
заробітної плати встановлений з 1 січня 2007 року - у розмірі 400 грн., з 1
квітня 2007 року - у розмірі 420 грн., з 1 липня 2007 року - у розмірі 440
грн., а з 1 жовтня - у розмірі 460 грн. на місяць.

Суд
першої інстанції правильно дійшов висновку, що вказані закони, якими керувався
відповідач, не містили обмежень щодо застосування статті 48 Закону № 796-ХІІ
. Оскільки, ні Верховна Рада України, ні Кабінет
Міністрів України в наступному до 2007 року будь-яких рішень із цих питань не
приймали, то, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами,
при вирішенні даного
спору, застосуванню підлягає не Постанова КМУ № 562, а саме стаття 48
Закону № 796-ХІІ та Закони України «Про
Державний бюджет України « на відповідний рік.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача заборгованості по виплаті коштів щорічної
допомоги на оздоровлення випливають з того, що відповідачем, на думку позивача,
було неправомірно не доплачено на його користь певну суму цієї допомоги, тобто
через його неправомірні дії по нарахуванню допомоги сталося порушення його
законних прав. Отже, виникнення заборгованості по виплаті допомоги
безпосередньо пов'язано з діями відповідача по нарахуванню цієї допомоги, а
вимоги про стягнення цієї заборгованості не можливо розглядати без перевірки
правомірності дій відповідача.

Відповідно до
п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на
вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією
зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські
функції на основі законодавства, в тому числі і
на виконання делегованих повноважень.

Таким чином,
спір між ОСОБА_1 та Управлінням праці та соціального захисту населення
Першотравенської міської ради Дніпропетровської області містить всі ознаки
публічно-правового спору.

У
відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права, відповідно
до якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Питання
про застосування ст.ст. 99, 100 КАС
України, які передбачають строки звернення до адміністративного суду,та
наслідки не дотримання таких строків, не
ставилося жодною стороною у справі, тому і в суду немає підстав для їх
застосування.

За таких
обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач по справі повинен
був виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за зазначений період,
виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст.200 КАС України
, суд апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції
залишає апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.19
9, ст. 200 ,
205 , 206 КАС України
, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Першотравенської
міської ради Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову
Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 січня 2008
року - без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Повний
текст ухвали виготовлено 02 вересня 2008 року.

Головуючий:
Л.М.Нагорна

Судді: Поплавський
В.Ю.

Уханенко С.А.