Справа № 22-а-5023/07
Суддя: Шестакова Н.В.
Дата ухвалення: 2007-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2007року колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим в складі:

головуючого, судді
Шестакової Н.В. суддів:
Мясоєдової Т.М. Берзіньш B.C. при секретарі .
Урденко Г.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини А 3341 про визнання
неправомірними дій та
відшкодування грошової компенсації за
продовольче забезпечення

за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову

Сімферопольського
районного суду АР Крим від 25
травня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовною заявою до військової частини А 3341 про визнання
неправомірними дій, стягнення грошової
компенсації за продовольче забезпечення і компенсації упущеної вигоди, посилаючись на те, що він проходив військову службу у зазначеній
військовій частині; починаючи з 11.03.2000 року в порушення ст. 9 ч.2 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», Постанов Кабінету Міністрів України від
12.03.1996р. № 316, від 29.03.2002 року
№426 «Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних
Сил України і інших військових формувань» продовольчий пайок йому не видавався;
за період з 11.03.2000 року по 31.12.2004 року утворилася заборгованість у
розмірі 15598грн. 97коп.

Постановою суду
у задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування постанови суду, зазначивши,
що суд першої інстанції порушив норми матеріального права і не
врахував, що видача продовольчих пайків
була тільки зупинена, тому при його
звільненні зі служби відповідач був повинен повністю розрахуватися, тим більш,
що позивач вже не був військовослужбовцем з моменту виключення із
списків особового складу частини.

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги,
заслухавши доповідача,
представника відповідача,
перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи
у позові, суд першої інстанції виходив
із необґрунтованості заявлених вимог на підставі норм діючого законодавства.

Колегія суддів
погоджується з такими
висновками суду, оскільки
вони відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Із
матеріалів справи вбачається, що позивач
проходив військову службу в Збройних Силах України і був звільнений в запас у
грудні 2006 року.

Відповідно
до ч. 2 ст. 16 Закону України « Про Збройні Сили
України» соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей
здійснюється відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей" та інших нормативно-правових
актів. Як встановлено у ч. 2
ст.
9 Закону
України

2

«Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або
за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Згідно
із Законом України « Про
деякі міри тю економії бюджетних коштів" від 17.02.2000 p.,
який набрав чинності з 11 березня 2000року,
та Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 Закону України
«Про деякі міри по економії бюджетних коштів» від 23 березня 2000року
дію вказаної норми закону призупинено в частині одержання військовослужбовцями
продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та
замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони
України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони і а Головного
управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність
військовослужбовців).

Норми
забезпечення продовольчими пайками або грошова компенсація замість них були
встановлені Постановою Кабінету Міністрів України №316 віл 12 березня 1996
року. відповідно до якої була передбачена норма №7, яка встановлювала пайок для видачі на руки
генералам, адміралам, офіцерам,
прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом. Збройних Сил,
Прикордонних військ. Національної гвардії, Служби безпеки. Цивільної оборони. Управління
державної охорони, військовослужбовцям
та особам рядового і начальницького складу МВС.

Після
прийняття Постанови Кабінету Міністрів України №426 віл 29
березня 2002року «Про норми харчування військовослужбовців збройних Сил.
інших військових формувань та осіб рядового,
начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту» втратила
чинність вищезазначена

Постанова
Кабінету Міністрів України №316
від 12 березня
1996року. Постановою КМУ № 426 від 29 березня 2002року встановлена
загальновійськова норма №1 харчування військовослужбовців Збройних Сил та інших
військових формувань, при цьому за
вказаною нормою забезпечуються харчуванням військовослужбовці офіцерського
складу лише при виконанні специфічних функцій та проходження служби в
оперативних умовах, наприклад -
чергування, обслуговування авіаційної
техніки та таке інше.

Постанова
Кабінету Міністрів України №426 від 29 березня 2002року не передбачає видачу військовослужбовцям
або особам, які були звільнені зі
служби. продовольчого пайка або грошової компенсації замість нього на
умовах, які були передбачені Постановою
Кабінету Міністрів України №316
від 12 березня
1996року.

Таким
чином, відсутні підстави для нарахування
суми компенсації замість продовольчого пайка за нормою №1, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів
України №426 від 29 березня 2002року.

Крім
того, згідно зі ст. 15 Закону України « Про Збройні Сили
України" фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України, однак
грошова компенсація замість продовольчого пайка військовослужбовцям, в тому числі і позивачу, за період з 11 березня 2000року до часу його
звільнення зі служби не нараховувалась і кошти на виплату такої компенсації за
вказаний період не передбачались в фінансуванні військової частини.

Відповідно
до ст. 195 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду
першої інстанції в межах апеляційної скарги.

ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства
України встановлює, що суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і а ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Справа
№22-.а-5023/2007р. Головуючий
у 1 інстанції
суддя Томащак Л.С

Доповідач
суддя Шестакова Н.В.

3

Оскільки

Постанова суду
відповідає фактичним обставинам справи і вимогам норм права, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують
уваги.

Виходячи
з наведеного та керуючись ст. 195,
198, 200 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення,
а постанову Сімферопольського районного суду АР Крим від 25 травня 2007 року - без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом
одного місяця з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Справа
№22-а-5023/2007р.

Головуючий у 1 інстанції суддя
Томащак А.С.

Доповідач
суддя Шестакова Н.В.