Справа № 2-а-18/07
Суддя: Шиш А.Б.
Дата ухвалення: 2007-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-18/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2007 року смт. Новомиколаївка

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді - ШИШ А.Б.

при секретарі -
ВАСЕЙКО І.О.

з участю позивача -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Новомиколаївка справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Вільнянської міжрайонної державної податкової
інспекції про визнання недійсним податкового повідомлення, рішення про розстрочення (відстрочення) податкових зобов'язань
(боргу) та першої податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вільнянської міжрайонної державної податкової інспекції, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер її батько ОСОБА_3, від якого вона успадкувала право на земельну
частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСП "Мічуріна" Новомиколаївського району. В установленому законом
порядку ОСОБА_1 подала до Новомиколаївського відділення Вільнянської МДПІ декларацію про доходи.
Податковим повідомленням Новомиколаївського
відділення Вільнянської МДПІ їй було визначено податкове зобов'язання у сумі
3013 грн. 53 коп., яку вона повинна була сплатити в тридцяти денний термін з дня
отримання повідомлення.

У зв'язку з тим,
що Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" не передбачено оподаткування спадщини у вигляді
права на земельну частку (пай), ОСОБА_1 просить суд визнати недійсними податкове повідомлення від 28.04.2007
року НОМЕР_1 Новомиколаївського відділення Вільнянської МДПІ, рішення про
розстрочення (відстрочення) податкових зобов'язань (боргу) та першу податкову
вимогу від 02.07.2007 року № 1/65.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений судом у
встановленому законом порядку, про що свідчить розписка від 02.08.2007 року, у зв'язку з чим суд розглядає справу,
згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України, на підставі наявних у ній
доказів.

Вислухавши пояснення позивача, а також вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступних підстав.

2

У
відповідності до ст. 1,6 Закону України "Про систему оподаткування" ставки податків та об'єкти
оподаткування можуть встановлюватись виключно
законами України про
оподаткування.

Як встановлено ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача - ОСОБА_3 від якого
ОСОБА_1 успадкувала право на земельну
частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСП "Мічуріна"
Новомиколаївського району.

У встановленому законом порядку ОСОБА_1 подала до Новомиколаївського
відділення Вільнянської МДПІ декларацію про доходи.

Податковим повідомленням від 28.04.2007 року НОМЕР_1 Вільнянська МДПІ
(Новомиколаївське відділення) визначила їй суму податкового зобов'язання у
розмірі 3013 грн. 53 коп., виходячи з оплати податку у
розмірі 13 % від вартості успадкованого майна на підставі п.п. 13.2.1 п.13.2 ст.13 Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб".

Підпунктом 13.2.1 "в" пункту 13.2 ст.13 Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб" передбачено, що
оподаткуванню за ставкою п.7.1 цього ж Закону (13% на період 2004-2006 року) підлягає вартість об'єктів комерційної власності, а
саме - цінний папір (крім депозитного (ощадного), іпотечного сертифіката),
корпоративне право, власність на об'єкт бізнесу як такий, тобто власність на цілісний майновий комплекс, інтелектуальна (промислова)
власність або право на отримання доходу за нею
успадкованих будь-якими особами незалежно від ступеня їх споріднення з
спадкодавцем.

Проте, сертифікат про право на земельну частку (пай), відповідно до вимог
ст. 1,3 Закону України "Про цінні папери і
фондову біржу", не являються цінним папером.

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати
на право на земельну частку (пай), отриманні громадянами, вважаються
правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на
відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно
до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення
власникам земельних часток (паїв) у натурі
(на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право
власності на землю.

Статтею 167 Господарського кодексу України передбачено, що корпоративні
права - це права особи, частка якої
визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні
господарською організацією, отримання певної частки прибутку
(дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші
правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Пунктом 14 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлена
заборона до 1 січня 2008 року щодо внесення права на земельну частку (пай) до
статутних фондів господарських товариств.

Відповідно до Указу Президента України від 3 грудня 1999 року №1529/99
"Про невідкладні заходи щодо прискорення
реформування аграрного сектору економіки" запроваджено обов'язкове укладання підприємствами, установами,
організаціями, які використовують землю для сільськогосподарських потреб,
договорів оренди земельної частки (паю), з власниками цих часток (паїв) з
виплатою орендної плати у натуральній або грошовій формах.

3

Таким чином, сертифікат на земельну
частку (пай) посвідчує право на земельну частку(пай) - не визначену в натурі
земельну ділянку.

Зазначені обставини свідчать, що сертифікат на право на земельну частку
(пай) - це майнове право і як об'єкт
комерційної діяльності поряд з корпоративним правом його не можна ототожнювати.

Крім того, відповідач не має право тлумачити норми закону, фактично
доповнюючи вичерпний перелік об'єктів
оподаткування що містяться у ст.13 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб". Відповідач помилково
визначив статус свідоцтва на право на земельну частку (пай) як об'єкт комерційної власності ототожнивши його з
корпоративним правом.

У зв'язку з тим, що податкове повідомлення є не дійсним, підлягають
визнанню недійсними і рішення про
розстрочення (відстрочення) податкових зобов'язань (боргу) від 01.06.2007 року № 6 та перша податкова вимога від
02.07.2007 року № 1/65.

Керуючись ст. 11, 71, 159,163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Вільнянської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання недійсним податкового
повідомлення, рішення про розстрочення (відстрочення)
податкових зобов'язань (боргу) та першої податкової вимоги задовольнити.

Податкове повідомлення від 28 квітня 2007 року НОМЕР_1, рішення про розстрочення (відстрочення) податкових зобов'язань
(боргу) від 01.06.2007 року № 6 та першу податкову
вимогу від 02.07.2007 року № 1/65 Вільнянської міжрайонної державної податкової
інспекції Запорізької області (Новомиколаївське
відділення) визнати недійсними.

Заява про апеляційне оскарження постанови до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду може бути
подана до Новомиколаївського районного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня її проголошення, апеляційна скарга може
бути подана протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне
оскарження.