Справа № К-20273/06
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2008-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВН
ИЙ СУД УКРАЇНИ
8 р.

ний суд України в складі коле
гії суддів:
судді
в Нечитайла О.М
при секретарі Іл
ьченко О.М. за участю пред
ставників позивача: Мак
симчука С.П. відповідача:
розглянувши у відкрито
му судовому засіданні
касаційну скаргу Крас
ноармійської об'єднаної держ
авної податкової інспекції Д
на рішення Господарсь
кого суду Донецької області
та постанову Донецьког
о апеляційного господарсько
го суду від 27.03.2006 р. у справі №
за позовом Державного
підприємства «Селидіввугіл
до Красноармійської об
'єднаної державної податково
ї інспекції про визнанн
я недійсним податкового пові
ського суду Донецької област
і від 26.12.2005 р., залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляцій
ного господарського суду від
27.03.2006 р., позов задоволено. Визна
но недійсним податкове повід
омлення-рішення Красноармій
ської ОДПІ Донецької області
позивачеві податкового зобо
в'язання з податку на прибуто
к в сумі 19662760 грн., у т.ч. основного
платежу у розмірі 10207135грн. та шт
рафних санкцій у розмірі 9455625 г
рн. Визнано недійсним податк
ове повідомлення-рішення Кра
сноармійської ОДПІ Донецько
ині визначення суми податков
ого зобов'язання з податку на
, в тому числі основного плате
уджено Державномупідприємс
тву «Селидіввугілля» з Держа
вного бюджету України судови
й збір в розмірі 03,40 грн.
Красноармійська ОДШ по
дала касаційну скаргу, якою п
росить скасувати вказані суд
ові рішення. Посилається на п
орушення судами норм матеріа
льного і процесуального прав
а, а саме: п. 5.1., п.п. 5.3.9 п. 5.3, п.п. 5.4.9 п. 5.4 с
т. 5, п.п.8.7.1 п. 8.7 ст. 8, п. 11.1 ст. 11 Закону У
країни «Про оподаткування пр
ибутку підприємств», ст. 6 Зако
ну України «Про внесення змі
н до Закону України «Про опод
аткування прибутку підприєм
ств» від 22.05.1997 р. № 283/97-ВР, п.п. 7.4.1 п.7.4 ст
. 7 Закону України «Про податок
на додану вартість», п.п. 4.2.3 п. 4.2
ст. 4 Закону України «Про поряд
ок погашення зобов'язань пла
тників податків перед бюджет
ами та державними цільовими
фондами», ст. 86 Кодексу адміні
стративного судочинства Укр
аїни. Суди безпідставно визн
али недійсним податкове пові
005 р. про визначення податково
го зобов'язання з податку на п
рибуток у розмірі 19662760 грн., у то
му числі основного платежу у
розмірі 10207135 грн. та штрафних са
нкцій у розмірі 9455625 грн., тоді ко
ли позивач не згоден з донара
хуванням вказаного податку н
а загальну суму 3198418 грн.
Заслухавши доповідь суд
ді-доповідача, пояснення пре
дставників сторін, дослідивш
и доводи касаційної скарги, м
атеріали справи, судові ріше
ння, суд касаційної інстанці
ї дійшов висновку, що касацій
на скарга не підлягає задово
Судами попередніх інста
нцій встановлено, що на підст
аві акту перевірки від 28.01.2005р. №
19/23/32427062 з питань дотримання вимо
г податкового та валютного з
аконодавства за період з 24.06.2003 р
. по 01.07.2004 р. та за результатами ад
міністративного оскарження
податкових повідомлень-ріше
ачеві податкового зобов'язан
ня з податку на прибуток в сум
і 23495101 грн., у тому числі 12149012 грн. ос
новного платежу таї 1348089 грн. шт
рафних (фінансових) санкцій в
на додану вартість в сумі 560664 г
рн., у тому числі 373776 грн. основно
го платежу та 186888 грн. штрафних
(фінансових) санкцій податко
вою інспекцією прийняті спір
ні податкові повідомлення-рі
Податковим повідомленням-
рішенням від 28.09.2005р. №/3 позива
чеві згідно підпункту «б» п.п
.4.2.2. п.4.2 ст.4 Закону України «Про п
орядок погашення зобов'язань
платників податків перед бю
джетами та державними цільов
ими фондами» від 21.12.2000 р. № 2181-ПІ ви
значено суму податкового зоб
ов'язання з податку на прибут
ок в розмірі 19662760 грн., у тому чис
лі 10207135грн. основного платежу т
а 9455625 грн. штрафних (фінансових
) санкцій, нарахованих на підс
таві п.п. 17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону Украї
ни «Про порядок погашення зо
бов'язань платників податків
перед бюджетами та державни
ми цільовими фондами».
Податковим повідомленн
ям-рішенням № /3 від 28.09.2005р. поз
ивачеві згідно підпункту «б»
п.п.4.2.2. п.4.2 ст.4 Закону України «П
ро порядок погашення зобов'я
зань платників податків пере
д бюджетами та
державними цільовим
и фондами» визначено суму по
даткового зобов'язання з по
датку на додану вартість в ро
змірі 172775 грн., у тому числі 115184гр
н. основного платежу та 57591 грн.
штрафних (фінансових) санкці
й в сумі, визначених згідно п.п
.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'яза
нь платників податків перед
бюджетами та державними ціль
овими фондами».
Однією із підстав для
визначення позивачеві суми
податкового зобов'язання з п
одатку на прибуток було зафі
ксоване податковою інспекці
єю порушення позивачем вимог
п.п.4.1.6 п.4.1 ст..4 Закону України «П
ро оподаткування прибутку пі
дприємств», яке полягало зан
иженні валового доходу за оп
ерацією з СП «Шахта Росія» у 2
кварталі 2004р. на суму кредитор
ської заборгованості у розмі
рі 470000 грн. за векселем, за яким 1
6.04.2004р. закінчився строк позовн
ої давності.
Як було встановлено с
удами попередніх інстанцій,
ДВАТ «Шахта Росія» у рахунок
погашення заборгованості за
договором № ЗК-99 згідно з акто
м приймання-передачі векселя
від 16.04.1999р. передало, а ТОВ «Фірм
а ТМК» прийняло вексель НОМ
ЕР_1 на суму 470000 грн.
Виходячи із приписів ст
.21 Закону України «Про цінні п
апери і фондову біржу» від 18.06.1
991 р. № 1201-ХП та ст. 4 Закону України
«Про обіг векселів в Україні
» від 05.04.2001 р. № 2374-ПІ, суди дійшли п
равильного висновку, що у ДВА
Т «Шахта Росія» з видачею век
селя припинились грошові зоб
ов'язання за договором №ЗК-99 т
а виникли зобов'язання за век
селем.
З урахуванням приписів
ч. 1 ст. 78 та ст. 34 Уніфікованого з
акону «Про переказні векселі
та прості векселі», згідно із
останньою зазначеною нормою
якого вексель повинен бути п
ред'явлений для платежу прот
ягом одного року від дати йог
о складання, тобто у даному ви
падку у строк до 16.04.2000 р., суди пра
вильно встановили, що триріч
ний строк позовної давності
за векселем закінчується 16.04.200
3 р., а не 16.04.2004 р., як вважає податко
ва інспекція.
Таким чином, у позивача взаг
алі не було обов'язку у 2 кварт
алі 2004р. відносити до валового
доходу суму кредиторської з
аборгованості за векселем у
зв'язку із закінченням за ним
строку позовної давності.
До того ж, судами поперед
ніх інстанцій достовірно вст
ановлено, що рішенням Господ
арського суду Донецької обла
сті від 23.06.2003р. у справі № 1/248 понов
лено строк позовної давності
та стягнуто з ДВАТ «Шахта Рос
ія» на користь векселедержат
еля - Акціонерного комерційн
ого Агропромислового банку «
Україна» вартість векселя
НОМЕР_1 в сумі 470000 грн.
Позивачем були дотриман
і вимоги п.п.12.1.5 п. 12.1 ст.12 Закону Ук
раїни «Про оподаткування при
бутку підприємства», які зоб
ов'язують покупця збільшити
валові доходи на суму непога
шеної заборгованості (її час
тини), визнаної судом, у податк
овому періоді, на який припад
ає перша із законодавчо визн
ачених подій, та у декларації
за 2003 рік задекларовано збіль
шення валового доходу внаслі
док врегулювання сумнівної (
безнадійної) заборгованості
.
Однією з інших підст
ав визначення позивачеві сум
и податкового зобов'язання з
податку на прибуток було заф
іксоване податковою інспекц
ією порушення позивачем вимо
г п.п. 5.4.9 п.5.4 ст.5 Закону України «
Про оподаткування прибутку п
ідприємств», яке полягало у в
ключенні до складу валових в
итрат витрати на утримання, е
ксплуатацію та забезпечення
основної діяльності об'єкті
в соціальної інфраструктури
, у тому числі: по СП «Шахта Рос
ія» в сумі 96800,00 грн., у тому числі
у 4 кварталі 2003р. - 36600,00 грн., у 1 півр
іччі 2004р. - 60200 грн. (дитячі садки, г
уртожиток, Будинок культури
«40 років Жовтню», стадіон); по С
П «Шахта 1-3 Новогродівська» в
сумі 161737 грн., у тому числі у 4 ква
рталі 2003р. - 62600грн., у 1 кварталі 2004р
. - 46227 грн., 1 півріччі 2004р. - 99137 грн.( ди
тячий садок, профілакторій, к
луб).
Суд касаційної інстанц
ії знаходить правильними вис
новки судів попередніх інста
нцій про обґрунтоване віднес
ення до складу валових витра
т витрати у розмірі 50 % від суми
витрат на утримання, експлуа
тацію та забезпечення основн
ої діяльності таких об'єктів
соціальної інфраструктури,
які перебували на балансі та
утримувалися за рахунок так
ого платника податку на моме
нт набрання чинності цим Зак
оном, що передбачено п.п. 5.4.9 п. 5.4 с
т. 5 Закону України «Про оподат
кування прибутку підприємст
в», з урахуванням п. 16 розділу II
Перехідних положень Закону У
країни «Про внесення змін до
Закону України «Про оподатк
ування прибутку підприємств
» від 24.12.2002 р. № 349-ІУ та Закону Укра
їни від 27.11.2003 р. № 1344-ІУ, яким продо
вжено дію останньої норми за
значеного закону до 01.01.2005 р.
Як було достовірно вст
ановлено судами попередніх і
нстанцій, об'єкти соціальної
інфраструктури на момент на
брання чинності Законом Укра
їни «Про оподаткування прибу
тку підприємств» перебували
на балансі та утримувалися з
а рахунок структурних підроз
ділів «Шахта Росія» та «Шахт
а 1-3 Новогродівська», які Нака
зом Міністерства палива та е
нергетики України від 25.02.2003р. №
96 реорганізовані шляхом їх зл
иття та інших державних акці
онерних товариств та створен
ня Державного підприємства «
Селедіввугілля», яке згідно
з п. 10 Наказу є правонаступник
ом реорганізованих підприєм
ств, тобто, виходячи із припис
ів ст.34 Закону України «Про пі
дприємства в Україні» від 27.03.19
91 р. № 887-ХІІ (чинного на час здійс
нення реорганізації) до ньог
о перейшли усі майнові права
та обов'язки кожного із реорг
анізованих підприємств, що т
акож кореспондується і з при
писами п. З ст. 59 Господарськог
о кодексу України.
З огляду на викладене, а та
кож враховуючи приписи п. 15, п. 1
6 Положення (стандарту) бухгал
терського обліку 19 «Об'єднанн
я підприємств», затвердженог
о наказом Міністерства фінан
сів України від 07.07.1999 р. № 163 та зар
еєстрованого в Міністерстві
юстиції України 23.07.1999 р. за № 499/3792,
позивач правильно включив по
казники фінансової звітност
і фактично об'єднаних підпри
ємств за період, у якому відбу
лося злиття, і за попередній п
еріод, та відобразив активи, з
обов'язання та власний капіт
ал об'єднаного підприємства
за їх балансовою вартістю.
За таких самих обстави
н, суд касаційної інстанції з
находить обґрунтованою пози
цію судів попередніх інстанц
ій щодо правомірності визнач
ення позивачем об'єкту опода
ткування в декларації з пода
тку на прибуток за 2003 рік виход
ячи із
скоригованого валово
го доходу за даними роботи ре
організованих підприємств з
а 2003 рік.
Визначення позивачев
і податкового зобов'язання з
податку на прибуток пов'язан
о також з порушенням останні
м, на думку податкового орган
у, п.п. 5.4.9, п.п. 5.4.10 п.5.4 ст.5 Закону Укра
їни «Про оподаткування прибу
тку підприємств», яке поляга
ло у безпідставному включенн
і до складу валових витрат 100% в
итрат по СП «Шахта Україна» н
а суму 143976,03 грн., у тому числі у ве
ресні 2003р. -10889,61грн., у 4 кварталі 2003р
. - 36391,90 грн., у 1 кварталі 2004р. -47561,99грн.
, у 2 кварталі 2004р. - 48963,96 грн., тоді як
згідно із п.п. 5.4.9, 5.4.10 п. 5.4 ст.5 Закон
у У країни «Про оподаткуванн
я прибутку підприємств» пози
вач мав право включити до вал
ових витрат витрати на утрим
ання, експлуатацію та забезп
ечення основної діяльності т
аких об'єктів соціальної інф
раструктури, що перебували н
а балансі та утримувалися за
рахунок такого платника под
атку на момент набрання чинн
ості цим Законом (крім капіта
льних затрат, які підлягають
амортизації), у розмірі 50 % від
суми понесених витрат на при
дбання товарів для їдальні.

Відповідно до приписів п
.п. 5.4.9 п. 5.4 ст. 5 Закону України «Пр
о оподаткування прибутку під
приємств» до валових витрат
відносяться витрати платник
а податку на утримання, експл
уатацію та забезпечення осно
вної діяльності такого об'єк
ту соціальної інфраструктур
и, в тому числі приміщення, що
використовується платником
податку для організації хар
чування працівників такого п
латника податку.
У даному ж випадку судами п
опередніх інстанцій встанов
лено, що позивачем були понес
ені витрати на придбання тов
арів для їдальні з метою їх по
дальшого використання у влас
ній господарській діяльност
і, тобто витрати у розумінні п
. 5.1 ст. 5 Закону України «Про опо
даткування прибутку підприє
мств», і які не підпадають під
витрати на приміщення, що вик
ористовується платником под
атку для організації харчува
ння працівників.
З огляду на викладене, по
зивач правомірно відносив до
складу валових витрат 100 % ва
ртості витрат з придбання то
варів для їдальні на підстав
і п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «
Про оподаткування прибутку п
ідприємств», як витрати, спла
чені (нараховані) протягом зв
ітного періоду у зв'язку з під
готовкою, організацією, веде
нням виробництва тощо.
Податкова інспекція, посил
аючись у касаційній скарзі н
а порушення судами приписів
п.п. 5.4.9 п. 5.4 ст. 5 Закону України «П
ро оподаткування прибутку пі
дприємств», обґрунтованих до
водів не навела, безпідставн
о лише зазначивши, що витрати
для організації харчування
його працівників є витратами
із забезпечення основної ді
яльності і об'єктів соціальн
ої інфраструктури, визначени
ми у п.п. 5.4.9 п. 5.4 ст. 5 цього Закону,
та на який поширюються полож
ення п. 16 розділу II«Прикінцеві
положення» Закону України «
Про внесення змін до Закону У
країни «Про оподаткування пр
ибутку підприємств» від 24.12.2002 р
. №349-ІУ.
Суд касаційної інстанці
ї з огляду на викладене, знахо
дить правильними висновки су
дів попередніх інстанцій про
правомірність віднесення по
зивачем до
складу податкового кр
едиту 100 % сплачених сум податк
у на додану вартість за вказа
ними господарськими операці
ями та, відповідно, відсутніс
ть у податкового органу підс
тав для висновку про порушен
ня позивачем приписів п.п. 7.4.4. п
. 7.4 ст. 7 Закону України «Про под
аток на додану вартість» у ви
гляді віднесення до податков
ого кредиту сум податків на д
одану з придбання товарів (ро
біт, послуг), вартість яких не
належить до валових витрат, щ
о стало підставою для визнач
ення позивачеві податкового
зобов'язання з податку на дод
ану вартість.
Підставою для донарах
ування податку на прибуток б
ув також висновок податковог
о органу про те, що позивач у п
орушення вимог п.1.23 ст.1, п.5.1 , п.5.2.1 п
.5.2, п.5.10 ст.5 Закону України «Про о
податкування прибутку підпр
иємств» не зменшив валові ви
трати на суму списаної креди
торської заборгованості за п
ридбані товарно-матеріальні
цінності та послуги, за якою м
инув строк позовної давності
, а саме : по СП «Шахта Росія» на
суму 1885тис.грн.., у тому числі за
4 квартал 2003р. в сумі 1498,3тис.грн.,1 к
вартал 2004р. в сумі 339 тис. грн.., 2 кв
артал 2004р. в сумі 47,8 тис.грн. по СП
"Шахта 1-3 Новогродівська» на с
уму 3082567 грн., у тому числі за 4 ква
ртал 2003р. в сумі 1391959 грн., за 1 кварт
ал 2004р. в сумі 1085477 грн., за 1 піврічч
я 2004р. в сумі 1690608 грн.; по СП «Шахта
Україна» на суму 1198794,71 грн., у т.ч
. за 4 квартал 2003р. в сумі 17095 грн., 1 к
вартал 2004р. в сумі 575476,96 грн., 2 квар
тал 2004р. в сумі 606222,75 грн.; по СП «Те
плофікація» - не відкоригова
ні валові витрати на суму кре
диторської заборгованості, я
ка залишилась безоплатною у
1 півріччі 2004р. у розмірі 102087 грн.;
по СП «Стандарт» у 1 півріччі
2004р. в сумі 1181, 33 грн.
Суд касаційної інстан
ції знаходить правильною поз
ицію судів попередніх інстан
цій про відсутність у позива
ча правових підстав для кори
гування валових витрат на су
му списаної кредиторської за
боргованості за придбані тов
ари, за якою минув строк позов
ної давності. Законом Україн
и «Про оподаткування прибу
тку підприємств» не передбач
ено здійснення коригування в
алових витрат на суму креди
торської заборгованості за п
ридбані товари, за якою минув
строк позовної давності.
Виходячи із приписів п. 1.
23 ст. 1 Закону України «Про опод
аткування прибутку підприєм
ств», суди попередніх інстан
цій дійшли правильного висно
вку про те, що товари, продані
за договором купівлі-продажу
, і для стягнення вартості яки
х закінчився строк позовної
давності, не підпадають під в
изначення «безоплатно надан
і товари», оскільки основною
ознакою останніх є їх наданн
я як за договорами, так і без н
их, без умови їх грошової або і
ншої компенсації.
Іншою підставою для виз
начення позивачеві суми пода
ткового зобов'язання з подат
ку на прибуток став висновок
податкового органу про пору
шення позивачем вимог п.п.8.7.1 п.
8.7 ст.8 Закону України «Про опод
аткування прибутку підприєм
ств», яке полягало у включенн
і до складу валових витрат за
4 квартал 2003р. витрати на поліп
шення основних фондів у сумі
2982401,00 грн., тоді коли, на думку по
даткового органу, податковий
період для позивача почався

з 24.07.2003р. і закінчився
31.12.2003р. На початок звітного пері
оду - 24.07.2003р. позивач не мав основ
них фондів.
Позиція судів поперед
ніх інстанцій про правомірне
віднесення за правилами п.п.8.
7.1 п.8.7 ст.8 Закону України «Про оп
одаткування прибутку підпри
ємств» протягом звітного пер
іоду до валових витрат будь-я
кі витрати, пов'язані з поліпш
енням основних фондів, що під
лягають амортизації, у сумі, щ
о не перевищує 10 відсотків сук
упної балансової вартості вс
іх груп основних фондів стан
ом на початок такого звітног
о періоду, є обґрунтованою.
Оскільки позивач був ств
орений шляхом злиття Державн
их відкритих акціонерних тов
ариств, є їх правонаступнико
м, набувачем усіх майнових пр
ав та обов'язків кожного із ре
організованих підприємств, п
ри проведенні реорганізації
отримав усі активи та пасиви
реорганізованих підприємст
в, він правомірно відобрази
в у декларації з податку на пр
ибуток за 2003 рік валові доходи
та валові витрати, які склали
ся із суми показників деклар
ацій підприємств, що реорган
ізовані.
Іншою підставою для виз
начення позивачеві податков
ого зобов'язання з податку на
прибуток було порушення поз
ивачем п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону Укра
їни «Про оподаткування прибу
тку підприємств», яке поляга
ло у віднесенні до складу вал
ових витрат у 4 кварталі 2004р. ви
трати з послуг по ремонту ГШО
, наданих ТОВ «АРС Холдінг» в с
умі 274535 грн., які не підтверджен
і розрахунковими документам
и, обов'язковість ведення яки
х передбачена правилами пода
ткового обліку.
Суди попередніх інстанц
ій, достовірно встановивши р
еальність здійсненої господ
арської операції, підтвердже
ння валових витрат відповідн
ими розрахунковими платіжни
ми та іншими документами (рах
унки-фактури, накладні, акти п
риймання-передачі виконаних
робіт), як того вимагає п.п. 5.3.9 п
.5.3 ст. 5 Закону України «Про опо
даткування прибутку підприє
мств» та які відповідають ви
могам п. 2 ст. 9 Закону України «П
ро бухгалтерський облік та ф
інансову звітність в Україні
», дійшли правильного виснов
ку про безпідставність позиц
ії податкової інспекції щодо
непідтвердження валових вит
рат відповідними розрахунко
вими, платіжними та іншими до
кументами, обов'язковість ве
дення і зберігання яких пере
дбачена правилами ведення по
даткового обліку.
Виходячи із приписів п.п
. 7.4.4., п.п. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану варті
сть», встановивши, що позивач
ем правомірно віднесено до с
кладу валових витрат витрати
з ремонту гірничо-шахтного о
бладнання ТОВ «АРС Холдінг»
за податковими накладними №
22-09/2003-4 вк від 22.09.2003р., №12-12/2003-5вк від 12.12.2003
р., №15-09/2003-Івк від 15.09.2003р., суди дійшл
и правильного висновку про в
ідсутність з боку позивача п
орушення у вигляді віднесенн
я до податкового кредиту сум
податків на додану з придбан
ня товарів (робіт, послуг), вар
тість яких не належить до вал
ових витрат, що стало підстав
ою для визначення позивачеві
податкового зобов'язання з п
одатку на додану вартість.
Суд касаційної інста
нції не вбачає порушень суда
ми попередніх інстанцій їорм
процесуального права, на які
посилається податкова інспе
кція у касаційній жарзі та як
і б полягали у неповноті та не
об'єктивності дослідження ус
іх обставин, недоведеності п
озивачем помилковості донар
ахувань податковим органом з
а вищевказані порушення вимо
г податкового законодавства
. Податкова інспекція у касац
ійній скарзі, посилаючись на
такі порушення, не розкрила з
місту :воїх доводів, не навела
обґрунтованих аргументів, я
кі б спростовували позицію с
удів попередніх інстанцій, у
зв'язку з чим останні визнают
ься безпідставними.
Суд першої інстанції о
бґрунтовано надав фактичну т
а правову оцінку усім го
сподарським операціям, за як
ими податковою інспекцією бу
ли зафіксовані порушення вим
ог податкового законодавств
а та визначені податкові зо
бов'язання з податку на прибу
ток податковим повідомлення
м-рішенням № /3, оскільки п
озивач позовні вимоги ставив
про визнання повністю недій
сним цього податкового повід
омлення-рішення про визначен
ня податкового зобов'язання
з податку на прибуток і відсу
тність повного обґрунтуванн
я у позовній заяві усіх епізо
дів не звільняло суд від обов
'язку щодо з'ясування всіх обс
тавин у справі, у тому числі що
до виявлення та витребування
доказів з власної ініціатив
и.
Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 К
одексу адміністративного су
дочинства України, суд касац
ійної інстанції, -
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Кра
сноармійської об'єднаної дер
жавної податкової інспекції
Донецької області залишити
без задоволення, а рішення Го
сподарського суду Донецької
області від 26.12.2005 р. та постанов
у Донецького апеляційного го
сподарського суду від 27.03.2006 р. - б
ез змін.
Ухвала набирає законно
ї сили з моменту проголошенн
я і може бути оскаржена до Вер
ховного Суду України протяго
м одного місяця з дня відкрит
тя обставин, які можуть бути п
ідставою для провадження за
винятковими обставинами.
Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук
судді
О.М. Нечитайло
А.І. Рибченко
О.А. Сергейчук
М.О. Федоров