Справа № 2-а-3531/08
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2008-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а- 3531/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

«02» вересня 2008 року 11
год. 30 хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд під
головуванням судді Шарапи В.М. за участю секретаря судового засідання Василевич
І.І. та сторін, і інших осіб, які беруть участь у справі:

прокурора: помічника військового прокурора Луцького
гарнізону Леньшина Д.В.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: представник Лясковець В.Ф.

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом військового прокурора Луцького гарнізону в
інтересах ОСОБА_1 до Луцького прикордонного загону ДПС України, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -
Адміністрація державної прикордонної служби України, про визнання нечинним
рішення № 11/9757 від 26.11.2007 року та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1
про визнання нечинним та протиправним рішення відповідача та зобов'язання його
нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті)
військовослужбовця Державної прикордонної служби України. У судовому засіданні
прокурор позовні вимоги підтримав. Пояснив суду, що син ОСОБА_1 - ОСОБА_3
проходив у відповідача військову службу за контрактом. ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер,
його смерть пов'язана з проходженням військової служби. Коли ОСОБА_1 звернулась
до відповідача із заявою про проведення їй виплати одноразової грошової
допомоги у разі смерті сина, передбаченої статтею 16 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», їй
відмовили листом від 26 листопада 2007 року. Прокурор вважає таке рішення
відповідача протиправним, оскільки воно прийняте з порушенням вимог статті 25
Закону України «Про Державну прикордонну службу України, статті 16 пункту 1 Порядку та умов призначення і
виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення
(контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні)
та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів)
осіб», затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня
2008 року. На думку прокурора дані закони та нормативні акти гарантують виплату
ОСОБА_1 одноразової грошової компенсації в розмірі десятирічного грошового
забезпечення військовослужбовця за останньою посадою, яку займав на день смерті
її син.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги,
надала суду такі ж пояснення, що й прокурор.

Прокурор та ОСОБА_1 просять суд визнати нечинним та
протиправним рішення Луцького прикордонного загону ДПС України № 11/9757 від 26
листопада 2007 року про відмову у проведенні громадянці ОСОБА_1 виплати
одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця
Державної прикордонної служби України, передбаченої ст. 16 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Зобов'язати Луцький прикордонний загін ДПС України нарахувати і виплатити
громадянці ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті)
військовослужбовця Державної прикордонної служби України, передбачену ст. 16
Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей», в порядку та на умовах визначених Постановою Кабінету Міністрів
України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або
каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і
резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» № 499 від 28 травня
2008 року.

Відповідач позов не визнав. Представник відповідача та
третьої особи на його стороні без самостійних вимог на предмет спору -
Адміністрації Державної прикордонної служби України пояснили суду, що прокурор
та позивач невірно застосовують до спірних правовідносин чинне законодавство
про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей. ОСОБА_3 помер від
захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби. Однак стаття 16
Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей» ставить виплату одноразової грошової допомоги в залежність від смерті
військовослужбовця у зв'язку з виконанням обов'язків військової служби. А
ОСОБА_3 на момент смерті не виконував обов'язків військової служби, бо
перебував у відпустці, необхідній для звільнення з військової служби. В
задоволенні позову просять відмовити.

Заслухавши пояснення прокурора, представників сторін та
третьої особи, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності
на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що згідно Контракту про проходження
військової служби у Державній прикордонній службі України від 31 жовтня 2004
року колишній військовослужбовець сержант військової служби за контрактом
ОСОБА_3 в період з 31 жовтня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив військову
службу за контрактом на посаді старшого телефоніста телефонної станції
(міжміської) вузла зв'язку прикордонної комендатури «Дубровиця» Луцького
прикордонного загону ДПС України. Згідно Свідоцтва про хворобу № 134/74 від 31
січня 2007 року, виданого Військово-лікарською комісією Центрального клінічного
госпіталю ДПС України (м. Київ), гр.. ОСОБА_3 знаходився на лікуванні з
діагнозом: недиференційований рак загальної жовчної протоки, метастази в корінь
брижі тонкої кишки, 4 клінічна група, стан після ендобіліарного протезування,
стан після операції, діагностичної лапаротомії. Захворювання пов'язане з
проходженням військової служби. Відповідно до виписного епікризу Центрального
клінічного госпіталю Державної Прикордонної служби України від 01.02.07 року
військовослужбовця Луцького прикордонного загону сержанта військової служби за
контрактом ОСОБА_3 було визнано Центральною Лікарською комісією Державної
прикордонної служби України непридатним до військової служби зі зняттям з
військового обліку та таким що потребує звільнення від виконання обов'язків
військової служби на термін необхідний для оформлення звільнення з військової
служби, але не більше 30 діб. На реалізацію висновку виписного епікризу від
01.02.07 року стосовно необхідності звільнення сержанта ОСОБА_3 від виконання
обов'язків військової служби на термін, необхідний для оформлення звільнення з
військової служби, але не більше зо діб, наказом начальника Луцького
прикордонного загону (командира військової частини 9971) від 05.02.07 року №
22-ос сержанту ОСОБА_3 було надано відпустку за станом здоров'я терміном 30 діб
з 02.02.07 року по 03.03.2007року. 24.02.07 року сержант ОСОБА_3, знаходячись у
відпустці, помер. Наказом начальника Луцького прикордонного загону (командира
військової частини 9971) від 26 лютого 2007 року № 39-ос сержанта ОСОБА_3 було
виключено зі списків особового складу частини у зв'язку зі смертю. При цьому у
наказі було встановлено, що смерть пов'язана з проходженням військової служби.
Однак ні медичними документами, ні наказами відповідача не визначено, що смерть
ОСОБА_3 пов'язана з виконанням обов'язків військової служби.

05 листопада 2007 року ОСОБА_1 звернулась до Луцького
прикордонного загону ДПС України з письмовою заявою про проведення їй виплати
одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) її сина -
військовослужбовця Державної прикордонної служби України сержанта військової
служби за контрактом Луцького прикордонного загону ДПС України ОСОБА_3 Листом Луцького прикордонного загону ДПС
України № 11/9757 від 26 листопада 2007 року гр.. ОСОБА_1 в проведенні виплати
одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця ДПС
України було відмовлено. Дані обставини підтверджені дослідженими у судовому
засіданні доказами: свідоцтвами про народження та смерть ОСОБА_3; контрактом
про проходження військової служби від 31 жовтня 2004 року; виписним та
перевідним епікризами, свідоцтвом про хворобу ОСОБА_3; наказами відповідача від
05 лютого 2007 року №22-ос про відпустку та від 26 лютого 2007 року №39-ос про
виключення із списків особового складу військової частини ОСОБА_3; заявою
ОСОБА_1від 05 листопада 2007 року про виплату одноразової допомоги та листом
відповідача від 26 листопада 2007 року №11/9757 про відмову у виплаті допомоги
(а.с. 8-19).

Статтею 16 Закону України „Про соціальний та правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції на час спірних
правовідносин встановлено, що у разі загибелі військовослужбовця, який
перебував на кадровій військовій службі або проходив військову службу за
контрактом, під час виконання ним обов'язків військової служби сім'ї загиблого
виплачується одноразова грошова допомога в розмірі десятирічного грошового
забезпечення загиблого (померлого) за останньою посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів України. Порядок та умови призначення і виплати
одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії,
травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних
і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджені
постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499. Згідно з цим
Порядком одноразова грошова допомога в розмірі десятирічного грошового
забезпечення загиблого (померлого) виплачується його сім'ї також лише у разі
загибелі військовослужбовця під час виконання ним обов'язків військової служби.
Тобто, законодавчо визначено, що виплата одноразової грошової допомога в
розмірі десятирічного грошового забезпечення загиблого (померлого) військовослужбовця
його сім'ї здійснюється за умови смерті військовослужбовця під час проходження
ним військової служби лише під час виконання ним обов'язків військової служби.

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про військовий
обов'язок і військову службу» визначено вичерпний перелік випадків коли
військовослужбовці вважаються такими, які виконують обов'язки військової
служби. Такими випадками є: на шляху прямування на службу або із служби, під
час службових поїздок, повернення до місця служби; на території військової
частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (учбового) часу,
включаючи і перерви, установлені розпорядком (розкладом занять); поза
військовою частиною, якщо перебування там відповідало обов'язкам
військовослужбовця або він був направлений туди за наказом відповідного
командира (начальника); при виконанні державних або громадських обов'язків,
якщо навіть ці обов'язки і не були пов'язані з військовою службою; при
виконанні обов'язку по врятуванню людського життя, охороні державної, комунальної
власності і приватної власності, підтриманню військової дисципліни та охороні
правопорядку. Згідно обставин справи та наданих суду доказів смерть ОСОБА_3
настала не внаслідок будь-якої з обставин, які зазначені в даній правовій
нормі.

Доводи прокурора та позивачки про те, що
військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов'язки військової служби
поза військовою частиною, якщо вони були направлені туди за наказом
відповідного командира (начальника) не мають відношення до обставин даної
справи. Відповідно до виписного епікризу Центрального клінічного госпіталю
Державної прикордонної служби України від 01.02.07 військовослужбовця Луцького
прикордонного загону сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_3 було
визнано Центральною Лікарською комісією Державної прикордонної служби України
непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку та таким що
потребує звільнення від виконання обов'язків військової служби на термін,
необхідний для оформлення звільнення з військової служби, але не більше 30 діб.
На реалізацію висновку виписного епікризу від 01.02.07 стосовно необхідності
звільнення сержанта ОСОБА_3 від виконання обов'язків військової служби на
термін, необхідний для оформлення звільнення з військової служби, але не більше
30 діб, наказом начальника Луцького прикордонного загону (командира військової
частини 9971) від 05.02.07 № 22-ос сержанту ОСОБА_3 було надано відпустку за
станом здоров'я терміном 30 діб з 02.02.07 по 03.03.2007, під час якої
військовослужбовець помер. Тобто, в даному випадку ОСОБА_3 відповідно до наказу
від 05.02.2007 року №29-ос був звільнений від виконання обов'язків військової
служби, а не направлений для її проходження за наказом відповідного командира
(начальника).

За наведених обставин доводи прокурора та позивачки не
ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.
Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Постанова може бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив
постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови в повному обсязі - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна
скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова складена в повному обсязі 08 вересня 2008 року.

Головуючий:
В.М.Шарапа