Справа № к-36829/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Штульмана І.В.,
Мироненка О.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Запорізької
області від 31 жовтня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Державної виконавчої служби у м. Енергодар Запорізької
області, треті особи - управління
Державного казначейства України в Запорізькій області, відділення Державного казначейства України у м.
Енергодар Запорізької області,
про визнання бездіяльності посадових осіб неправомірною та відшкодування
моральної шкоди, -

встановила:

В липні 2006 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказував, що в період з
січня по травень 2006 року на підставі
ст. 3, п.1 ст. 18, ст. 181 Закону України "Про виконавче
провадження" ним були подані заяви про примусове виконання постанови
Енергодарського міського суду від 29.11.2005 р. по справі № 2а-2 за виконавчим
листом №2а-2, виданого 30.11.2005 року Енергодарським міським судом, про стягнення
з виконавчого комітету Енергодарської міської ради на його користь
заборгованості по заробітній платі у розмірі 5342,73 грн., компенсації за
спричинену моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та середнього заробітку за час
вимушеного прогулу у розмірі 8200,52 грн.

Постановами державного виконавця за
вказаними заявами постановами від 13.01.2006 року, від 24.05.2006 року та від
30.05.2006 року відкриті виконавчі провадження.

Проте, в ході виконавчого
провадження державний виконавець будь-яких передбачених Законом України
"Про виконавче провадження" дій, крім повідомлення про відкриття
виконавчого провадження, не здійснив. Лише 07.07.2006 р. на картковий рахунок
позивача надійшла сума у 8200,52 грн.

Виконавчі листи за виконавчими
провадженнями, відкритими 13.01.2006 року про стягнення 5342,73 грн. та
30.05.2006 року про стягнення 10 000 грн., залишились без виконання.

Позивач вважав таку бездіяльність
неправомірною у зв'язку з чим просив суд зобов'язати відповідача усунути
допущені порушення закону шляхом примусового стягнення з виконавчого комітету
Енергодарської міської ради присуджених йому рішенням від 29.11.2005 року сум
середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 5342,73 грн. та
моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. Також просив стягнути з ДВС у м. Енергодар
на його користь моральну шкоду, спричинену затримкою виконання рішення суду.

Постановою Енергодарського міського
суду Запорізької області від 03 серпня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1. було
задоволено та визнано неправомірною бездіяльність начальника й державного
виконавця ДВС у м. Енергодар. Зобов'язано останніх негайно усунути допущені
порушення шляхом примусового стягнення з виконавчого комітету Енергодарської
міської ради на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу
у розмірі 5342,73 грн. та моральної шкоди у розмірі 10000 грн. Також стягнуто з
відповідача, спричинену бездіяльністю державного виконавця та начальника ДВС у
м. Енергодар, моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

Постановою апеляційного суду
Запорізької області від 31 жовтня 2006 року апеляційну скаргу ДВС у м.
Енергодар задоволено частково та скасовано постанову суду першої інстанції в
частині задоволення вимог щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 грн.
та 3000 грн. В решті рішення суду залишено без змін.

В касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить
постанову апеляційного суду скасувати та залишити в силі постанову
Енергодарського міського суду від 03 серпня 2006 року.

Заслухавши доповідача, проаналізувавши
правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що постановою Енергодарського міського суду від 29.11.2005 року на
користь позивача з виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької
області стягнуто 10 000 грн. на від­шкодування моральної шкоди та середній
заробіток за час виму­шеного прогулу у сумі 13 543 грн.

При цьому, до негайного виконання
допущено рішення суду в частині стягнення заробітної плати, нарахованої за один
місяць у розмірі 5 342 грн., виконавче провадження стосовно якого відкрито
13.01.2006 року.

Оскільки державним виконавцем не
було вжито заходів до виконання рішення суду в цій частині, то судами вірно
було встановлено порушення відповідачем ч.3 ст. 25 Закону України "Про
виконавче проваджен­ня" та визнано таку бездіяльність неправомірною.

Разом з тим, зобов'язуючи
відповідача до примусового виконання рішення суду в частині стягнення моральної
шкоди у розмірі 10 000 грн. суд першої інстанції не врахував положень ч.2 ст.
25 Закону України "Про виконавче про­вадження", яким встановлено, що
виконавче провадження повинно бути проведено протягом 6 місяців.

Оскільки виконавче провадження по
стягненню на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. було
відкрите 24.05.2006 року, то на момент звернення ОСОБА_1. до суду термін
виконання постанови суду в цій частині не сплив. А відтак вимоги позову в цій
частині є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, про що вірно зазначено
в постанові апеляційного суду.

На підставі наведеного колегія суддів Вищого адміністративного суду
України погоджується з висновками
суду апеляційної інстанції зробленими у даній справі, оскільки такі
відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги зазначені висновки суду не
спростовують.

Відповідно до ч.1 ст. 224
КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення,
а судові рішення - без змін, якщо визнає, що судом не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 2201,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
- залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду Запорізької області
від 31 жовтня 2006 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання і
може бути оскаржена за винятковими обставинами лише у випадках, з підстав, у
строки та в порядку, які визначені статтями 235-239 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: