Справа № 22-а-4113/08
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2008-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Юрчук М.І. Справа № 22-а-4113/08
окружний адміністративний суд ряд. стат. звіту № 39
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Онишкевича
Т.В.,

суддів - Улицького
В.З., Багрія В.М.,

при секретарі - Неміш
О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у м. Рівному на постанову Рівненського окружного адміністративного
суду від 10 грудня 2007 року у справі № 2-а-547/07 за позовом приватного
підприємця ОСОБА_1до державної податкової інспекції у м. Рівному про визнання
нечинними податкових повідомлень-рішень , -

в с т а н о в и л а :

Приватний підприємець ОСОБА_1. звернулася до
адміністративного суду з позовом, у якому після уточнення своїх вимог просила
визнати нечинними податкові повідомлення-рішення від 15.05.2007 року №
/0, № /0, прийняті державною податковою інспекцією у м.
Рівному (далі - ДПІ у м. Рівному) на підставі акту перевірки від 25.04.2007
року № 101/17-119/.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суд
від 10 грудня 2007 року позов було задоволено частково, визнано нечинними податкове повідомлення-рішення № /0 від 15.05.2007 року та
рішення ДПІ у м. Рівному від 31.05.2007 року про внесення змін у податкове
повідомлення-рішення від 15.05.2007 року № /0. У задоволенні решти позовних
вимог було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що
податковий орган, встановивши порушення вимог Закону України “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг” у порушення вимог Порядку направлення органами державної податкової
служби України податкових повідомлень
платникам податків та рішень про застосування штрафних санкцій, затверджених
наказом ДПА України від 21.06.2001 року № 253, що зареєстрований у Міністерстві
юстиції України 11.06.2003 року за № 467/7788, виніс податкове
повідомлення-рішення замість рішення про застосування штрафних санкцій, тобто
прийняв рішення, яке не відповідає установленій формі. Після цього, податковим
органом було прийняте рішення (вихідний номер 24860/17-130 від 31.05.2007 року)
про внесення змін у оспорюване позивачем податкове повідомлення-рішення № /0 від 15.05.2007 року,
яке не передбачене діючим законодавством, допустивши у ньому ряд неточностей та
описок. Оскільки податковий орган діяв не у спосіб та у порядку, що визначені
нормами чинного законодавства, суд прийшов до висновку про визнання їх
нечинними.

У поданій апеляційній скарзі ДПІ у м. Рівному просить
зазначену постанову суду у частині задоволення вимог позивача скасувати і
ухвалити нову про відмову у задоволенні позивних вимог приватного підприємця
ОСОБА_1. у повному обсязі. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що у
ході проведення комплексної перевірки позивачки було виявлено порушення
приписів Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та застосовано штрафну
санкцію у сумі 43 244,6 грн., що було оформлено податковим
повідомленням-рішенням № /0 від 15.05.2007 року. Оскільки Закон
України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами” не розповсюджується на порушення вимог Закону
України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг”, 31.05.2007 року ДПІ у м. Рівному було
внесено до оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 15.05.2007 року
зміни у частині визначення застосованих штрафних санкцій як суми податкового
зобов'язання. На думку апелянта, на день розгляду справи судом першої інстанції
було чинним рішення про застосування штрафних санкцій до ПП ОСОБА_1. від
31.05.2007 року за № /0 на суму 43 244,6 грн. Позивачем не подавалися
уточнення до позовних вимог, а відтак суд безпідставно вийшов за їх межі,
скасувавши його з формальних підстав. Вважає, що рішення про застосування
штрафних санкцій містить всі обов'язкові реквізити, що передбачені формою С
додатку 8 до Порядку направлення органами державної податкової служби
України податкових повідомлень платникам
податків та рішень про застосування штрафних санкцій. Крім того, звертає
апеляційного суду на те, що суд першої інстанції визнав факт здійснення
торгівельної діяльності за готівкові кошти без застосування реєстраторів
розрахункових операцій.

Під час апеляційного розгляду справи представник апелянта
ДПІ у м. Рівному вимоги за апеляційною скаргою підтримав повністю, надавши
пояснення відповідно до її змісту.

Представники позивача у судовому засіданні вимоги
апелянта заперечили, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а
постанову суду першої інстанції залишити без змін. У обґрунтування своєї
позиції наводять доводи, викладені у письмових запереченнях на апеляційну
скаргу, у яких крім викладеного у оскаржуваній постанові покликаються на те, що
проведеною контролюючим органом перевіркою не було встановлено випадків
проведення позивачкою роздрібної торгівлі. Оскільки позивачка проводить оптову
торгівлю і розрахунки за готівкові кошти у місці поставки товару не
проводилися, то відповідно до п. 12 ст.
9 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” при проведенні таких операцій
реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються, а
отже порушень вимог вказаного Закону допущено не було. Крім того, звертають
увагу суду апеляційної інстанції на порушення відповідачем вимог ст. 250
Господарського кодексу України щодо строку накладення
адміністративно-господарських санкцій.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового
розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з таких міркувань.

Правилами частини 2 статті 19 Конституції
України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до пункту 1 частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом
першої інстанції і не заперечується представником відповідача Закон України
“Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами” не розповсюджується на порушення вимог Закону
України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” і оспорюване позивачем податкове
повідомлення-рішення № /0 від 15.05.2007 року було прийняте помилково
з порушенням Порядку направлення органами державної податкової служби
України податкових повідомлень платникам
податків та рішень про застосування штрафних санкцій, затверджених наказом ДПА
України від 21.06.2001 року № 253, що зареєстрований у Міністерстві юстиції
України 11.06.2003 року за № 467/7788, про що також свідчить внесення
31.05.2007 року ДПІ у м. Рівному до нього змін у частині визначення
застосованих штрафних санкцій як суми податкового зобов'язання.

Разом із тим, колегія суддів погоджується із висновком
суду першої інстанції про те, що діючим законодавством не передбачено внесення
змін до податкових повідомлень-рішень поза процедурою їх адміністративного
оскарження, а відтак прийняття 31.05.2007 року ДПІ у м. Рівному рішення про
внесення змін у податкове повідомлення-рішення № /0 від 15.05.2007
року слід визнати неправомірним.

Покликання
апелянта на безпідставний вихід суду першої інстанції за межі позовних вимог у
порушення норм процесуально права колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки відповідно до приписів частини 2 статті 11 КАС України суд може вийти
за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким
чином, колегія суддів приходить до переконання, що при вирішенні даного
публічно-правового спору суд першої інстанції правильно встановив фактичні
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду,
а відтак апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м.
Рівному залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2007 року у справі № 2-а-547/07 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.В.Онишкевич

Судді
В.М.Багрій

В.З.Улицький