Справа № 6/79
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2007-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м. Київ

08.11.2007 р.
№
6/79

Окружний
адміністративний суд міста Києвав у складі:

головуючого
- судді ,

секретаря
судового засідання ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Державна податкова інспекція у
Шевченківському районі м.Києва

про

визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення

за
участю представників

позивача
ОСОБА_1., ОСОБА_2. (довіреність від 10.10.2007 р. б/н);

відповідача
Коваленко М. В. (довіреність від 07.02.2007 р. № 353/9/10-214)

Суддя Добрянська Я.І.

Секретар
судового засідання Отрюх Т.В.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України
в судовому засіданні 08.11.2007 р. проголошено вступну та резолютивну частини
постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_1

звернулась
в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі
міста Києва про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, винесеного
Державною податковою інспекцією у
Шевченківському районі м. Києва
від 01.02.2007 р. № 94/17-06 повністю.

Позовні вимоги вмотивовані тим,
що відповідачем зроблений помилковий висновок щодо порушення позивачем п.п. 8.1.1. п. 8.1 ст. 8 та п.п. «а» п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб»від 22.05.2003 р. № 889-IV (далі -Закон № 889-IV).

Позивач
вважає, що, оскільки доход нерезиденту
ОСОБА_3., ним не вилачувався, тому він, як податковий агент, не нараховував, не
утримував та не сплачував податок з доходів фізичних осіб до бюджету.

Відповідач проти позову заперечує та
в обґрунтування своїє позиції зазначає
наступне.

Між позивачем та громадянином
ОСОБА_3. були укладені договори оренди нежитлового приміщення. Зі змісту даних
договорів вбачається, що вони є оплатними. Позивач не сплачував податок з
доходів фізичних осіб в порушення п.п. 8.1.1. п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб». За вказане порушення до позивача були
застосовані штрафні (фінансові) санкції на підставі п.п. 17.1.9 п. 17.1 ст. 17
Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами»від 20.12.2000 р. № 2181-ІІІ.

Відповідач стверджує, що застосування
до позивача штрафних санкцій відповідає вимогам чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення
спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем - Державною
податковою інспекцією в Шевченківському районі м. Києва була проведена планова
перевірка з питань дотримання вимог податкового, законодавства за період з
08.07.2005 р. по 30.09.2006 р., за результатами якої було складено акт №
4/17-06/ та винесено податкове повідомлення -рішення:

від
01.02.2007 р. № 94/17-06 на суму 9360,00 грн. (з яких 3120,00 грн. -основного
платежу та 6240,00 грн. -штрафні санкції) про донарахування податку з доходів фізичних осіб.

Перевіряючими
в п.п. 2.4.2 акту перевірки № 4/17-06- від 22.01.2007 р. (далі -
Акт) зроблений висновок про неутримання
та не перерахування позивачем податку з доходів фізичних осіб в сумі 3120,00
грн. з доходу нерезидента ОСОБА_3. Вказаний висновок зроблений на підставі
договорів оренди від 22.08.2005 р. б/н
та від 22.07.2006 р. б/н. Відповідач в
обґрунтування заперечень проти позову, зазначає що об'єкт оподаткування
визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди,
але не менше мінімальної суми орендного платежу за повний чи неповний місяць
оренди (п.п. 9.1.1 п. 9.1 ст. 9 Закону № 889-IV).

З
висновками, викладеними акті перевірки, суд не погоджується з наступних
підстав.

Відповідач
в запереченнях посилається на п.п. 9.1.1. п. 9.1 ст. 9 Закону № 889-IV, який
застосовується до податкового агента платника податку - орендодавця щодо його доходу
від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення,
земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

Таким
чином, в даному випадку вимога цього підпункту не може застосовуватися до суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1.

Між нерезидентом ОСОБА_3. та СПД
-фізичною особою ОСОБА_1. був укладений договори оренди приміщення від 22.08.2005 р. та від 22.07.2006 р. Предметом
даних договорів є строкове оплатне користування приміщенням за адресою м.
Феодосія, вул.. 3-го кавалерійського корпусу, 5-а (п.1 ст. 1 Договорів). Вартість оренди складає 1000,00 грн. на
місяць (п. 1 ст. 3 Договорів).

Пункт
1.15 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»визначає, що
податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений
підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи,
які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування
іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та
подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також
нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

В
розумінні даного пункту позивач є податковим агентом по відношенню до
нерезидента ОСОБА_3.

Відповідно
до п.п. 8.1.1. п. 8.1 ст. 8 Закону № 889-IV, податковий агент, який нараховує
(виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок
від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку,
визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Оподаткування доходу від надання нерухомості в оренду
(суборенду) здійснюється згідно п. 9.1 ст. 9 Закону № 889-IV. Підпунктом
9.1.5 пункту 9.1 ст. 9 цього Закону передбачено, що доходи, зазначені у цьому пункті кінцево
оподатковуються при їх виплаті за їх рахунок.

Як
встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, позивачем протягом
періоду, який перевірявся (з 08.07.2005 р. по 30.09.2006 р.) доход нерезиденту
ОСОБА_3. у розмірі 12000, 00 грн. не нараховувався та не сплачувався. Дарування
будь -яких благ на користь зазначеного
нерезидента суб'єктом підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1. не здійснювалося.

Згідно з п.п. «а»п.19.2 ст. 19 Закону
№ 889-IV, особи, які відповідно до цього Закону мають статус податкових
агентів, зобов'язані своєчасно та
повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету
податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та
оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок.

Таким
чином, законодавець встановлює, що
податковий агент нараховує, утримує та
сплачує на користь платника податку та оподатковується до або під час
такої виплати та за її рахунок. Як вже зазначалося вище, позивачем такі виплати
не здійснювалися.

Таким
чином, суд приходить до висновку, що податковими органами зроблено помилковий висновок про порушення позивачем
п.п. «а» п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

З
урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що відповідач прийняв
податкове повідомлення -рішення, яке не відповідає чинному законодавству
України.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС
України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;

3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з
урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та
заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС
України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Всупереч наведеним вимогам
Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним
рішення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 94 КАС України,
якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова
особа).

Згідно Прикінцевих та перехідних
положень КАС України до набрання
чинності законом, який регулює порядок сплати і розмір судового збору, розмір
цього збору за подання позовів немайнового характеру визначається відповідно до
пп. „б” п.1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”, тобто
-3,40 грн.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 9, 69-71, 94, 97, 158-163 КАС України, адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити .

2.Визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення винесене Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Києва від 01.02.2007 р. № 94/17-06.

3. Присудити на користь суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3,40
грн. судового збору з місцевого бюджету України.

На
підставі викладеного керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства України,
суд

П О С Т А Н О В И В:

Постанова
відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Головуючий -
суддя
Добрянська Я.І.