Справа № 2а-105/2007
Суддя: Фатєєва Н.І.
Дата ухвалення: 2007-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-105 2007рік
ПОСТАНОВА

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня
2007року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді
Фатєєвій Н.І. при секретарі - Єськовій О. В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Харкові адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Харківського Національного Університету внутрішніх справ про
поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1,
звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати наказ Харківського
Національного Університету внутрішніх справ (далі ХНУВС) від 29 грудня 2005
року № 2685 та поновити його на роботі в Харківському Національному
Університеті внутрішніх справ на посаді доцента кафедри спеціальної та фізичної
підготовки 4-6 факультетів, посилаючись
на те, що вищезазначеним наказом в.о.
ректора Університету ОСОБА_2 його звільнено з органів Внутрішніх Справ України
з формулюванням „ За систематичні порушення вимог п.2 Дисциплінарного статуту
ОВС України та Етичного кодексу працівника ОВС України ". В якості
обґрунтування причини звільнення у вищевказаному наказі зазначено, що проведеним службовим розслідуванням за
рапортом начальника кафедри спеціальної та фізичної підготовки 4-6 факультетів
капітана міліції ОСОБА_3від 15.12.2005 року встановлено, що він грубо порушив вимоги Дисциплінарного
статуту ОВС України та Етичного кодексу працівника ОВС України, а також,
що наказом ХНУВС від 05.11.2005 року йому оголошено сувору догану.
Позивач вважає, що наказ ХНУВС від
29.12.2005 року № 2685 виданий з порушенням вимог законів та підлягає
скасуванню.

В ході
судового розгляду позивач та його представник уточнили позовні вимоги та
просили скасувати наказ Харківського Національного Університету внутрішніх
справ від 29.12.2005 року № 2685 і поновити його, ОСОБА_1,
на роботі в ХНУВС на посаді доцента кафедри спеціальної та фізичної
підготовки зі спеціальним званням підполковник міліції з виплатою заробітної
плати з усіма надбавками та виплатами (оклад,
виплати за спеціальне звання,
виплати за вислугу років, стовідсоткова
надбавка, надбавка за особливі умови
служби, надбавка за спортивне
звання, виплата за наукову ступень, пенсійна надбавка, виплата за безперервну службу та премії 33, 3
%), зобов'язати ХНУВС сплатити йому
заробітну платню за вимушений прогул з усіма надбавками в повному обсязі за
період з дня звільнення до дати поновлення на роботі, враховуючі,
що заробітна плата за цей період неодноразово збільшувалась (а саме, оклад,
виплати за спеціальне звання,
виплати за вислугу років,
стовідсоткова надбавка, надбавка
за особливі умови служби, надбавка за
спортивне звання, виплата за наукову
ступень, пенсійна надбавка, виплати за безперервну службу та премії 33, 3
%), зобов'язати відповідача сплатити
йому матеріальну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення на
оздоровлення в зв'язку із виходом до тарифної відпустки в 2005 році та
неодноразовими хворобами у цей період, зобов'язати відповідача
сплатити йому матеріальну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення
на оздоровлення та надати тарифну відпустку за 2006 рік, а також: зобов'язати відповідача перерахувати
йому вислугу років з урахуванням п.п.а) п.З Постанови Кабінету Міністрів
України № 393 від 17.07.1992 року „Про порядок обчислення вислуги років, призначення і виплати пенсій та грошової
допомоги особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" за період з
15 квітня 2005 року до поновлення на службі та перерахувати строкову службу

відповідно до
п.п. в) п. 3, п.4 зазначеної Постанови
Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року. Просили задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Представники
відповідача в судове засідання не з'явились,
хоча були повідомлені належним чином,
причини неявки суду не повідомили,
письмових заперечень до суду не надавали.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його
представника, дослідивши надані докази
по справі, дійшов наступного.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу
в Харківському Національному Університеті внутрішніх справ на посаді доцента
кафедри фізичної підготовки 4-6 факультетів зі спеціальним званням підполковник
міліції.

Наказом
виконуючого обов'язки ректора Харківського Національного Університету
внутрішніх справ генерал-майора міліції ОСОБА_2 від 29.12.05 року № 2685
позивача було звільнено з органів внутрішніх справ України з формулюванням: «за
систематичні порушення вимог пункту 2 Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України та етичного кодексу працівника органів внутрішніх
справ України».

Статтею
4 Кодексу законів про працю України передбачено, що законодавство про працю складається із
даного кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Такими актами
стосовно даної справи зокрема є: Постанова Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української РСР» від 29.07.1991 року № 114;
Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ Української РСР, затверджений указом Президії Верховної Ради
Української РСР 29.07.1991 року; Закон України «Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України»; Наказ Міністерства внутрішніх справ України
«Про затвердження Інструкції про порядок проведення атестування особового
складу органів внутрішніх справ України» від 22.03.2005 року № 181; Наказ
Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції про порядок
проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України» № 552;
Закон України «Про освіту» (cm. 12); Наказ Міністерства освіти України № 455 від
20.12.1993 року (п.13).

Дані
нормативні акти містять спеціальні норми стосовно правовідносин у галузі праці
для співробітників органів внутрішніх справ України, які були порушені відповідачем.

Відповідно
до cm. 5-1
Кодексу законів про працю України,
держава гарантує громадянам правовий захист від необгрунтованої відмови
у прийнятті на роботу і незаконного звільнення,
а також сприяння у збереженні роботи.

Засобом
реалізації даної гарантії є чітка правова урегульованість підстав та порядку
застосування дисциплінарної відповідальності зазначеним вище законодавчим
масивом.

Згідно
ч.2 cm.
149 Кодексу законів про працю України,
при обранні виду дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним
орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідачем
було порушено даний порядок, а саме було
призначено службове розслідування з порушеннями вимог п.п.10, 26,
27, 28 діючого на той час
Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.п.2,
7, 10, 11,
14, 15, 17, 18
Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх
справ України. Це знайшло свій вираз у застосуванні виду стягнення, що не відповідає зазначеному у наказі
порушенню, неповному з'ясуванні обставин
того, що відбулось і таке інше, тобто наказ не містить конкретних доводів
звільнення ОСОБА_1

Окрім
низки зазначених порушень відповідачем було грубо порушено вимоги ч. 3 ст. 40 Кодексу
законів про працю України, тобто
позивача було звільнено у період тимчасової непрацездатності, про яку відповідач був повідомлений (а.с.7).

Дана
позиція та порушення з боку відповідача підтверджуються також: Постановою
Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року „Про практику розгляду
судами трудових спорів ".

Крім
того, судом було оцінено і особу
позивача. Так, ОСОБА_1 26 разів
заохочувався керівництвом відповідача,
всі атестації проходив без зауважень,
підготував ЗО науково-методичних праць та інше. Дані обставини не були
враховані відповідачем під час видання оскаржуваного наказу, обрання виду дисциплінарного стягнення, проведенні службового розслідування. Надані
позивачем копії документів свідчать, що
між: ним та відповідачем склався конфлікт.

Викладене
вище дає суду підстави зробити висновок про незаконність та необґрунтованість
наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 29.12.2005
року №2685.

Згідно
вимог cm.
71 Кодексу Адміністративного судочинства України відповідач не доказав
правомірності прийнятого ним наказу щодо звільнення ОСОБА_1 з органів
внутрішніх справ України.

На підставі
викладеного та керуючись cm.cm.ll, 71, 86, 159,
160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства України,
ст.ст.4, 5-1, 40,
149, 232, 235 Кодексу законів про працю, Постановою Пленуму Верховного Суду України №
9 від 06.11.1992 року „Про практику розгляду судами трудових спорів
", -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати
наказ Харківського національного університету внутрішніх справ від 29.12.2005
року № 2685, поновити ОСОБА_1 на роботі
в Харківському національному університеті внутрішніх справ на посаді доцента
кафедри спеціальної фізичної підготовки зі спеціальним званням підполковник
міліції з виплатою заробітної платні із усіма надбавками та виплатами.

Зобов'язати
Харківський національний університет внутрішніх справ перерахувати ОСОБА_1
вислугу років із урахуванням пп. а) п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України №
393 від 17.07.1992 року „Про порядок обчислення вислуги років, призначення і виплати пенсій та грошової
допомоги особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" за період з
15 квітня 2005 року до поновлення на службі,
та перерахувати строкову службу відповідно до пп. в) п. 3, п.4 Постанови Кабінету Міністрів України №
393 від 17.07.1992 року „Про порядок обчислення вислуги років, призначення і виплати пенсій та грошової
допомоги особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей".

В
задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 -відмовити.

Постанова
може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через
Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі
відповідно до cm.
160 КАС України - з дня складання в повному обсязі оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.5 cm. 186 КАС України.