Справа № 2а-66/08
Суддя: Андрюшина Л.А.
Дата ухвалення: 2008-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-66/2008р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2008 року
Центрально - Міський районний суд м. Макіївки Донецької області в складі
: головуючого судді Андрюшиної
Л.А.,

при
секретарі Ковальовій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Макіївки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до Управління праці та
соціального захисту населення Центрально-Міської районної адміністрації
Макіївської міської ради про визнання
відмови неправомірною та стягнення недоотриманих сум щорічної
одноразової допомоги за 2004-2008 роки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до Управління праці
та соціального захисту населення Центрально-Міської районної адміністрації
Макіївської міської ради про визнання неправомірною відмову відповідача щодо
сплати одноразової грошової допомоги та стягнення недоотриманих сум щорічної
допомоги за 2004-2008 роки, мотивуючи свої вимоги тим, що він є інвалідом 2-ї
групи внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС , має статус інваліда війни та має право на отримання
щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком. Однак, всупереч вимогам діючого законодавства, належна йому
щорічна грошова допомога у 2004-2008 роках виплачувалась в неповному обсязі. Так, розмір
мінімальної пенсії за віком у 2004-2007 роках
складав: з 01.12.2003 року по 31.08.2005
року-
295 грн.; з 01.04.2005
року - 290 грн.;
у 2006 році - 375грн.; у 2007 році - 420грн.; у 2008 році
- 481грн.. Таким чином, відповідач відповідно до Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
зобов"язаний був виплатити йому разову грошову допомогу за 2004-2008 роки у
таких розмірах : в 2004 році - 205 грн. х 8 = 1640 грн.; в 2005 році - 290 грн. х 8 = 2320 грн.; в 2006 році - 375грн. х 8 = 3000грн.; в 2007 році - 420 х 8 = 3360 грн.; в 2008 році - 481 х
8 = 4120грн.
Але фактично за цей період виплати здійснювалися у таких розмірах : в 2004 році - 260грн.; в 2005 році - 330грн.; в 2006 році -
330грн.; в 2007 році
- 360 грн.; в 2008 році - 400грн.. Вважає, що загальний розмір не доплаченої йому, як інваліду війни ,
щорічної одноразової допомоги, передбаченої Законом, становить 12760грн., у
зв'язку з чим він звернувся до відповідача з проханням виплатити йому вказану
допомогу у розмірах, встановлених законом, але отримав відмову з посиланням на
норми Законів України «Про державний бюджет України» та постанови КМУ. За захистом своїх порушених прав він
вимушений звернутися до суду і просить визнати неправомірною відмову відповідача
у виплаті йому, як інваліду війни 2-ї групи, щорічної разової допомоги за
2004-2008 роки в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, а також стягнути
на його користь недоплачену йому, як інваліду війни 2-ї групи, щорічну разову
допомогу за 2004-2008 роки в розмірі 12760грн.та зобов”язати відповідача в
подальшому виплачувати щорічну грошову допомогу у розмірах, визначених Законом
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.

Позивач ОСОБА_1. у
судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд визнати неправомірною відмову
відповідача у виплаті йому, як інваліду війни 2-ї групи, щорічної разової
допомоги за 2004-2008 роки в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, а
також стягнути на його користь недоплачену суму щорічної разової допомоги за
2004-2008 роки в загальному розмірі 12760грн. та зобов”язати відповідача в
подальшому виплачувати йому щорічну грошову допомогу у розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком.

Представники відповідача - Управління праці та
соціального захисту населення, які діють на підставі довіреностей, позовні
вимоги не визнали та суду пояснили , що
позивач ОСОБА_1. дійсно є інвалідом 2-ої групи , внаслідок захворювання
пов'язаного з ліквідацією аварії на ЧАЕС і має право на отримання щорічної
грошової допомоги до 5 травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.
Однак, на підставі ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» роз”яснення порядку застосування закону провадиться у
Порядку, визначеному КМУ, рішення якого є обов”язковими для виконання місцевими
органами виконавчої влади та іншими. Фінансування витрат, пов”язаних з
реалізацією цього закону здійснюється за рахунок державного бюджету. Відповідно
до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України
визначається будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.
Законами України «Про державний бюджет України» на відповідні роки передбачена
виплата щорічної одноразової допомоги відповідно до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» для інвалідів війни 2-ї групи
у розмірі - 260 грн., в 2005 році - 330 грн., в 2006 році - 330 грн., в 2007
році - 360 грн.. В 2008 році згідно ст. 1 Постанови №183 Кабінету Міністрів України
від 13.03.2008 року "Про розміри разової грошової допомоги, що
виплачується в 2008 році", розмір такої допомоги передбачений у сумі 400
грн., а тому позивачеві була виплачена разова грошова допомога у
розмірах, встановлених на відповідні роки Законами України “Про Державний
бюджет України“ та постановою КМУ, в зв'язку з чим просять відмовити позивачеві
у задоволені позову .

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника
відповідача та дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав .

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1. є інвалідом війни
2-ої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для
ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 , виданим 28.08.1996 року/а.с.9 оборот/.

У
відповідності до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" позивач має право на щорічну (до 5 травня
поточного року) разову грошову допомогу у розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком.

12.05.2008
року позивач звертався до відповідача з
письмовою заявою щодо проведених йому виплат щорічної допомоги за період
2005-2008 роки та з проханням провести доплату недоотриманих сум за ці роки
/а.с.6/. Але на цю заяву він отримав відповідь щодо виплати йому грошової
допомоги відповідачем лише за 2008 рік, з посиланням на ст. 1 Постанови № 183
КМУ від 13.03.2008 року “Про розмір разової грошової допомоги, яка виплачується
в 2008 році “/а.с.7/.

Судом встановлено, що спору про право на отримання
щорічної разової грошової допомоги до 5 травня між сторонами немає і спір виник
тільки про розмір вказаних виплат за період 2004-2008рр..

Фінансування
витрат, пов"язаних з введенням в дію Закону "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", відповідно до ст. 17 здійснюється за
рахунок коштів державного та міського бюджетів, а виплата разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ст.ст. 12-16 вказаного Закону.
Згідно з вимогами ст. 17-1 Закону виплати здійснюють органи праці та
соціального захисту населення. Таким чином, на відповідача покладений
обов"язок здійснення виплати разової грошової допомоги саме в розмірах,
передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту".

Відповідно
до ч.2 ст. 19 Конституції України орагни державної влади та органи місцевого
самоврядування , їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі , в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно
довідки Управління праці та соціального захисту населення Центрально-Міської
районної адміністрації Макіївської районної ради, у відповідності до ст. 44
Закону України “Про Державний бюджет України
на 2004 рік” за рахунок коштів держбюджету виплата одноразової допомоги до Дня
Перемоги була
передбачена інвалідам війни 2-ї групи у розмірі 160грн..
Відповідно до ст. 34 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005
рік" за рахунок коштів із державного бюджету виплата разової допомоги до
Дня Перемоги передбачена інвалідам війни 2-ї групи у розмірі 330грн.; ст. 30
Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" розмір
разової допомоги до Дня Перемоги передбачений інвалідам війни 2-ї групи у сумі
330грн.; ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007
рік" виплата разової допомоги передбачена інвалідам війни 2-ї групи у
розмірі 360грн.. Згідно ст. 1 Постанови КМУ від 13.03.2008 року “Про розмір
разової грошової допомоги, яка виплачується в 2008 році відповідно до Закону України
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” у 2008 році виплата разової грошової допомоги
здійснюється для інвалідів війни 2 групи у розмірі 400грн.. Як встановлено
судом, саме
у зазначених розмірах позивач і отримав, а відповідач виплатив разову грошову
допомогу за період з 2004 по 2008 роки, що не спростовується сторонами.

Щодо виплат
спірної разової грошовох допомоги у 2004, 2007,2008 роках у розмірах
160грн.,360грн.та 400грн. відповідно, суд визнає зазначені виплати неправомірними
з огляду на наступне.

Так, розмір
мінімальної пенсії за віком станом на 05 травня відповідного року склав: у 2004 році - 92,45грн., Згідно Закону України “Про
загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” № 1058-1Vвід
09.07.2003року; у 2007 році-410,06грн. ; у 2008 році - 481грн..

Відповідно
до принципу верховенства права та законності - суд, при вирішенні справи
керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її
права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст та
спрямованість держави. Крім того, як роз"яснено постановою Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року "Про застосування
Конституції України при здійсненні правосуддя", - судам необхідно виходити
з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу /
акти Президента України, Постанови Верховної Ради України. Постанови та
розпорядження Кабінету Міністрів України/, підлягають оцінці їх відповідності
як Конституції України так і закону.

Таким чином , щодо виплати спірної грошової допомоги до 5
травня у 2004 році у розмірі 160грн., суд визнає зазначену виплату
неправомірною, оскільки Положення ст. 44 Закону України «Про Державний бюджет
на 2004 рік», відповідно до якої і була проведена виплата позивачеві, визнане
неконституційним на підставі рішення Конституційного Суду України №
20-рп/2004р. від 01.12.2004року. Тобто неправомірність дій відповідача по
виплаті ОСОБА_1. щорічної грошової допомоги у 2004 році у розмірі 160грн.,
встановлених ст. 44 Закону України “Про Державний бюджет на 2004рік”, а не в
розмірі 739,60грн. /92,45грн. х 8=739,60/ є очевидною, а тому з відповідача на
користь позивача слід стягнути недоотриману суму щорічної разової допомоги у
розмірі 579,60грн., виходячи з такого розрахунку : 739,60грн. - 160грн. =
579,60грн..

Щодо виплати спірної грошової допомоги у 2007 році у
розмірі 360грн., суд також визнає зазначені виплати неправомірними , оскільки
Пунктом 1 Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року
у справі № 1-29/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України
(неконституційними), деякі положення Закону України "Про Державний бюджет
України на 2007 рік", у тому числі і положення п. 13 ст. 71, яким зупинено
на 2007 рік дію частини 5 статей 12, 13, 14 та 15 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині
визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги.

Враховуючи зазначене виплата щорічної разової допомоги до
5 травня , здійснена відповідачем за 2007 рік у розмірі 360грн. є такою, що
порушує норми спеціального закону.

Згідно
положення ст. 28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне
пенсійне страхування" в редакції, яка діяла на момент спірної виплати,
мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Суму
прожиткового мінімуму на 2007 рік на одну особу, яка втратила працездатність, в
розрахунку на місяць встановлено Законом України "Про Державний бюджет України
на 2007 рік" у розмірі 406 грн. з 01.04.2007 року по 30.09.2007 року. При
цьому ст. 62 цього Закону встановлено, що для визначення мінімального розміру
пенсії за віком відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" з 01
квітня та з 01 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб,
які втратили працездатність, визначений абзацом п"ятим ч. 1 цієї статті,
збільшений на один відсоток. Таким чином, мінімальний розмір пенсії за віком
станом на 01.04.2007 рік складав 410,06грн..

Отже, розмір щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня за 2007 рік, який повинен бути виплачений позивачеві
складає : 410,06 грн. х 8 = 3280,48грн..
Замість передбачених за Законом восьми мінімальних пенсій за віком , а саме
3280,48грн., позивачеві було виплачено лише 360 грн.. Тобто недоплачена сума
допомоги за 2007 рік складає 3280,48 грн. - 360 грн. = 2920,48грн..

Разом з тим
, відповідачем була здійснена виплата щорічної грошової допомоги до 5 травня
позивачеві ОСОБА_1. у 2008 році у розмірі 400грн., передбаченому Постановою КМУ
№ 183 від 13.03.2008 року. Тобто зазначеною Постановою всупереч Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", який встановив розмір щорічної разової
допомоги як величину , кратну відносно до розміру мінімальної пенсії за віком,
визначеної Законом на час здійснення виплати, КМУ встановив конкретні розміри
такої допомоги в твердій грошовій сумі й, зокрема для інвалідів війни 2-ї
групи-400грн.. Суд вважає, що це порушує норми спеціального Закону, а тому ,
виходячи із загальних засад пріоритетності Законів над урядовими нормативними актами при
вирішенні даного спору підлягає застосуванню ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а не Постанова
КМУ.

Таким чином
, суд прийшов до висновку, що відмову відповідача у виплаті позивачеві щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
за 2008 рік, слід також визнати неправомірною. Мінімальний розмір пенсії за
віком станом на 01.04.2008року складав 481грн.. Таким чином, розмір щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік, який повинен бути виплачений
позивачеві складає : 481грн. х 8 = 3848грн.. Замість передбачених за Законом
восьми мінімальних пенсій за віком, а саме 3848грн., позивачеві було виплачено
лише 400грн.. тобто недоплачена сума допомоги за 2008рік складає 3448грн./
3848грн. - 400грн. = 3448грн./.

Стосовно
виплат, що здійснені відповідачем у 2005 - 2006 роках у розмірах, передбачених
Законом України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та Законом
України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", то суд вважає
такі виплати правомірними, оскільки наявність статей Законів України "Про
Державний бюджет на 2005рік" та "Про Державний бюджет на
2006рік", встановлюють розміри щорічної разової грошової допомоги до 5
травня, які не визнані неконституційними, доводить правомірність застосування
зазначених норм відповідачем при виплаті спірної допомоги за вищезазначені роки
, в зв"язку з чим в задоволені позову в цій частині позивачеві слід
відмовити .

Що
стосується вимог позивача в частині зобов"язання відповідача в подальшому
виплачувати йому щорічну разову грошову допомогу до 5 травня , як інваліду 2-ї групи
у розмірі 8-мі мінімальних пенсій за віком, виходячи з її розміру на
відповідний рік, суд вважає, що ці вимоги не можуть бути задоволені судом,
оскільки Кодексом адміністративного судочинства України передбачено
відновлювати лише порушені права громадян, а не ті , які можуть бути порушені в
майбутньому.

Враховуючи
наведене , на підставі наданих та оцінених доказів , суд дійшов до висновку про
необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ., а саме: слід
визнати неправомірною відмову відповідача щодо сплати позивачеві одноразової грошової допомоги до 5
травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за 2004,2007,2008 роки та стягнути
недоотримані суми за цей період. В частині позовних вимог щодо стягнення
недоотриманих сум одноразової грошової допомоги за період 2005-2006роки у
розмірі восьми мінімальних пенсій , а також зобов»язання в подальшому проводити
виплати щорічної грошової допомоги у
розмірах, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», позивачеві слід відмовити за необґрунтованістю .

Керуючись ст.ст. 8,9,10,11, 69-72,86,
158-163,167,185,254,255 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом
України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», Законом України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік», Рішенням Конституційного Суду України №
36-рп/2007 р. від 09.07.2007 року, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального населення
Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Управління праці та
соціального населення Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської
міської ради в виплаті ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком за 2004,2007,2008 роки.

Стягнути з Управління праці та соціального населення
Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради на користь
ОСОБА_1недоотримані суми щорічної разової допомоги до 5 травня за 2004 рік у
розмірі 579,60грн., за 2007 рік у розмірі 2920,48 грн., за 2008 рік у розмірі
3448грн..

В частині позову ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального населення Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської
міської ради про стягнення недоотриманих сум одноразової грошової допомоги за
2005-2006 роки у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та зобов”язання
відповідача в подальшому виплачувати йому щорічну разову грошову допомогу до 5
травня, як інваліду 2-ї групи у розмірах встановлених в ч.5 ст. 13 Закону
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного
суду через суд першої інстанції, шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня складання постанови в повному
обсязі і подачі після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку
ч.5 ст. 186 КАС України .

Постанова надрукована в 1-му екземплярі в нарадчій
кімнаті

Суддя Л.А. Андрюшина