Справа № К-37909/06
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2008-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2008 року м.
Київ

Вищий
адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого
судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Бившевої Л.І., Костенка М.І., Ланченко Л.В.,
Шипуліної Т.М.

при секретарі Коваль Є.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні

касаційні скарги Золотоніської об'єднаної державної податкової інспекції
Черкаської області та

державного підприємства «Златодар»

на постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду
від 14.11.2006р.

у справі № 07/5358А господарського суду міста Києва

за позовом державного підприємства «Златодар»

до Золотоніської
об'єднаної державної податкової інспекції

за участю прокурора Черкаської області

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Черкаської області від
20.03.2006р. в задоволенні позову про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень Золотоніської ОДПІ від 30.11.2005р. № 913//1 про
визначення державному підприємству «Златодар» податкового зобов'язання за
платежем з податку на прибуток у загальній сумі 3 120 050,00 грн., в тому числі
1 526 700,00 грн. - основний платіж, 1 593 350,00 грн. - штрафні санкції, та
від 30.11.2005р. № 915//1 про визначення вказаному підприємству
податкового зобов'язання за платежем «частина прибутку /доходу/
господарських організацій, що вилучається до бюджету» у сумі 157 590,00 грн., в
тому числі - 121 220,00 грн. - основний платіж, 36 370,00 грн. - штрафні
санкції, відмовлено.

Постанова господарського суду вмотивована посиланням на
наявні в матеріалах справи письмові докази, які спростовують доводи позивача
про придбання приватним підприємцемОСОБА_1 у ТОВ «Торгмаш Ко» та відповідно
позивачем у ОСОБА_1. 5000 тонн пшениці, а відтак підтверджують висновок
контролюючого органу, викладений в акті перевірки від 12.09.2005р. № 399, про
порушення позивачем підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, підпункту 5.2.1 пункту
5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» внаслідок заниження у 2004 році, І кварталі 2005 року
валового доходу на суму 3 532,00 тис. грн. та завищення валових витрат на суму
2634,3 тис. грн. з врахуванням суми помилки 905,6 тис. грн., самостійно
виправленої позивачем у ІІ, ІІІ кварталах 2004 року та І кварталі 2005 року
шляхом збільшення валових доходів та відповідного зменшення валових витрат.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення від 30.11.2005р. № 913//1 на всю
суму податкового зобов'язання, визначену в ньому до сплати, суд виходив з тієї
обставини, що позивач доводів в спростування інших, ніж вказаного вище,
порушень, які стали фактичною підставою для визначення позивачу податкового
зобов'язання згідно названого податкового повідомлення-рішення, не наводив.

Обов'язок позивача зі сплати до державного бюджету
частини прибутку /доходу/ за ІV
квартал 2004 року у сумі 121 220,00 грн. /без штрафних санкцій/ обґрунтований судом посиланням на статтю 72 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» та пункт 2 постанови
Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку і нормативу відрахування
до загального фонду Державного бюджету України частини прибутку /доходу/
господарськими організаціями за результатами фінансово-господарської діяльності
у 2003 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2004 році»
від 30.03.2004р. № 405.

Постановою Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 14.11.2006р. постанову господарського суду Черкаської
області від 20.03.2006р. частково скасовано та в скасованій частині прийнято
нове рішення про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від
30.11.2005р. № 915//1.

Постанова суду апеляційної інстанції в частині вимог про
визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 30.11.2005р. №
913//1 вмотивована посиланням на ті ж підстави, з яких виходив і суд
першої інстанції при визнанні нечинним цього податкового повідомлення-рішення.

Задоволення позову про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення від 30.11.2005р. № 915//1 обґрунтоване тим, що
встановлений статтею 72 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004
рік» платіж, щодо якого позивачу направлене вказане податкове
повідомлення-рішення, не передбачений Законом України «Про систему
оподаткування» або іншими законами з питань оподаткування, а тому відповідно до
статті 1 останнього з названих Законів вимога контролюючого органу стосовно його
сплати позивачем є незаконною.

В касаційній скарзі Золотоніська ОДПІ просить скасувати
постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від
14.11.2006р. та залишити в силі постанову господарського суду Черкаської
області від 20.03.2006р., посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції
статті 72 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» та пункту 2
постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку і нормативу
відрахування до загального фонду Державного бюджету України частини прибутку
/доходу/ господарськими організаціями за результатами фінансово-господарської
діяльності у 2003 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у
2004 році» від 30.03.2004р. № 405.

В касаційній скарзі ДП «Златодар» просить скасувати
ухвалені у справі судові рішення в частині відмови в задоволенні позову про
визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 30.11.2005р. №
913//1 та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову,
вважаючи, що валові витрати позивача підтверджені платіжними та іншими
документами, недійсність яких судом не визнана.

Перевіривши правильність застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної
оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційні скарги Золотоніської ОДПІ та ДП «Златодар»
не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що фактичною підставою для визначення
державному підприємству «Златодар» податкового зобов'язання з податку на
прибуток згідно податкового повідомлення-рішення від 30.11.2005р. №
913//1 слугував висновок контролюючого органу, викладений в акті про
результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства ДП «Златодар» за період з 01.01.2004р. по
31.03.2005р. від 12.09.2005р. № 399, про порушення вказаним підприємством
підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, підпунктів 5.2.1, 5.2.8 пункту 5.2,
підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5, підпункту 8.2.1 пункту 8.2 статті 8 Закону
України «Про оподаткування прибутку підприємств» внаслідок заниження податку на
прибуток на 1575,40 тис. грн., в тому числі на 1541,58 тис. грн. за операцією з
придбання 5000 тонн пшениці, відтвореною в бухгалтерському обліку позивача без
підтвердження її розрахунковими, платіжними та іншими документами.

Позивач просив зазначене податкове повідомлення-рішення
визнати нечинним повністю при тому, що його доводи щодо розміру та підстав визначення
податкового зобов'язання згідно спірного податкового повідомлення-рішення
стосувалися лише оподаткування операції з придбання 5000 тонн пшениці, що не
відповідає вищезазначеному висновку контролюючого органу. Оцінка судами даної
обставини відповідає правильному застосуванню частини 1 статті 11, частини 1
статті 71 КАС України.

Заперечуючи проти правомірності податкового
повідомлення-рішення від 30.11.2005р. № 913//1, ДП «Златодар»
посилалося на те, що 5000 тонн пшениці на суму 3 499 980,00 грн. /з ПДВ/ були
придбані ним у І кварталі 2004 року у приватного підприємця ОСОБА_1. на
підставі договору купівлі-продажу від 22.05.2004р. № 14-б, накладної від
15.03.2004р. № 131, акту приймання-передачі від 15.03.2004р. та податкової
накладної від 15.03.2004р. № 131. Розрахунок за пшеницю між вказаними
суб'єктами господарювання відбувся 04.10.2005р., 27.10.2005р. та 11.11.2005р.
згідно платіжних доручень №№ 4736, 4955 та 5122 відповідно, в бухгалтерському
обліку за 2004 рік, І квартал 2005 року кредиторська заборгованість
передОСОБА_1 помилково обліковувалась позивачем як кредиторська заборгованість
перед ДП «Укррезерв».

Відповідач оспорював факт переходу права власності на
пшеницю вагою 5000 тонн з огляду на відсутність факту поставки зазначеного
товару, посилаючись на такі письмові докази:

довіреність
ЯЛД №465084 від 15.03.2004р., видану позивачем ОСОБА_3 на отримання від
приватного підприємця ОСОБА_1. 5000 тонн пшениці, бланк якої був замовлений до
друку у другому кварталі 2005р.;

витяг із
книги реєстрації довіреностей позивача, згідно якого довіреність ЯЛД №465084
була видана позивачем ОСОБА_3 14 вересня 2005р., тобто після закінчення
відповідачем документальної перевірки позивача;

журнал
обліку товарно-матеріальних цінностей, які ввозяться на територію позивача,
починаючи з 10.02.2004р., в якому ввезення на територію ДП «Златодар» пшениці
від приватного підприємця ОСОБА_1. чи ТОВ «Торгмаш Ко" протягом
березня-травня 2004р. не зареєстровано;

укладений
приватним підприємцем з ТОВ «Торгмаш Ко» в особі його директора ОСОБА_2 договір
від 03.03.2004р. №11-03 на проведення товарообмінної бартерної операції 5000
тонн пшениці на 5000 м. куб. брусу соснового;

лист
управління головного управління МВС України в м. Києві від 17.02.2006р.
№9/1-вх.901, в якому повідомляється, що ТОВ „Торгмаш" Ко'" до відділу
дозвільної системи УАСМ ГУМВС України в м. Києві з питання отримання дозволу на
виготовлення печаток чи штампів не зверталося;

лист ДПІ
у Голосіївському районі м. Києва від 19.10.2005р. №16964/7/10-211, з якого вбачається,
що ТОВ «Торгмаш Ко» перебуває на обліку в податковій інспекції з 08.07.1997р.,
за адресою, за якою це товариство було зареєстроване, воно не знаходиться, не
звітує, останній звіт подало за січень 2000р., податок на додану вартість не
нараховувало і не сплачувало, картки по особовому рахунку з податку на додану
вартість йому не відкривалися.

Допитана
у засіданні суду свідок ОСОБА_2 заперечила свою причетність як до ТОВ «Торгмаш
Ко», так і до укладання та виконання з приватним підприємцемОСОБА_1 договору
від 03.03.2004р. №11-03 на проведення товарообмінної бартерної операції, до
складання і підписання товарної накладної від 03.03.2004р. №142, податкової
накладної від 03.03.2004р. №142 та документів на отримання від приватного
підприємця ОСОБА_1 соснового брусу і акту звірки взаєморозрахунків з ним;
повідомила про крадіжку у неї паспорта та звернення у зв'язку з цим до міліції.

Суди попередніх інстанцій дали вірну юридичну оцінку
вказаним доказам, правильно встановили факт відсутності операції з поставки
позивачу приватним підприємцемОСОБА_1 5000 тонн зерна пшениці та застосовували
до спірних правовідносин підпункт 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, підпункт 5.2.1
пункту 5.2, підпункт 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Судами також встановлено, що податковим
повідомленням-рішенням від 30.11.2005р. № 915//1 державному
підприємству «Златодар» визначено податкове зобов'язання за платежем з кодом
бюджетної класифікації «частина прибутку /доходу/ господарських
організацій, що вилучається до бюджету» у сумі 157 590,00 грн., в тому числі -
121 220,00 грн. - основний платіж, 36 370,00 грн. - штрафні санкції.

Правовою підставою визначення позивачу зобов'язання по
зазначеному платежу вказана стаття 72 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2004 рік» та пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Порядку і нормативу відрахування до загального фонду Державного
бюджету України частини прибутку /доходу/ господарськими організаціями за
результатами фінансово-господарської діяльності у 2003 році та щоквартальної
фінансово-господарської діяльності у 2004 році» від 30.03.2004р. № 405.

Статтею 72 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» встановлено, що державні і
казенні підприємства та їх об'єднання сплачують за результатами
фінансово-господарської діяльності 2003 року та щоквартальної
фінансово-господарської діяльності у 2004 році до загального фонду Державного
бюджету України частину прибутку (доходу). Норматив і порядок відрахування
частини прибутку (доходу), визначеної цією статтею, встановлюються Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до вказаної статті постановою Кабінету
Міністрів України від 30.03.2004р. № 405 затверджено «Порядок і норматив
відрахування до загального фонду Державного бюджету України частини прибутку
(доходу) господарськими організаціями за результатами фінансово-господарської
діяльності у 2003 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у
2004 році».

Пунктом 2
зазначеного Порядку передбачено, що відрахування частини прибутку (доходу)
провадяться, зокрема державними, у тому числі
казенними, підприємствами та їх об'єднаннями у розмірі 15 відсотків чистого
прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами)
бухгалтерського обліку.

Позивач є державним підприємством, підпорядкованим
Державному комітету України з державного матеріального резерву /а.с.8, т. 1/.

Згідно підпункту 3 пункту 1 статті 14 Закону України «Про
систему оподаткування» до загальнодержавних податків належить податок на
прибуток підприємств, у тому числі дивіденди, що сплачуються до бюджету
державними некорпоратизованими, казенними або комунальними підприємствами.

За визначенням пункту 1.9 статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» до дивідендів прирівнюється платіж, який
здійснюється державним некорпоратизованим, казенним чи комунальним
підприємством на користь відповідно держави або органу місцевого самоврядування
у зв'язку з розподілом частини прибутку такого підприємства. При цьому наявність
чи відсутність прибутку, розрахованого згідно з правилами податкового обліку,
не може впливати на прийняття чи неприйняття рішення щодо нарахування
дивідендів.

З огляду на викладене, висновок суду апеляційної
інстанції про те, що відповідач не мав законодавчих підстав для визначення
позивачу податкового зобов'язання у вигляді частини прибутку /доходу/, що
відраховується до державного бюджету у розмірі 15 % від суми прибутку, є
помилковим.

Разом з цим відповідно до пункту 2 вищевказаного Порядку
частина прибутку, яка підлягає відрахуванню до загального фонду Державного
бюджету України, визначається з розрахунку 15% чистого прибутку, обчисленого
згідно з правилами бухгалтерського обліку.

Відповідно до пункту 37 Положення /стандарт/
бухгалтерського обліку 3 «Звіт про фінансові результати», затвердженого наказом
Мінфіну України від 31.03.1999р. № 87, зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 21.06.1999р. за № 397/3690 /з наступними змінами і доповненнями/,
чистий прибуток розраховується як алгебраїчна сума прибутку від звичайної
діяльності та надзвичайного прибутку, надзвичайного збитку та податків з
надзвичайного прибутку. При цьому під прибутком від звичайної діяльності в
цьому Положенні розуміється різниця між прибутком від звичайної діяльності до оподаткування
та сумою податків з прибутку /пункт 34/, а у статтях "Надзвичайні
доходи" і "Надзвичайні витрати" відображаються відповідно:
невідшкодовані збитки від надзвичайних подій (стихійного лиха, пожеж,
техногенних аварій тощо), включаючи затрати на запобігання виникненню втрат від
стихійного лиха та техногенних аварій, які визначені за вирахуванням суми
страхового відшкодування та покриття втрат від надзвичайних ситуацій за рахунок
інших джерел; прибутки або збитки від інших подій та операцій, які відповідають
визначенню надзвичайних подій, наведеному у цьому Положенні (стандарті) /пункт
35/.

Згідно частини 2 статті 11 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» фінансова звітність
підприємства (крім бюджетних установ, представництв іноземних суб'єктів
господарської діяльності та суб'єктів малого підприємництва, визнаних такими
відповідно до чинного законодавства) включає: баланс, звіт про фінансові
результати, звіт про рух грошових коштів, звіт про власний капітал та примітки
до звітів.

Відповідно до частини 1 статті 13 цього Закону звітним
періодом для складання фінансової звітності є календарний рік; проміжна
звітність складається щоквартально наростаючим підсумком з початку звітного
року в складі балансу та звіту про фінансові результати.

Взявши за базу обчислення частини прибутку, яка підлягає
сплаті до загального фонду Державного бюджету України, суму прибутку, отриману
позивачем за ІV
квартал 2004 року, без врахування при
цьому сум збитків, отриманих позивачем за результатами фінансово-господарської
діяльності за І, ІІ, ІІІ квартали 2004 року, ОДПІ тим самим порушила вимоги
наведених норм щодо визначення фінансового результату наростаючим підсумком, з
суми якого і слід виходити при обчисленні частини прибутку, яка підлягає сплаті
до загального фонду Державного бюджету України.

В підтвердження такого розуміння бази обчислення частини
прибутку, яка підлягає сплаті до державного бюджету, слугує редакція статті 65
Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», відповідно до якої частина прибутку (доходу) сплачується до Державного бюджету
України за результатами фінансово-господарської діяльності 2004 року (крім
результатів фінансово-господарської діяльності у 2004 році, з яких сплачено
частину прибутку (доходу) відповідно до статті 72 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2004 рік") та наростаючим підсумком
щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2005 році.

Отже, при незмінності суті платежу у вигляді частини
прибутку, що підлягає сплаті до державного бюджету, законодавець у зазначеній
статті чітко вказав про те, що за базу обчислення вказаного платежу береться
наростаючий підсумок фінансового результату за квартал, що фактично дає
підстави для висновку про існування такого же порядку визначення бази
обчислення вказаного платежу і в 2004 році.

Неправильне визначення Золотоніською ОДПІ бази обчислення
частини прибутку, що підлягає сплаті до загального фонду Державного бюджету
України, а відтак і самої суми податкового зобов'язання у вигляді частини
прибутку виключає правомірність податкового повідомлення-рішення від
30.11.2005р. № 915//1.

При правильному висновку суду апеляційної інстанції про
наявність підстав для задоволення позову в частині визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення від 30.11.2005р. № 915//1 постанова
суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін з мотивів, наведених в
цій ухвалі.

Керуючись ст.ст. 220, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Золотоніської об'єднаної державної
податкової інспекції Черкаської області та державного підприємства «Златодар»
залишити без задоволення, а постанову Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 14.11.2006р.- без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку,
передбачених статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий підпис Усенко
Є.А.

Судді підпис Бившева
Л.І.

підпис Костенко
М.І.

підпис Ланченко Л.В.

підпис Шипуліна
Т.М.

З оригіналом згідно

Відп. секретар Коваль Є.В.