Справа № 2а-149/07
Суддя: Сидоренко Ю.В.
Дата ухвалення: 2007-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2a-149/2007
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 червня 2007 року Василівський
районний суд Запорізької'області

у складі: головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Новак
Н.М.,

за участю представника відповідача - Чабана Ю.В.,

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту
населення Василівської районної державної адміністрації про стягнення
недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги учаснику війни,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернулася до Василівського районного суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації, в
якому зазначила, що вона є учасником війни, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_1, виданим 18.07.2005 року Василівським управлінням праці та
соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації
Запорізької області. Відповідно до ст.14 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» їй, як учаснику війни, щорічно до 9-го
травня повинна надаватися одноразова грошова допомога в розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком, але, в порушення Конституції України та вимог
вищевказаного Закону, щорічна грошова допомога їй виплачена не в повному
обсязі, лише в сумі 50 гривень. Просить стягнути з відповідача несплачену
відповідачем грошову допомогу за 2006 рік у розмірі 1027 грн.

В судове
засідання ОСОБА_1. не з'явилася, але надала суду заяву, в якій просить розглядати
справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає
на їх задоволенні.

Представник
відповідача - управління праці та соціального захисту населення Василівської
районної державної адміністрації Чабан Ю.В. позовні вимоги не визнав, суду
пояснив, що розмір щорічної грошової допомоги для ветеранів війни-учасника
війни встановлюється законами про державний бюджет на відповідний рік, а тому
залежить від бюджетних можливостей держави. Згодний з тим, що позивач дійсно
має право на одноразову щорічну допомогу та йому, відповідно до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як учаснику
війни, щорічно до 5-го травня повинна виплачуватися одноразова грошова допомога
в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Оскільки на такі виплати з
державного бюджету надходили суми не у достатній кількості, тому ОСОБА_1. у
2006 році було виплачено грошову допомогу частково, в межах коштів,
передбачених Законом України «Про державний бюджет на 2006 рік», у розмірі 50 грн.
Крім того, за 2006 рік виплата щорічної грошової допомоги не проводиться,
оскільки згідно Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» дія ч.5 ст.14
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
зупинена.

Вислухавши пояснення
представника відповідача, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та
дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

У відповідності
до ч.5 ст.14 Закону "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" щорічно до 5-го травня учасникам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

В судовому
засіданні встановлено, що позивач є учасником війни, що підтверджується
відповідним посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 18.07.2005 року Василівським
управлінням праці та соціального захисту населення Василівської районної
державної адміністрації Запорізької області., копія якого міститься в
матеріалах адміністративної справи (а.с.5).

Згідно вимог ч.5
ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» ОСОБА_1. має право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги
у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Право на
отримання ОСОБА_1. щорічної грошової допомоги у заявленому нею розмірі
відповідачем не оспорюється.

Фактично за 2006
рік призначена ОСОБА_1. грошова допомога здійснена на підставі Закону України
«Про державний бюджет за 2006 рік» та їй була виплачена щорічна грошова
допомога як учаснику війни в розмірі 50 грн., що відповідачем також не
оспорюється.

2

Відповідно до ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних
виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Згідно ч.2 ст. 17 Закону "'Про державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії" № 2017-Ш від
05.10.2000 р. основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом
існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

У відповідності до ст.2 цього ж Закону державні соціальні стандарти і
нормативи встановлюються саме з метою визначення механізму реалізації
соціальних прав та державних соціальних гарантій громадян, визначених Конституцією України. На основі соціальних
стандартів визначаються розміри основних соціальних
гарантій: мінімальних розмірів заробітної плати та пенсії за віком, інших видів
соціальних виплат і допомоги.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів
або внесення змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про
застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 року
Конституція України, як зазначено в її ст.8, має
найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді
конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого
закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції України і в усіх необхідних
випадках застосовувати Конституцію України як акт прямої дії.

Згідно ст.2 «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права та пільги, встановлені раніше законодавством України і
законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Відповідно
до ч.3 ст.2 даного Закону нормативні акти органів державної влади та органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, а також прирівняних до них, передбачені цим Законом,
є недійсними. Відсутність коштів на виплату грошової допомоги не позбавляє учасника бойових дій на таку допомогу.
Даним Законом не передбачено обмеження таких виплат наявністю певних
коштів чи фінансування.

Відповідно до ст.65 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006
рік» прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила
працездатність з 01.04.2006 року затверджений у розмірі - 359 грн.

Таким чином, сума недоплаченої щорічної грошової допомоги за 2006 рік, яка
підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_2, складає:

(359 грн. х3)-50 грн. = 1077 грн.-50 грн. = 1027 грн.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 46, 92, 95 Конституції
України, ст. ст. 2, 17 Закону України "Про державні
соціальні стандарти та державні соціальні гарантії"", ст.ст.
2,12,14,17,22 Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту", ст.ст. 4, 51, 87 Бюджетного
кодексу України, ст. ст. ЗО, 65 Закону України «Про Державний бюджет на 2006
рік». Постановою KM України № 279 від 13 березня 2002 року,
Постановою KM України № 425 від ЗІ березня 2003 року, Постановою KM України № 177 від 18 лютого 2004 року ст. ст. II, 71, 94, 159, 161, 162, 163, 167 КАС
України, п.2 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»
від 01.11.1996 року, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1до управління праці та соціального захисту
населення Василівської районної державної адміністрації про стягнення
недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги учаснику війни - задовольнити.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Василівської
районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1суму недоплаченої
одноразової грошової допомоги учаснику бойових дій за 2006 рік - 1027 (одну тисячу
двадцять сім) гривень.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження подано не було.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через Василівський районний суд
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дати її проголошення і подання після цього апеляційного скарги
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження,
з поданням її копії до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду або в
порядку ч.5 ст. 186 КАС України.