Справа № 22-а-606/2008
Суддя: Дугаренко О.В.
Дата ухвалення: 2008-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

11.11.2008

Справа
№ 22-а-606/08 Попередній № справи 2-а-133/08

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Дугаренко О.В.,

суддів Кучерука О.В.

секретар судового засідання Петрашова Ю.Б.

за участю представників сторін:

позивач: ОСОБА_1., паспорт НОМЕР_1,
виданий Гагарінським РВ УМВС України в м. Севастополі від 17.04.2008,

представник позивача: ОСОБА_2.,
посвідчення № НОМЕР_2,

відповідача: Шеремет В.М.,
довіреність № 4181/05 від 01.11.08,

третьої особи: ОСОБА_3.
паспорт НОМЕР_3, виданий Гагарінським РВ УМВС від 17.07.96,

розглянувши апеляційну скаргу
Гагарінської районної державної адміністрації м.Севастополя на постанову
Балаклавського районного суду
м.Севастополь (суддя Шашкіна В.А.
) від 16.07.08 у справі № 2-а-133/08

за позовом ОСОБА_1(АДРЕСА_2)

до Гагарінської районної державної адміністрації
м.Севастополя (пр. Жовтневої Революції 8,Севастополь,99058)

3-тя особа ОСОБА_3 (АДРЕСА_1)

про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Постановою Балаклавського районного
суду м. Севастополя від 16 липня 2008 року позов ОСОБА_1до Гагарінської районної державної адміністрації м.
Севастополя, 3-тя особа ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної шкоди, задоволено частково. Постановлено:
поновити ОСОБА_1на посаді ведучого спеціаліста служби по справах неповнолітніх
Гагарінської районної державної адміністрації м. Севастополя від 19 січня 2004
року. Стягнуто з Гагарінської державної
адміністрації м. Севастополя на користь ОСОБА_1за час вимушеного прогулу суму в
розмірі 21885,95 грн. Стягнуто з Гагарінської державної адміністрації м.
Севастополя на користь ОСОБА_1суму моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.
Стягнуто з Гагарінської державної адміністрації м. Севастополя на користь держави судовий збір в розмірі
17,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в
розмірі 07,50 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач 24 липня 2008 року подав заяву про апеляційне оскарження. Апеляційну
скаргу відповідач подав 13 серпня 2008 року.

У судовому засіданні, призначеному
на 11 листопада 2008 року, позивач та її представник заперечували проти задоволення
апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Представник
відповідача підтримав свою апеляційну скаргу. Третя особа, ОСОБА_3, підтримав
апеляційну скаргу відповідачам з підстав, викладених в ній.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що
позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з
позовною заявою до Гагарінської районної
державної адміністрації м. Севастополя, 3-тя особа ОСОБА_3, про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач з 16 вересня 1992 року працювала на посаді спеціаліста з охорони
дитинства та ведучим спеціалістом по справа неповнолітніх. 19 січня 2004 року
Гагарінською районною державною адміністрацією м. Севастополя було видано
розпорядження № 12 РА. Відповідно до вказаного розпорядження позивач була
звільнена з роботи за прогул без поважних причин, що передбачено пунктом 4 статті
40 Кодексу законі про працю України.

Колегія суддів встановила, що
підставою звільнення позивача з роботи стала відсутність її на роботі з 06 по
23 листопада 2003 року та 17 січня 2004 року. Представник відповідача у
судовому засіданні вказав, що на думку Гагарінської районної державної
адміністрації м. Севастополя у вказані дні позивачем було здійснено прогул,
тобто відсутність на роботі без поважних причин.

Однак, позивач пояснила, що в
період з 22 вересня 2003 року по 03 листопада 2003 року вона знаходилась у
щорічній черговій відпустці. Проте, на час відпустки вона захворіла та на
період хвороби взяла листок тимчасової непрацездатності, тобто з 15 жовтня 2003
року по 05 листопада 2003 року. Таким
чином, на думку позивачки, невикористана нею частина щорічної чергової
відпустки - 16 днів надається їй відразу після закінчення тимчасової
непрацездатності, тобто з 06 листопада 2003 року по 24 листопада 2003 року.

Також, позивач пояснила, що 24
листопада 2003 року (в останній день відпустки) до 31 грудня 2003 року позивач
була на лікарняному. Крім того, з 08 січня 2004 року по 16 січня 2004 року
позивач знову знаходилася на лікарняному.

Колегією суддів встановлено, що з
01 січня 2004 року по 07 січня 2004 року Гагарінською районною державною
адміністрацією було оголошено неробочі дні, відповідно до Розпорядження
Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2003 року № 773-р «Про перенесення
робочих днів у 2004 році». А отже, понеділок 05 січня 2004 року було перенесено
на 17 січня 2004 року (субота), що було робочим днем. Позивач по справ не
знала, що 17 січня 2004 року був робочим днем, та вийшла на роботу лише 19
січня 2004 року, та в цей же день її було звільнено з роботи.

Колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що неявку ОСОБА_1. на
роботу з 06 по 23 листопада 2003 року та 17 січня 2004 року не можна визнати
прогулом.

Колегія суддів вважає що відповідно
до положень пункту 1 частини 2 статті 11
Закону України «Про відпустки»щорічна відпустка повинна бути перенесена на
інший період або продовжена в разі: тимчасової непрацездатності працівника,
засвідченої у встановленому порядку. Як встановлено колегією суддів, 06
листопада 2003 року позивач надала Гагарінській районній державній
адміністрації м. Севастополя листок
тимчасової непрацездатності. Після чого, вона використала час відпустки,
протягом якого хворіла. 24 листопада 2003 року ОСОБА_1. знову отримала листок
тимчасової непрацездатності до 31 грудня 2003 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
з 01 січня 2004 року по 07 січня 2004 року в Гагарінській районній державній
адміністрації м. Севастополя були вихідні неробочі дні. З 08 січня 2004 року по
16 січня 2004 року позивач знову хворіла, а тому не могла дізнатися, що робочий
день 05 січня 2004 року переноситься на 17 січня 2004 року. Отже, неявка
позивача 17 січня 2004 року на роботу не можна вважати відсутністю на роботі
без поважної причини, тобто прогулом.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що відсутність позивача а роботі
17 січня 2004 року не є прогулом, а тому не може бути підставою для
звільнення позивача. Таким чином, колегія суддів вважає за можливе поновити
ОСОБА_1на роботі з 19 січня 2004 року по 05 квітня 2005 року (до досягнення нею
55-річного віку).

Колегія суддів вважає, що поновлюючи
позивача на роботі, необхідно стягнути з відповідача суму заробітної плати, що
мала отримати ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу. Порядок та розмір обчислення
середньої заробітної плати встановлено
Постановою Кабінетом Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995
року. Згідно з положенням вказаної
постанови, середня заробітна плата
нараховується за останні 2 місяці, що передують місяцю
звільнення працівника за роботи.

Як вбачається з матеріалів справи,
а саме з довідки Гагарінської районної державної адміністрації м. Севастополя ,
останні 2 місяці роботи позивача це серпень та вересень 2003 року. Протягом вказаних місяців позивач працювала
12 та 3 дні відповідно. Тоді як середньомісячна зарплата у вказані місяці складала б при повному
робочому місяці, а саме за серпень 2003
року оклад 110,00 грн., виплати за ранг 55,00 грн., премія 65,34 грн., вислуга
років 33,00 грн., всього 263,34 грн. За вересень 2003 року оклад 145,00 грн.,
виплати за ранг 55,00 грн., премія 108,00 грн., вислугу років 40,00 грн.,
всього 348,00 грн. Отже, середня
заробітна плата за останні 2 місяці складає (263,34 грн. +348,00 грн.):2=
305,67 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає
за необхідне вказати, що за час вимушеного прогулу на користь позивача має бути
стягнуто сума в розмірі 4323 грн. 04 коп.. а саме за 2004 рік: січень 2004 року (10 робочих
днів) -145,55 грн., лютий 2004 року -305,67 грн., березень 2004 року - 305,67
грн., квітень 2004 року - 305,67 грн., травень 2004 року - 305,67 грн., червень
2004 року - 305,67 грн., липень 2004 року - 305,67 грн., серпень 2004 року -
305,67 грн., вересень 2004 року - 305,67 грн., жовтень 2004 року - 305,67 грн.,
листопад 2004 року - 305,67 грн., грудень 2004 року - 305,67 грн., всього
3507,92 грн. За 2005 рік: січень 2005 року - 305,67 грн., лютий 2005 року -
305,67 грн., березень 2005 року - 305,67 грн., квітень 2005 року (три робочих
дні) -44,66 грн. Всього за 2004-2005 року сума заробітної плати складає 4323,04
грн.

Отже, всього за час вимушеного
прогулу на користь позивача має бути стягнута заробітна плата за період з 13
січня 2004 року по 05 квітня 2005 року, 4323 грн. 04 коп.

Крім того, судова колегія вважає за
необхідне застосувати індекс інфляції за період з 19 січня 2004 року по 05
квітня 2005 року наступним чином за 2004 рік: січень 2004 року (10 робочих
днів) -17,89 грн., грн., лютий 2004 року -37,59741 грн., березень 2004 року -
37,59741 грн., квітень 2004 року - 37,59741 грн., травень 2004 року - 37,59741
грн., червень 2004 року - 37,59741 грн., липень 2004 року - 37,59741 грн.,
серпень 2004 року - 37,59741 грн., вересень 2004 року - 37,59741 грн., жовтень
2004 року - 37,59741 грн., листопад 2004 року - 37,59741 грн., грудень 2004
року - 37,59741 грн., всього 431,46 грн. За 2005 рік: січень 2005 року
-31,48401 грн., лютий 2005 року - 31,48401 грн., березень 2005 року - 31,48401
грн., квітень 2005 року (три робочих дні) -04,49 грн. Всього за 2004-2005 року
сума інфляції складає 530,4 грн.

Рішенням суду першої інстанції
постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн. моральної
шкоди. Однак, колегія суддів вважає, що вказане стягнення є неправомірним.
Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право
на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушень її прав. Моральна
шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особам
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні її честі, гідності, а також
ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням
інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість
вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження
престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення
попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням
потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При
цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Позивач не надала суду апеляційної інстанції доказів, щоб підтверджували факти
приниження її честі, гідності та ділової репутації.

Таким чином, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, тоді як постанова суду
має бути скасована.

Керуючись статтями 195, 196,
пунктом 3 частини 1 статті 198, 202, частини 2 статті 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Гагарінської
районної державної адміністрації м.Севастополя задовольнити частково.

Постанову Балаклавського районного
суду м. Севастополя від 16.07.2008 у справі № 2-а-133/08 скасувати.

Прийняти
нову постанову.

Позов
ОСОБА_1задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді ведучого
спеціаліста служби по справах неповнолітніх Гагарінської районної державної
адміністрації м. Севастополя з 19 січня 2004 року по 05 квітня 2005 року.

Стягнути з Гагарінської районної
державної адміністрації м. Севастополя на користь ОСОБА_1 за час вимушеного
прогулу суму в розмірі 4323 грн. 04 коп.

Стягнути з Гагарінської районної
державної адміністрації м. Севастополя
на користь ОСОБА_1індекс інфляції в сумі 530 грн. 40 коп.

В
іншій частині позову відмовити.

Постанова
набирає законну силу з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту
проголошення.

Головуючий суддя
підпис
О.В.Дугаренко

Судді
підпис
О.В.Кучерук

З оригіналом згідно

Помічник судді
В.М.Фоменко