Справа № К-36463/06
Суддя: Гурін М.І.
Дата ухвалення: 2008-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

25 червня 2008 року м.
Київ

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

головуючого Ліпського
Д.В.

судді-доповідача Гуріна
М.І.

суддів Амєліна
С.Є.

Кобилянського М.Г.

Юрченка В.В.

розглянувши в порядку попереднього розгляду касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Мостиського районного суду Львівської області від 04.07.2006 року та
апеляційного суду Львівської області від 30.10.2006 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Мостиському районі Львівської
області про призначення пенсії за вислугу років, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
до управління Пенсійного фонду України у Мостиському районі Львівської області
про призначення пенсії за вислугу років.

Постановою Мостиського районного суду Львівської області
від 04.07.2006 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 30.10.2006 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями,
позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Мостиського
районного суду Львівської області від 04.07.2006 року та апеляційного суду
Львівської області від 30.10.2006 року, а у справі ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши застосування судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що
стаж роботи позивача як працівника освіти становить менше 25 років. У період
роботи в Золочівській середній школі № 4 вона з 06.03.1996 року по 17.07.1996
року, з 01.09.1997 року по 01.09.1998 року, з 01.09.1998 року по 31 08.1999
року та з 01.09.1999 року по 01.09.2000 року знаходилась у відпустках за
власний рахунок, всі з яких тривалістю більш як 15 днів.

Відповідно до пункту “е” статті 55 Закону України “Про
пенсійне забезпечення” право на пенсію за вислугу років мають працівники
освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального
стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Частиною другою статті 84 Кодексу законів про працю
України передбачено, що за сімейними обставинами та з інших причин працівнику
може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін,
обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом,
але не більше 15 календарних днів на рік. Така відпустка зараховується до
загального трудового стажу, який дає право на призначення пільгової пенсії.

Оскільки позивач знаходилася у відпустках за власний
рахунок більше 15 календарних днів, то управлінням Пенсійного фонду не
зараховано періоди даних відпусток до загального трудового стажу, який дає
право на призначення пенсії за вислугу років.

Доводи позивача про те, що Золочівська середня школа № 4
тимчасово припиняла навчання, а працівникам надавались відпустки за власний
рахунок у зв'язку з заборгованістю по виплаті заробітної плати вчителям,
документально підтверджені у судових засіданнях суду першої та апеляційної
інстанцій не були.

Таким чином, управлінням Пенсійного фонду України у
Мостиському районі Львівської області правомірно відмовлено позивачу у
призначенні пенсії за вислугу років.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства
України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального
чи процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку
про те, що при розгляді справи судами було допущено неправильне застосування
норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для
скасування рішень відсутні, а тому відхиляє касаційну скаргу і залишає судові
рішення без змін.

Керуючись статтями 220№, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Мостиського районного суду Львівської області
від 04.07.2006 року та апеляційного суду Львівської області від 30.10.2006 року
залишити без змін.

Ухвала є остаточною і не може бути оскаржена, крім
випадків, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий

(підпис)

Д.В. Ліпський

Судді

(підпис)

С.Є. Амєлін

(підпис)

М.І. Гурін

(підпис)

М.Г. Кобилянський

(підпис)

В.В. Юрченко

З оригіналом згідно

Відповідальний секретар І.М.
Міненко