Справа № 2-а-30/2007
Суддя: Компанієць О.В.
Дата ухвалення: 2007-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-30, 2007 рік.
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2007
року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого -
судді Компанійця О.В.

при секретарі
Кочетковій І.В.

з участю
представника відповідача Зубенка B.C.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Смілі справу за позо­вом ОСОБА_1до прокуратури Черкаської області про
визнання не­законними наказів прокурора Черкаської області та поновлення на
посаді,

встановив:

ОСОБА_1.
з 28 червня 1995 року працював слідчим прокуратури Городищенсь-кого району, а з
15 листопада 2000 року - слідчим прокуратури Корсунь-Шевченківського району
Черкаської області. Наказом прокурора Черкаської області № 121 від 5 червня
2006 року за неналежне розслідування кримінальної справи, що призвело до
виправдан­ня ОСОБА_2. за відсутністю в його діях складу злочину, недбале,
несумлінне став­лення до виконання службових обов'язків ОСОБА_1. було оголошено
догану. За ре­зультатами перевірки прокуратури Корсунь-Шевченківського району
наказом прокурора Черкаської області № 278 від 23 грудня 2006 року за неналежне
виконання службових обов'язків, недбале розслідування кримінальних справ,
порушення кримінально-процесуального законодавства при проведенні заяв і
повідомлень про злочини та приго­ди і веденні досудового слідства,
перекручування статистичної звітності, що в сукупності призвело до порушень
конституційних прав і свобод громадян, ОСОБА_1. було зві­льнено з займаної
посади. Оскільки ОСОБА_1. на час винесення наказу не працював у зв'язку із
хворобою, наказами № 14-к від 5 лютого і № 19-к від 19 лютого 2007 року дата
звільнення його з роботи була змінена на 19 лютого 2007 року. Із наказом № 19-к
він ознайомився 6 березня 2007 року.

Вважаючи, що він не вчиняв проступків, за які його притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, ОСОБА_1. 22 березня 2007 року оскаржив накази
Генеральному прокурору України. 13 квітня він одержав з Генеральної прокуратури
відмову у задово­ленні скарги і 23 квітня звернувся до суду з позовом про
визнання зазначених наказів не­законними, скасування їх, поновлення його на
роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В судовому
засіданні позивач підтримав позов повністю.

Представник відповідача просив відмовити в позові,
оскільки дисциплінарні стягнен­ня накладено законно, крім того, ОСОБА_1.
пропустив строк позовної давності.

Позов підлягає
до часткового задоволення з таких підстав.

Як вбачається з наказу прокурора Черкаської області № 121 від 5 червня 2006
року, ОСОБА_1. розслідував справу про обвинувачення ОСОБА_2. за ч. 2 ст. 364 КК
України. 6 травня 2006 року Миронівський районний суд Київської області
виправдав під­судного за відсутністю в його діях складу злочину. ОСОБА_1.
визнав, що розслідував цю справу, пред'явив обвинувачення ОСОБА_2. і склав
обвинувальний висновок. Оскільки Верховний Суд України залишив в силі вирок
щодо ОСОБА_2., суд вважає, що прокурор області мав всі підстави оголосити
ОСОБА_1. догану. Судом не встано­влено порушень порядку накладення цього
дисциплінарного стягнення.

Наказ прокурора Черкаської області № 278 від 23 грудня 2006 року винесено
за ре­зультатами перевірки прокуратури Корсунь-Шевченківського району, якою
виявлено чис­ленні порушення в роботі, за які 3 працівників прокуратури
притягнуто до дисциплінарної відповідальності. ОСОБА_1. звільнено з роботи за
такі порушення:

1. В книзі обліку заяв і повідомлень про злочини (КОЗП) за 2005 рік були
відсутні за­писи щодо результатів розгляду ним 31 заяви, по 5 заявах протягом 1
року 10 місяців не

прийняті
рішення. В 2006 році не прийняті рішення за фактами смерті ОСОБА_3.
(ІНФОРМАЦІЯ_1 року), ОСОБА_4. та ОСОБА_5. (23 січня) і ОСОБА_6. (З квітня).

2.
По 4 кримінальних справах (з 6, що перебувають в
провадженні прокуратури) ОСОБА_1. допущена невиправдана тяганина, досудове
слідство проводиться фор­мально, з грубим порушенням норм КПК. По справі за
фактом зловживань службовими особами СТОВ „Обрій-2000", порушеній 27
грудня 2005 року, слідчим виконано кілька слі­дчих дій і з 20 лютого 2006 року
ніяка робота по справі не проводиться.

3.
Порушення первинної звітності: зазначення у звіті за
вересень 2006 року як пере­даної до суду справи, яка фактично перебувала у
провадженні ОСОБА_1.

4.
Грубе порушення кримінально-процесуального законодавства:
безпідставне без виконання всіх необхідних слідчих дій зупинення 15 березня
2006 року провадження по справі про обвинувачення ОСОБА_7. за ч. 2 ст. 364, ч.
2 ст. 366 КК України і оголошення його розшуку, хоча фактично постанова про
розшук в РВ УМВС направлена не була.

Судом встановлено, що на час проведення перевірки в КОЗП дійсно була
відсутня значна частина записів про рішення, прийняті за заявами про злочини.
Записи не були зроблені не лише ОСОБА_1., а й іншими працівниками прокуратури,
які проводили перевірки заяв (повідомлень). Однак свідок ОСОБА_8, яка працювала
на той час зав-канцелярією, пояснила суду, що працівники прокуратури своєчасно
здавали їй всі матері­али перевірок за 2005 і 2006 роки, однак вона своєчасно
не внесла відповідні записи в КОЗП. Аналогічні пояснення вона давала під час
перевірки прокуратури (а.с. 88-90).

Твердження про те, що рішення за фактами смерті ОСОБА_3., ОСОБА_4. та
ОСОБА_5. і ОСОБА_6. позивачем не були прийняті на час перевірки, в судовому
засіданні не підтвердились. Пояснення позивача про те, що відповідні постанови
були в відмовних матеріалах, підтверджуються не лише наведеними показами і
поясненнями свідка ОСОБА_8, але і показами свідка ОСОБА_9. (колишнього
прокурора району) про те, що постанова про відмову в порушенні кримінальної
справи по факту смерті ОСОБА_6. була виготовлена протягом 9 днів після
надходження повідомлення про смерть громадянки, а копія постанови в його
присутності вручена родичу померлої.

Судом встановлено, що необгрунтований висновок колегії обласної прокуратури
та прокурора області зроблено на підставі висновку комісії та доповідних її
члена ОСОБА_10., а також ОСОБА_11., що в склад комісії включений не був. Як
вбачається з пока­зів цих свідків, комісія не виявила матеріалів за фактами
смерті ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5. і ОСОБА_6., які були без постанов
слідчого. Висновок комісії про виготовлення цих постанов „заднім числом"
зроблено з того факту, що відповідні ма­теріали 28 листопада 2006 року лежали
серед інших, хоча на час закінчення роботи комі­сії 27 листопада їх не було. Оскільки
жоден член комісії не виявив матеріалів, в яких не було постанов слідчого, а
комісія не зафіксувала такого факту відповідним актом, висно­вок членів комісії
про виготовлення відповідних постанов „заднім числом" є безпідстав­ним,
наскільки б логічним такий висновок не здавався.

Оглядом справи про обвинувачення ОСОБА_7. за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК
України встановлено, що після скасування винесеної ОСОБА_12. постанови про
зупинення слідства у зв'язку з розшуком обвинуваченого впродовж кількох місяців
слідчі дії практич­но не проводились. Це спростовує висновок прокурора області,
що провадження зупине­не безпідставно без виконання всіх необхідних слідчих дій
та підтверджує пояснення по­зивача про те, що до закінчення розшуку ОСОБА_7.
проводити інші слідчі дії було неможливо.

Не підтвердився під час розгляду справи і висновок прокурора області про
те, що постанова про розшук ОСОБА_7. фактично не була направлена на виконання.
Свідок ОСОБА_13. пояснив, що постанову про розшук він як працівник ВДСБЕЗ особисто
оде­ржав від ОСОБА_1. і невдовзі повернув, оскільки розшук ОСОБА_7. вже
проводився за постановою прокуратури Соснівського району м. Черкас, про що він
повідомив ОСОБА_1. Оглядом супровідного листа до постанови та книги вихідної
кореспонденції про­куратури Корсунь-Шевченківського району встановлено, що
супровідний лист не зареєст­рований в цій книзі. Позивач і свідок ОСОБА_8.
пояснили, що у в прокуратурі існувала практика направлення процесуальних
документів без реєстрації в книзі вихідної кореспо­нденції із зазначенням не
вихідного номеру, а номеру справи, за якою винесено відповід­ний документ, як
це було і в випадку з постановою про розшук ОСОБА_7.

Оглядом справи за фактом зловживань службовими особами
СТОВ „Обрій-2000" встановлено, що слідчі дії по ній проводились і після 20
лютого 2006 року. Висновок про те, що з 20 лютого ніяка робота по справі не
проводилась, є помилковим.

Що стосується відповідальності за внесення недостовірних
відомостей у звіт про ро­боту органів слідства за 9 місяців 2006 року, то
ОСОБА_1. не може нести відповіда­льності за це порушення, оскільки звіт
складено не ним, а прокурором району.

Таким чином, під час розгляду справи лише частково підтвердились висновки
комісії по перевірці прокуратури Корсунь-Шевченківського району, які стали
підставою для при­тягнення ОСОБА_1. до дисциплінарної відповідальності. Хоча
тривале розслідування 4 кримінальних справ і порушення порядку направлення
вихідної кореспонденції можуть бути підставою для притягнення слідчого до
дисциплінарної відповідальності, суд вважає, що дисциплінарне стягнення,
застосоване щодо ОСОБА_1., не відповідає ступеню вини та тяжкості проступку, як
того вимагає ст. 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України.

Вважаючи стягнення неадекватним тяжкості дисциплінарного проступку суд вихо­дить
і з тих міркувань, що за незаконне притягнення громадянина до кримінальної
відпо­відальності, на думку прокурора області, достатнім стягненням є
оголошення догани слі­дчому. В той же час дисциплінарний проступок, за який
позивача звільнено з роботи, є незрівнянно менш тяжкий (навіть якби всі
висновки наказу № 278 від 23 грудня 2006 року було зроблено правильно), тому
суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_1. найсуворішого стягнення.

Суд також вважає, що при визначенні дисциплінарного стягнення недостатньо
було враховано особу працівника і попередні результати його роботи. Так, до
накладення останнього стягнення ОСОБА_1. характеризувався позитивно, 10 разів
заохочувався, в тому числі Генеральним прокурором України. За весь час роботи
крім останніх двох стя­гнень ОСОБА_1. лише двічі оголошувалась догана, востаннє
- у 2002 році. Більш су­ворі стягнення до нього не застосовувались, в той час
як застосовувались заохочення 4 видів.

За наведених обставин суд вважає невиправдано суворим стягненням звільнення
працівника за умови, що до нього не застосовувались менш суворі стягнення,
передбаче­ні ст. 9 Дисциплінарного статуту прокуратури України: пониження у
класному чині та по­ниження в посаді.

Суд не погоджується з твердження представника відповідача щодо пропуску
ОСОБА_1. строку позовної давності.

У відповідності із п. 15 ст. З КАС України діяльність прокурорів є
публічною службою. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на спори з приводу звільнення з публічної
служби.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до
адміністративного суду встанов­люється річний строк, якщо не встановлено інше.
Оскільки ч. 1 ст. 233 КЗпП України вста­новлює місячний строк звернення до
суду, у відповідності до ч. 2 ст. 99 КАС України по­винен застосовуватись цей
строк. В той же час ч. 4 ст. 99 КАС України визначає, що в ра­зі, якщо законом
встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався
цим порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду
починається з дня, коли позивач довідався про рішення суб'єкту владних
повноважень за результатами розгляду його скарги.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту прокуратури України
передбачено можливість оскарження наказів про притягнення до дисциплінарної
відповідальності Генеральному прокурору України. Оскільки відповідь на скаргу
свою ОСОБА_1. одержав з Генера­льної прокуратури України 13 квітня 2007 року, у
відповідності до ч. 4 ст. 99 КАС України з цього дня почався перебіг місячного
строку на звернення до суду з адміністративним по­зовом про поновлення на
роботі.

Згідно із ч. 2 ст. 235 КЗпП України на корить позивача належить стягнути
8651 грн. 08 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст.ст.
158-160, 162,163 КАС України, суд

вирішив:

Позов задоволити
частково.

Визнати незаконними та скасувати накази прокурора
Черкаської області № 278 від 23 грудня 2006 року, № 14-к від 5 лютого 2007 року
і № 19-к від 19 лютого 2007 року про зві­льнення з займаної посади слідчого
прокуратури Корсунь-Шевченківського району ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1на роботі на посаді слідчого прокуратури
Корсунь-Шевченківського району, стягнути з прокуратури Черкаської області на
його ко­ристь 8651 грн. 08 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відмовити в позові в частині визнання незаконним та скасування наказу
прокурора Черкаської області № 121 від 5 червня 2006 року про оголошення догани
слідчому проку­ратури Корсунь-Шевченківського району ОСОБА_1.

Стягнути з прокуратури Черкаської області на користь держави 86 грн. 51
коп. судо­вого збору.

В частині
поновлення на роботі постанова підлягає до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в Київський адміністративний апеляційний суд
че­рез міськрайонний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня її проголошення
заяви про апеляційне оскарження та протягом 20 днів після цього апеляційної
скарги (з копією скар­ги і додатків до неї відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі). Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з
дня проголошення постанови без подання за­яви про апеляційне оскарження. Копія
апеляційної скарги особою, яка її подасть, одночас­но має бути надіслана в
Київський адміністративний апеляційний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження, а
разі оска­рження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо постанову не
буде скасовано.