Справа № 22-а-118/08
Суддя: Курська А.Г.
Дата ухвалення: 2008-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа
№22-а-118/2008
суді першої інстанції: Переверзєва Г.С.
Доповідач: Курська А.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня
2008 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді: Курської А.Г.

Суддів: Горбань В.В. Кателіна В.П.

При секретарі: Іванові O.K.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони навколишнього природного середовища
України, Державної Азово-Чорноморської
екологічної інспекції Міністерства охорони навколишнього природного середовища
України про визнання незаконними наказів про звільнення з публічної служби, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу, за апеляційною скаргою
представника Міністерства охорони навколишнього природного середовища України
Роменського Дмитра Володимировича на постанову Ялтинського міського суду АР
Крим від 28.04.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

22.05.2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України, Державної
Азово-Чорноморської екологічної інспекції Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України про визнання незаконними та скасування наказу
Міністра охорони навколишнього природного середовища України №198-о від
29.07.2005 року і наказу першого заступника начальника Державної
Азово-Чорноморської екологічної інспекції №95-л від 08.08.2005 року, зобов'язання Міністра охорони навколишнього
природного середовища поновити його на посаді заступника начальника Державної
Азово-Чорноморської інспекції, а також
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що він обіймав
посаду заступника начальника Державної Азово-Чорноморської екологічної
інспекції. Наказом Міністра охорони навколишнього природного середовища України
№ 198-0 від' 29.07.2005 року його звільнено в цей же день з посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Підставою звільнення була його заява про
звільнення за власним бажанням, написана
ще в лютому 2005 року на прохання Міністра у зв'язку з його подальшим
призначенням на посаду начальника- Державної Азово-Чорноморської екологічної
інспекції. Заява не містить дати подання,
в міністерстві вона зареєстрована 25.07.2005 року. Позивач вважав
вказаний наказ незаконним, оскільки
відповідач відповідно до вимог трудового законодавства не мав права звільняти
його з посади до сплину двотижневого строку з дня подачі(реєстрації) заяви за
відсутності його прохання про це. Крім того,
в період з 28.07.2005 року по 31.08.2005 року він знаходився на
лікарняному і звільнення його в період тимчасової непрацездатності суперечить
ч.3 ст. 40 КЗпП України. Після того, як йому стало відомо про звільнення, він відразу надіслав до Міністра заяву від
26.07.2005 року про відкликання заяви про звільнення за власним бажанням та
скасування наказу №198-о від 29.07.2005 року. У порушення

вимог закону він
не був запрошений для ознайомлення з наказом про звільнення, і йому не була
видана його копія. Про наказ першого заступника начальника Державної
Азово-Чорномосрької екологічної інспекції №95-л від 08.08.2005 року про його
звільнення з 08.08.2005 року на підставі наказу Міністра №198-о від 29.07.2005
року йому також не було повідомлено.

Постановою
суду позов задоволено. Скасовано наказ Міністра охорони навколишнього
природного середовища України №198-о від 29.07.2005 року та наказ першого
заступника Державної Азово-Чорномосрької екологічної інспекції №95-л від
08.08.2005 року про звільнення ОСОБА_1., як незаконні. ОСОБА_1. поновлено на
роботі в Державній Азово-Чорноморській екологічній інспекції з 08.08.2005 року
на колишній посаді заступника начальника. Стягнуто з Державної Азово-Чорноморської
екологічної інспекції на користь ОСОБА_1. середній заробіток за час вимушеного
прогулу в сумі 11444 грн. 44 коп., а також в дохід держави судовий збір в сумі
114 грн. 44 коп. Постанова в частині поновлення на роботі і стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 549 грн. 35 коп.
допущена до негайного виконання.

В
апеляційній скарзі представник Міністерства охорони навколишнього природного
середовища України Роменський Дмитро Володимирович просить постанову суду
скасувати, як незаконну і необгрунтовану, та ухвалити нове судове рішення, яким
у задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт посилається на те, судом при
розгляді справи неповно з'ясовані обставини справи, зокрема, суд не прийняв до
уваги, що позивачем не надано жодного доказу про примушення його написати заяву
про розірвання трудового договору. Крім того, його заява про відкликання заяви
про звільнення за власним бажанням, що датована 26.07.2005 року, зареєстрована
в Міністерстві тільки 17.08.2005 року, тобто вже після сплину двотижневого
строку, встановленого ст.38 КЗпП України. Посилання на те, що позивач
звільнений під час тимчасової непрацездатності, також вважає безпідставними,
оскільки він на момент звільнення та до теперішнього часу не надав лист
непрацездатності за вказаний період. Апелянт вважає, що звільнення відбулося з
дотриманням встановленого порядку. Крім того, на думку апелянта, судом невірно
розраховано суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також
позивачу безпідставно поновлено строк для звернення до суду.

Судова
колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд в
межах заявлених вимог повно та всебічно дослідив обставини справи, дав належну
оцінку доказам, які надали сторони, і дійшов вірного висновку про те, що
неправомірними діями Міністра охорони навколишнього природного середовища
України позивача звільнено з роботи з порушенням норм КЗпП України, цим
порушено його трудові права, які підлягають захисту шляхом поновлення робітника
ОСОБА_1. на роботі.

В цій
частині позову судова колегія визнає рішення суду законним та обґрунтованим і
таким, що відповідає вимогам ст.ст.213-215 ЦПК України, а висновки суду не
суперечать вимогам ст.38 КЗпП України.

Доводи
апелянта про те, що звільнення було правильним, а суд дав неналежну оцінку всім
наявним по справі доказам, не приймаються судовою колегією до уваги, як
необгрунтовані.

Відповідно
до вимог діючого законодавства звільнення за ст.38 КЗпП України може бути
визнано правильним, якщо воно відповідає волевиявленню працівника і проведене в
останній день строку попередження. До закінчення цього строку працівник може
відкликати свою заяву, і звільнення в такому випадку не проводиться, крім
випадків, коли на його місце запрошено на роботу іншу особу в порядку
переведення за

погодженням між
керівниками підприємств, установ, організацій ( ч.5 ст.24 та п.1 ч.2 ст.232
КЗпП України).

Такі ж
роз'яснення дано і в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від
06.11.1992 року „ „Про практику розгляду судами трудових спорів".

При
розгляді справи відповідачами на засадах змагальності не доведено, що на місце
позивача було запропоновано таку особу.

Поряд з
цим позивачем було доведено, що ним відкликано подану заяву про звільнення за
власним бажанням до закінчення двотижневого строку, встановленого ст.38 КЗпП
України, і це - безумовне право працівника.

Крім
того, доводи апеляційної скарги про те, що є законним й наказ від 08.08.2005
року №95-л, підписаний першим заступником Державної екологічної інспекції про
звільнення з займаної посади позивача, є необгрунтованими і не підлягають
задоволенню, оскільки цей наказ не свідчить про самостійні підстави звільнення,
а є похідним від наказу Мшістра охорони навколишнього природного середовища
України від 29.07.2005 року №198-о.

Доводи
апеляційної скарги про те, що судом неправильно визначено суму оплати
вимушеного прогулу судова колегія визнає обґрунтованими і такими, що підлягають
частковому задоволенню, з огляду на те, що судом першої інстанції допущена
помилка в розрахунках.

Як
убачається з матеріалів справи, середньомісячна заробітна плата позивача
становить 549 грн. 35 коп. Середній заробіток позивача за день буде складати 18
грн. 06 коп. (розрахунок 549 грн. 35 коп.
х 12 місяців / 356 днів). Загальна кількість днів за період з 08.08.2005 року
по 28.04.2007 року складає 628. Таким чином, 628 днів х 18 грн. 06 коп. = 11341
грн. 68 коп.3 урахуванням наведеного розрахунку середньомісячна заробітна плата
за час вимушеного прогулу судом першої інстанції визначена в сумі 11444 грн. 44
коп. неправильно.

В іншій
частині доводи апеляційної скарги є безпідставними. Відповідно до ч.2 ст.235
КЗпП України оплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу понад
один рік провадиться за умови, що заява про поновлення на роботі розглядалась
більше одного року і в цьому не було вини працівника.

При
застосуванні цієї норми закону судом обгрунтовано стягнуто на користь позивача
оплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, що склав період
понад один рік, оскільки, як слідує з матеріалів справи, вини позивача ОСОБА_1.
по зволіканню розгляду справи не убачається, а тому підстав для зменшення
періоду та розміру виплат немає.

Інші
доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду по суті спору і є
необгрунтованими.

Згідно з
ч.1 ст.201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої
інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст.
195, 196, 198, 201, 205, 207, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу представника Міністерства охорони навколишнього природного середовища
України Роменського Дмитра Володимировича задовольнити частково.

Змінити
постанову Ялтинського міського суду АР Крим від 28.04.2007 року.

Зменшити
середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.08.2006 року по
28.04.2007 року до 11341 грн. 68 коп. та в частині судового збору до 113 грн.
41 коп.

В іншій
частині цю ж постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного
суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця з дня набрання законної
сили до Вищого адміністративного суду України.