Справа № 6/252
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2008-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м.
Київ

15.09.2008 р.
№ 6/252

Окружний адміністративний
суд міста Києва у складі головуючого судді
Добрянську Я.І. при секретарі судового засідання Зубко Л.П.
вирішив адміністративну справу

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту
населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації

про

визнання протиправною бездіяльності та
зобов"язання перерахувати та здійснити щомісячну виплату мінімальної
заробітної плати ,

За
участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1., ОСОБА_2.

відповідача 1
не з'явилися

відповідача 2
не з'явилися

На
підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України 15.09.2008 р. проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

До
Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1, який діє в інтересах своїх дітей
ОСОБА_3та ОСОБА_4, які є постраждалими
внаслідок аварії на ЧАЕС та перебувають на диспансерному обліку по
захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, з позовом до Управління праці
та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної
адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання
перерахувати та здійснити щомісячну виплату мінімальної заробітної плати.

В
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач порушив
вимоги ст.. 21, 22, 24, 46, 55 Конституції України, п. 8 ч. 1 ст. 30 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (зі змінами та
доповненнями) (далі - Закон № 796-ХІІ), а саме не здійснював щомісячну виплату
мінімальної заробітної плати сім»ї на
кожну дитину, яка перебуває на диспансерному обліку по захворюванню
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідач
проти позову заперечував та вказував на те, що щомісячна компенсаційна виплата
позивачу здійснювалася відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від
20.04.2007 р. № 649 «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям,
громадян що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та від 26.07.1996
р. № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Тому, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними,
та такими, що суперечать чинному законодавству.

В
ході судового розгляду судом було з'ясовано про необхідність залучення в якості
відповідача 2 Київський міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Ухвалою від 02.06.2008 р. по
справі № 6/252 Окружний адміністративний суд м. Києва залучив в якості
відповідача 2 Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат.

Відповідач
2 подав до суду заперечення проти позову, в яких зазначив, що Київський міський
центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснював виплати,
визначені Розпорядженням Деснянської районної у м. Києві державної
адміністрації в порядку і розмірах визначених Постановами Кабінету Міністрів
України від 26.07.1996 р. № 836 та від 12.07.2005 р. № 562. Тому, відповідач 2,
також, вважає позовні вимоги ОСОБА_1. безпідставними, та такими, що суперечать
чинному законодавству.

Розглянувши
подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників,
всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач,
ОСОБА_1 має на утриманні доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. та сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2., які є постраждалими внаслідок Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням дитини, яка потерпіла від Чорнобильської
катастрофи серії НОМЕР_1 та посвідченням дитини, яка потерпіла від
Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_2 , виданими Держадміністрацією м. Києва.
Батько -ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії,
що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим Держадміністрацією м.
Києва. ОСОБА_3. та ОСОБА_4. перебувають на диспансерному обліку з 1994 р., про
що свідчить довідка Центральної районної дитячої поліклініки Деснянського
району м. Києва від 10.07.2008 р.

Проаналізувавши
матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку
про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню
з таких підстав.

Загальний
строк позовної давності відповідно до ст. ст. 257, 263 Цивільного кодексу України, складає три
роки. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1., який діє в інтересах доньки ОСОБА_3 . та сина ОСОБА_4. підлягають
задоволенню за період 2005-2007 р.р.

Як
встановлює ст.. 27 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ, до
дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, належать неповнолітні діти,
які:

1)
евакуйовані із зони відчуження, у тому числі діти, які на момент евакуації
знаходились у стані внутрішньоутробного розвитку;

2)
проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не
менше одного року у зоні безумовного (обов'язкового) відселення;

3)
проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не
менше двох років у зоні гарантованого добровільного відселення;

4)
проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не
менше трьох років у зоні посиленого радіоекологічного контролю;

5)
народились після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання
вагітності матері мав підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи, або народжені матір'ю, яка на час настання
вагітності або під час вагітності мала підстави належати до категорії 1, 2 або
3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;

6)
хворі на рак щитовидної залози незалежно від дозиметричних показників, а також
хворі на променеву хворобу;

7)
одержали дозу опромінення щитовидної залози внаслідок Чорнобильської
катастрофи, яка перевищує рівні, встановлені Міністерством охорони здоров'я
України.

Відповідно
до п.8 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», потерпілим дітям, зазначеним
у пунктах 1 - 6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються гарантовані
державою компенсації та пільги, а саме щомісячна виплата мінімальної заробітної
плати сім'ям на кожну дитину шкільного віку, яка стала інвалідом або перебуває
на диспансерному обліку по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, а
також дітям шкільного віку, батьки яких стали інвалідами I або II групи чи
померли внаслідок Чорнобильської катастрофи, замість виплати, передбаченої
пунктом 6 цієї статті, якщо вказана дитина не перебуває на повному державному
забезпеченні. Необхідність взяття дитини на такий диспансерний облік
визначається лікарською консультаційною комісією.

Стаття
83 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» від 23.12.2004 р.
№ 2285-ІV, встановлює, що з 1 січня 2005 року розмір мінімальної заробітної
плати 262 гривні на місяць, з 1 квітня 2005 року - 290 гривень на місяць, з 1
липня 2005 року - 310 гривень на місяць, з 1 вересня 2005 року - 332 гривні.

Стаття
82 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 р.
№ 3235-ІV, встановлює, що мінімальна заробітна плата з 01.01.2006 р. складає 350,00 грн., з 1 липня 2006 року -
375 гривень, з 1 грудня 2006 року - 400 гривень.

Стаття
76 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р.
№ 489-V, встановлює, що мінімальна заробітна плата з 1 січня 2007 року розмір
мінімальної заробітної плати 400 гривень на місяць, з 1 квітня 2007 року - 420
гривень, з 1 липня 2007 року - 440 гривень та з 1 жовтня 2007 року - 460
гривень.

Згідно
з п.п. «в»п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 836 “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, щомісячні виплати сім'ям на кожну дитину шкільного віку, яка стала
інвалідом або перебуває на диспансерному обліку у зв'язку з захворюванням
внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також дітям шкільного віку, батьки яких
стали інвалідами I або II групи чи померли внаслідок Чорнобильської катастрофи,
замість виплати, передбаченої підпунктом "б" цього пункту, якщо
зазначена дитина не перебуває на повному державному забезпеченні, - 640 тис.
карбованців.

Відповідно
до п.п. 3 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 р. № 649
«Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
щомісячні виплати сім'ям на кожну дитину шкільного віку, яка стала
інвалідом або перебуває на диспансерному обліку у зв'язку з захворюванням
внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також дітям шкільного віку, батьки яких
стали інвалідами I або II групи чи померли внаслідок Чорнобильської катастрофи,
замість виплати, передбаченої підпунктом 2 цього пункту, якщо такі діти не
перебувають на повному державному забезпеченні, - 32 гривні.

Оскільки,
Постанова Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 836 “Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та Постанова Кабінету Міністрів України від
20.04.2007 р. № 649 «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачають
умови, розміри та порядок виплат щомісячної мінімальної заробітної плати дітям
- інвалідам, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, тому
посилання відповідача на вказані постанови безпідставні.

Відповідно
до ч. 1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на забезпечення їх у
разі повної, часткової або тимчасової втрати годувальника, безробіття з
незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках,
передбачених законом.

Основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров»я,
створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення
територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого
1991 року № 796- ХІІ “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”,

Відповідно
до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Крім
того, згідно з положеннями ст..9 Кодексу адміністративного судочинства України
у разі невідповідності нормативно-правового акта конституції України (
254к-96-ВР), Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість
якого дана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже,
за конституційними нормами закони мають пріоритет над підзаконними правовими
актами.

Закон
України “Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи” має вищу юридичну силу і при вирішенні позовних
вимог суд керується вимогами статті 30
вказаного Закону, яка передбачає право позивача на щомісячну мінімальну
заробітну плату сім'ям на кожну дитину шкільного віку, яка стала інвалідом або перебуває
на диспансерному обліку по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Так як, ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в подальшому
будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного
спору підлягає застосуванню стаття 30 Закону України “Про статус і соціальний
захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи”, з
урахуванням розміру мінімальної зарплати на момент виплати.

Виходячи
з вищенаведеного та з урахуванням вимог статті 30 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи”
Управління праці та соціального захисту населення в Деснянської районної у м. Києві державної
адміністрації та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат повинні виплачувати сім'ям на кожну дитину шкільного віку,
яка стала інвалідом або перебуває на диспансерному обліку по захворюванню
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
щомісячно мінімальну заробітну плату відповідно до Законів України «Про
Державний бюджет» на відповідний рік.

Постанова
Кабінету Міністрів України “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” є підзаконним нормативно-правовим актом, а
у разі виникнення колізії між її нормами та нормами Закону України “Про статус
і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, застосуванню підлягають положення останнього.

Враховуючи,
що обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що в позовній заяві
наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, та свідчать про
обґрунтованість позовних вимог. Докази, подані позивачем частково підтверджують
обставини, на які позивач посилається в
обґрунтування позовних вимог.

Відповідно
до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи
по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи
відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення
адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними
рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його
положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із
зазначенням способу його здійснення.

Відповідно
до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким
чином, суд дійшов висновку, що з урахуванням положень зазначеної статті
необхідно позов задовольнити частково.

Враховуючи
вищевикладене та керуючись ст. ст. 69, 71, 94, 97, 112, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва,
-

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2.
Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації провести позивачу ОСОБА_1, який діє в інтересах своїх
дітей ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1. та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2., перерахунок
недоотриманих сум мінімальної заробітної плати щомісячно за періоди 2005 р.,
2006 р. та 2007 р. відповідно до статті 83 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік» від 23.12.2004 р.
№2285-ІV, статті 82 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»
від 20.12.2005 р. № 3235-ІV та статті 76 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 489-V.

3. Зобов'язати Київський міський
центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виплатити позивачу ОСОБА_1
, який діє в інтересах своїх дітей ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1. та сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2., перерахунок недоотриманих сум
мінімальної заробітної плати щомісячно за періоди 2005 р., 2006 р. та
2007 р. відповідно до статті 83 Закону України «Про Державний бюджет України на
2005 рік» від 23.12.2004 р. № 2285-ІV, статті 82 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 р. № 3235-ІV та статті 76 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 489-V.

4. В іншій частині позову
відмовити.

Постанова
відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова
суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження постанови суду та апеляційної скарги. Заява про
апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти
днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються
Київському апеляційному адміністративному суду через Окружний адміністративний
суд міста Києва.

Суддя
Добрянська Я.І.