Справа № к-2581/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Мироненка О.В., Сороки М.О.,
Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи
за касаційною скаргою голови парафіяльної ради Свято-Покровської релігійної
громади Української Православної церкви ОСОБА_1на ухвалу апеляційного суду
Волинської області від 22 січня 2004 року у справі за скаргою ОСОБА_2
на неправомірні дії голови парафіяльної ради Свято-Покровської релігійної
громади Української Православної церкви ОСОБА_1, -

встановила:

В грудні 2002 року ОСОБА_2.
звернувся до суду в порядку Глави 31-А ЦПК України 1963 року зі скаргою на дії
голови парафіяльної ради Свято-Покровської громади с. П'ятидні ОСОБА_1
покликаючись на те, що останній чинить йому перешкоди у відвідуванні храму, чим
порушує його законні права на сповідування релігії. Просив визнати дії ОСОБА_1
неправомірними і зобов'язати його не чинити перешкод у відвідуванні храму.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Останньою ухвалою
Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 червня 2003 року
провадження у зазначеній справі було закрито у зв'язку з тим, що посада, яку
обіймає ОСОБА_1, не відносить останнього до суб'єктів оскарження в розумінні
Глави 31-А ЦПК України 1963 року.

Ухвалою апеляційного суду
Волинської області від 22 січня 2004 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2.
та скасовано вищезазначену ухвалу суду першої інстанції, а справу направлено на
новий розгляд.

Не погоджуючись із ухвалою
апеляційного суду Волинської області від 22 січня 2004 року, ОСОБА_1 звернувся
до Верховного Суду України з касаційною скаргою в порядку визначеному ЦПК
України 1963 року в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права,
просив вказане судове рішення скасувати та залишити в силі ухвалу
Володимир-Волинського міського суду від 26 червня 2003 року.

Листом Верховного Суду України від
23.09.2005 р. на підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України зазначену касаційну скаргу зі справою
було передано до Вищого адміністративного суду України для вирішення в порядку
касаційного провадження.

Заслухавши доповідача,
проаналізувавши правильність застосування судами норм процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції,
колегія суддів апеляційного суду виходила з тих міркувань, що у відповідності з
положеннями ст. 2481 ЦПК України (в редакції 1963 року, чинній на
момент розгляду справи) та ст. 55 Конституції України особа вправі звертатися до суду, якщо вважає,
що діями службової особи порушено її права і свободи.

З такими висновками погоджується й колегія суддів Вищого
адміністративного суду України виходячи з наступного.

Конституція України, закріпивши
право людини і громадянина на судовий захист своїх прав і свобод, гарантує
кожному право на оскарження в суді
рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових осіб.

Главою 31-А ЦПК України (в редакції 1963 року) врегульовано право на звернення громадян із
скаргою до суду, предмет судового оскарження, порядок звернення із скаргою і
розгляд загальними судами скарг громадян на рішення, дії або бездіяльність
державних органів, юридичних чи службових осіб у сфері управлінської діяльності
як окремої групи адміністративно-правових
відносин.

Так, відповідно до частини 3
статті 2481 цієї глави до суб'єктів, рішення, дії або
бездіяльність яких може бути оскаржено до суду, належать: органи державної
виконавчої влади та їх службові особи; органи місцевого самоврядування та їх
службові особи; керівники установ, організацій, підприємств і їх об'єднань
незалежно від форм власності; керівні
органи і керівники об'єднань громадян, а також службові особи, які виконують
організаційно-розпорядчі, адміністративно-господарські обов'язки або виконують
такі обов'язки за спеціальними повноваженнями.

За таких обставин, суд першої
інстанції безпідставно закрив провадження у справі на підставі п.1 ст. 227 ЦПК
України 1963 року, оскільки цим самим громадянина було позбавлено права на
судовий захист.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що оскаржуване судове рішення законне і обґрунтоване, порушень
норм процесуального права судом при розгляді цього спору допущено не було.

Доводи касаційної скарги зазначені висновки суду не спростовують
та зводяться до незгоди з ними.

Відповідно до ч.3 ст. 2201 КАС України, суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2201,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу голови парафіяльної ради
Свято-Покровської релігійної громади Української Православної церкви ОСОБА_1-
залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду Волинської області від 22
січня 2004 року - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту підписання і може бути оскаржена за винятковими
обставинами лише у випадках, з підстав, у строки та в порядку, які визначені
статтями 235-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: