Справа № К-33117/06
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2008-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА

14 серпня 2008 р.
Справа № 22-5463

к/с № К-33117/06

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

Головуючий:

Нечитайло О.М.

Судді:

Костенко М.І.

Маринчак Н.Є.

Рибченко А.О.

Степашко О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу

Куйбишевської об'єднаної державної податкової інспекції

на постанову

Куйбишевського районного суду Запорізької області

від

07.08.2006р.

у справі

№ 2-А-26

та ухвалу

Апеляційного суду Запорізької області

від

07.08.2006р.

у справі

№ 22-5463/06

за позовом

ОСОБА_1

до

Куйбишевської міжрайонної державної податкової
інспекції

про

скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1(надалі
- позивач, ОСОБА_1) звернувся до Куйбишевського районного суду Запорізької
області із позовом до Куйбишевської об'єднаної державної податкової інспекції
(надалі - відповідач, Куйбишевська МДПІ) про скасування рішення Куйбишевської
МДПІ про нарахування податкового зобов'язання у розмірі 7 675,46грн.

Постановою
Куйбишевського районного суду Запорізької області (суддя -Скляр С.Ю.) від 07
серпня 2006 р., яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької
області (судова колегія у складі головуючий - Пільщик Л.В., судді: Гончар О.С.,
Мануйлова Ю.С.) від 21.вересня 2006р., позов задоволено повністю, скасовано
податкове повідомлення-рішення Куйбишевської МДПІ від 15.05.2006р. №
0001701/37/781.

Вказані
судові рішення мотивовано тим, що об'єкти нерухомого та рухомого майна
оподатковуються за нульовою ставкою при отриманні спадщини членами сім'ї
першого ступеня спорідненості, таким чином, оскільки судами першої та
апеляційної інстанції встановлено наявність першого ступеня спорідненості, то
нарахування відповідачем податкового зобов'язання у розмірі 13% від вартості
успадкованого майна здійснено необгрунтовано.

Крім
того, судами першої та апеляційної інстанції зазначено про необгрунтованість
кваліфікації успадкованого майна у якості корпоративних прав.

Куйбишевська МДПІ, не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, з
підстав порушення при їх прийнятті норм матеріального права, звернулась до
Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову Куйбишевського районного
суду від 07.08.2006р. та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від
21.09.2006р. та прийняти нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити.

Позивач
надав заперечення на вказану касаційну скаргу за змістом яких вимоги останньої
вважає необгрунтованими та просить залишити її без задоволення, а оскаржувані
судові рішення - без змін.

Відповідно
до частини 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що
не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Судами
першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне:

За
свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 13 квітня 2005 року
Куйбишевською державною нотаріальною конторою Запорізької області, ОСОБА_1
після матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, набув право власності на
спадкове майно, а саме, на право на земельну частку (пай) у землі, яка
перебуває у колективній власності КСП «Тарвія» Куйбишевського району
Запорізької області, розміром 6,16 в умовних кадастрових гектарах, без
визначення цієї частки в натурі, вартістю 59 042 грн., що належало померлій на
підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЗП №0167346,
виданого Куйбишевською районною державною адміністрацією Запорізької області 21
лютого 1997 року та зареєстрованого 21 лютого 1997 року в Книзі реєстрації
сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №481.

31
березня 2006 року ОСОБА_1 подав до Куйбишевської МДПІ декларацію про доходи,
одержані з 01 січня по 31 грудня 2005 року, в якій зазначив вартість такого
успадкованого земельного сертифіката, але не сплатив з неї податок з доходів
фізичних осіб.

Куйбишевська
МДПІ, у зв'язку із отриманням ОСОБА_1, спадщини прийняла податкове
повідомлення-рішення від 15.05.2006р. № 0001701/37/781, яким нарахувала
останньому податкове зобов'язання за платежем податок з робітників, службовців,
включаючи членів кооперативів за виконання трудових обов'язків у розмірі 7
675,46 грн.

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України, заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, дійшла
наступних висновків.

Відповідно
до пп. 13.2.1. п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про податок з доходів фізичних
осіб» (із врахуванням змін та доповнень) податок обчислюється при отриманні
спадщини членами сім'ї першого ступеня споріднення за нульовою ставкою до:
вартості власності, визначеної у підпунктах "а", "б" пункту
13.1 цієї статті, яка успадковується членом сім'ї спадкодавця першого ступеня
споріднення, що не є одним із подружжя, та другого ступеня споріднення.

У ході
розгляду справи встановлено, що позивач із спадкодавцем є родичами першого
ступеня спорідненості.

Враховуючи
викладене, судами першої та апеляційної інстанції обгрунтовано встановлено, що
успадковане майно оподатковується за нульовою ставкою, відповідно до Закону
України «Про податок з доходів фізичних
осіб».

Крім
того, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає нормативно
обгрунтованою правову позицію першого та апеляційного суду в частині
встановлення неправомірності посилань відповідача на те, що право на земельну
частку (пай) та право на майновий пай у пайовому фонді є - об'єктами
комерційної власності, а саме корпоративними правами, з огляду на наступне.

Статею
167 Господарського кодексу України визначено, що корпоративні права - це права
особи, частка якої визначається в статутному фонді (майні) господарської
організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні
господарською організацією, отриманні певної частки прибутку (дивідендів)
організації та інші права, передбачені статутними документами.

Таким
чином, корпоративне право включає в себе відносини, які виникають між
акціонером, учасником господарської організації і самою корпорацією, а також
між самими учасниками чи акціонерами з приводу реалізації їх прав власності на
акції чи права власності на частку в статутному фонді корпорації.

Оскільки,
право власності на земельну частку (пай) та право власності на майновий пай не
визначає прав власника цих паїв у статутному фонді господарської організації та
не встановлює його прав на участь в управлінні підприємством та отриманні
частки прибутку, то таке право не може бути віднесено до корпоративних прав.

Таким
чином, судова колегія Вищого адміністративного суду України підтверджує, що при
прийнятті судового рішення у справі 2-а-26 суди першої та апеляційної інстанції
дійшли вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і
правильно застосували до спірних правовідносин сторін норми матеріального
права.

Мотивація
та докази, надані у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду
касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували
вказану правову позицію.

За таких
обставин, касаційна скарга Куйбишевської МДПІ підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Куйбишевського районного суду Запорізької області від
07.08.2006р. та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 21.09.2006р. -
без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 2201
223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1.
Касаційну скаргу Куйбишевської міжрайонної державної податкової інспекції на
постанову Куйбишевського районного суду Запорізької області від 07.08.2006р. та
ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 21.09.2006р. залишити без
задоволення.

2.
Постанову Куйбишевського районного суду Запорізької області від 07.08.2006р. та
ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 21.09.2006р. залишити без
змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та
не може бути оскаржена, крім випадків, встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Головуючий
суддя:
Нечитайло О.М.

Судді
Костенко М.І.

Маринчак Н.Є.

Рибченко А.О.

Степашко
О.І.

З оригіналом вірно

Відповідальний секретар