Справа № 22-а-5056/07
Суддя: Курська А.Г.
Дата ухвалення: 2007-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді: Синельщікової О.В.

Суддів: Курської
А.Г.

Кателіна В.П.

При
секретарі: Архаровій
К.К.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в М. Сімферополь, третя особа - відділення Державного казначейства в М. Сімферополь, про визнання відмови незаконною, стягнення сплаченої суми та штрафу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Київського районного суду М. Сімферополя від 06.06.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

29.09.2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до державної податкової інспекції у М. Сімферополі
АР Крим, зазначивши третьою особою
відділення Державного казначейства в М. Сімферополь АР Крим, про визнання відмови незаконною, стягнення сплаченої суми та штрафу.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що 02.03.2006 року він подав
до Державної податкової інспекції в М. Сімферополі декларацію про доходи, одержані з 01.01.2005 року по 31.12.2005
року із додатками 1 та 2 в зв'язку з
нарахуванням податкового кредиту. Він платно навчається у Таврійському
національному університеті ім. В.І.Вернадського, тому згідно підпункту 5.3.3 п.5.3 ст. 5 Закону України „Про податок з доходів
фізичних осіб" має право на податковий кредит. Протягом 2005 року він сплатив
за навчання 3375 грн., сума податкового кредиту, що підлягає поверненню складає 319 грн. 44 коп., але відповідачем було повернено лише 173 грн. 19 коп. Різницю в
сумі 146 грн. 25 коп. відповідач повертати відмовляється з посиланням на п.3
Інструкції про порядок нарахування платниками податку податкового кредиту
відносно податку з доходів фізичних осіб,
затвердженої наказом ДПА України від 22.09.2003 року №442, згідно з яким у податковий кредит
відповідачем включена сума 2250 грн., як
плата за 10 учбових місяців в 2005 році. Вважав, що такі дії відповідача не відповідають
положенням вищезазначеного Закону,
відповідно до яких платник податку має право включити до складу
податкового кредиту звітного року суму коштів,
фактично сплачених платником податку протягом звітного року на користь
закладів освіти для компенсації вартості навчання такого платника податку, але не більше суми, визначеної у підпункті 6.5.1 пункту 6.5 ст. 6 цього Закону, у розрахунку за кожний повний або неповний
місяць навчання протягом звітного податкового року. Відповідно сума, визначена підпунктом 6.5.1, дорівнює сумі місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного
податкового року, помноженої на 1, 4 та округленої до
найближчих 10 грн.
Таким чином, позивач вважав,

Справа
№22-а-5056/2007 Головуючий
у суді першої інстанції: Харченко І.О.

Доповідач: Курська А.Г.

2

що для
встановлення граничної межі під час розрахунку податкового кредиту до уваги
повинна братися сума прожиткового мінімуму за кожний місяць, а не вартість оплати за місяць навчання, як в порушення закону вважає відповідач.3аконом
України „Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік" від 19.10.2004 року №2089-IV прожитковий
мінімум для працездатної особи з 01.01.2005
року встановлено у розмірі 453
грн., а якщо його помножити на 1, 4 вийде сума 630 грн. з округленням
до найближчих 10 грн., тобто за 10 учбових місяців навчання у 2005 році він мав право на включення до податкового кредиту
суми 6300 грн., при тому,
що ним фактично було сплачено 3375
грн. Позивач стверджував, що
незаконні дії відповідача звужують встановлене законом його право на
використання податкового кредиту, у
зв'язку з чим просив визнати відмову відповідача у поверненні йому 146 грн. 25
коп. незаконною, стягнути з відповідача
на його користь 292 грн. 50 коп., в тому
числі 146 грн, 25 коп. надміру
сплаченого податку з фізичних осіб та 146 грн. 25 грн. штрафу за неповне та
несвоєчасне повернення суми надміру сплаченого податку і понесені ним судові
витрати.

Постановою суду
позов залишено без задоволення.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та ухвалити нову
постанову про задоволення його вимог в повному обсязі. Доводи апеляційної
скарги полягають в тому, що судом
неправильно застосовано до спірних правовідносин матеріальний закон.

Судова
колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, розглянувши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає їх
такими, що не підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Суд
першої інстанції при відмові в задоволенні позову виходив з того, що дії державної податкової інспекції М.
Сімферополя щодо відмови позивачу в поверненні сплаченого ним податку в розмірі
146 грн. 25 коп. у зв'язку з
нарахуванням податкового кредиту являються правомірними і ґрунтуються на
законі.

Колегія
суддів погоджується з такими висновками і вважає, що суд повно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам, наявним по справі, правильно встановив спірні правовідносини і
ухвалив рішення з додержанням вимог закону.

Відповідно
до положень Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" платник
податку має право на податковий кредит за наслідками звітного податкового року.
Статтею 5 названого
Закону передбачено перелік'
витрат, дозволених до включення до
складу податкового кредиту, в тому числі
до цього переліку належать суми коштів,
сплачених платником податку на користь закладів освіти для компенсації
вартості середньої професійної або вищої форми навчання такого платника податку
у розрахунку за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного
податкового року. Платник податку відображає у звітній податковій декларації
підстави для нарахування податкового кредиту із зазначенням конкретних
сум, а також документально підтверджує
витрати, що включаються до складу
податкового кредиту, шляхом надання відповідних
розрахункових документів ( платіжного доручення, квитанції банку чи відділення зв'язку, чеків,
касових ордерів тощо).

Згідно з
п.3.3 Інструкції про податковий кредит №442, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації
України від 22.09.2003 року, загальна сума коштів, сплачена платником податку на користь
навчального закладу протягом звітного податкового року, яку платник податку або члени його сім'ї
першого споріднення мають право включити до податкового кредиту, не повинна перевищувати суми місячного
прожиткового мінімуму для працездатної особи,
встановленого на 1
січня звітного податкового року,
помноженої на 1,
4 та округленої до найближчих 10
грн., помноженої на кількість
місяців (повних або неповних) навчання протягом такого звітного податкового
року. Сума витрат на навчання, що
перевищує зазначений розмір,

Справа
№22-а-5056/2007 Головуючий
у суді першої інстанції: Харченко І.О.

Доповідач: Курська А.Г.

3

не
включається до складу податкового
кредиту як
платника податку, так і членів його
сім'ї.

Судом
першої інстанції .встановлено, що
позивач платно навчається у Таврійському національному університеті ім.
В.І.Вернадського. На реалізацію права на податковий кредит він додав до своєї
декларації про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2005 року, відомості про витрати, сплачені ним за звітний період на користь
вищевказаного закладу освіти в сумі 3375
грн., документально підтвердивши їх
квитанціями №147 від 25.04.2005 року, №393
від 13.09.2005 року та №103 від 06.12.2005 року, а також розрахунок надміру сплаченого
податку, що підлягає поверненню в сумі 319 грн. 44 коп.

Після
перевірки податковим органом достовірності даних, зазначених позивачем у декларації, було встановлено, що сума податкового кредиту за звітний період
складає тільки 2250 грн., а не 3375
грн., як зазначив позивач, оскільки по квитанції від

06.12.2005 року ним
сплачено вартість навчання у другому семестрі 5 курсу у

наступному 2006 році.

З
урахуванням того, що до податкового
кредиту відповідно до вимог вищевказаного Закону включається сума коштів у
розрахунку за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного
податкового року, то відповідач
обгрунтовано відмовив позивачу в компенсації витрат в сумі 1125 грн. за
квитанцією №103 від 06.12.2005 року, які позивачем оплачені за навчання в 2006 році, і які він має право включити до податкового
кредиту в 2006 році.

Доводи
апелянта про те, що статтею 5 Закону
передбачено його право на включення до податкового кредиту суми фактично
сплачених витрат протягом звітного року для компенсації вартості навчання і що
для встановлення граничної межі під час розрахунку податкового кредиту повинна
братися сума прожиткового мінімуму за кожний місяць, а не вартість оплати за місяць навчання, ґрунтуються на неправильному тлумаченні
закону.

Сума
податкового кредиту обмежується з урахуванням суми місячного прожиткового
мінімуму за правилами ст. 5 Закону в тих
випадках, коли вартість навчання за
кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного податкового
періоду перевищує суму, визначену
підпунктом 6.5.1 пункту 6.5 статті 6 Закону ( в 2005 році ця сума
складає 630 грн.).

Як
вбачається зі змісту декларації позивача,
сума його доходу за 2005
рік складає 26359 грн. 05 коп., а сума утриманого податку - 3307 грн. 37 коп. Для
розрахунку суми податку, що підлягає
поверненню, сума загального річного
доходу зменшується на суму податкового кредиту,
тобто 26359 грн. 05 коп. - 2250 грн. = 24109 грн. 05 коп. Сума
податку зі зменшеної суми доходу дорівнює 3134
грн. 18 коп.
Таким чином, сума надміру сплаченого
податку складає різницю між 3307 грн. 37 коп. і 3134 грн. 18 грн., тобто 173 грн. 19 кой., які були перераховані відповідачем платіжним
дорученням №158/1462 від 20.04.2006 року для повернення позивачу, які він отримав.

Вимоги
ОСОБА_1 про притягнення відповідача до відповідальності за неповне і
несвоєчасне повернення надміру сплаченого податку у виді штрафу в сумі 146 грн.
25 коп. є безпідставними.

Згідно з
п.4.5 Інструкції №442 від 22.09.2003 року сума коштів, яка підлягає поверненню платнику
податку, зараховується на його
банківський рахунок, відкритий у
будь-якому комерційному банку, або
надсилається поштовим переказом на адресу,
визначену у декларації протягом 60 календарних днів від дня отримання
такої декларації.

З фактичних
обставин справи вбачається, що
декларація подана позивачем

02.03.2006 року, сума податку у зв'язку з нарахуванням
податкового кредиту повернена

йому 20.04.2006 року.
Таким чином, податковою інспекцією не
порушено строків,

встановлених Інструкцією, а тому не
має підстав для стягнення штрафу.

Справа
№22-а-5056/2007 Головуючий
у суді першої інстанції: Харченко І.О.

Доповідач: Курська А.Г.

4

Доводи апеляційної
скарги про те, що суд при вирішенні
спору у порушення ч.4 ст. 9 КАС України керувався нормами Інструкції
про порядок нарахування платниками податку податкового кредиту щодо податку з
доходів фізичних осіб, а не Закону
України „Про податок з доходів фізичних осіб", який має вищу юридичну силу, не заслуговують на увагу, оскільки вищеназваний Закон тільки передбачає
право платника податку на повернення податку у зв'язку з нарахуванням
податкового кредиту, а механізм
реалізації цього права встановлено вищевказаною Інструкцією, що не суперечить правилам и.5.5. ст. 5
Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб".

Згідно
зі ct.200 КАС
України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.
ст. 195, 196, 198,
200, 205, 206 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, постанову
Київського районного суду М. Сімферополя
від 06.06.2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, , однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом одного місяця з дня набрання законної сили до Вищого
адміністративного суду України

Справа №22-а-505
6/2007

Головуючий у
суді першої інстанції: Харченко І.О.

Доповідач: Курська А.Г.