Справа № К-6817/07
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2008-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді Сіроша М.В.

суддів: Гордійчук М.П., Леонтович К.Г., Шкляр Л.Т.,
Чалого С.Я.

при секретарі Капустинському М.В.

за участю
представників:

ТОВ “Фірма
“МетЕнКо” Воробйової О.О.

Шевченківської районної
у м.Києві державної адміністрації Залєської Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду справу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю
“Фірма “МетЕнКо” на постанову Київського апеляційного господарського суду від
27 лютого 2007 року у справі №35/262-А за позовом ТОВ “Фірма “МетЕнКо” до
Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації, третя особа-суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1, про визнання не чинним
розпорядження, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2006 року ТОВ “Фірма “МетЕнКо” звернулося в суд з
позовом до Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації, третя
особа - суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1, в якому
просило визнати не чинним підпункт пункту 1 Розпорядження відповідача №1762 від
07.10.2004 р. щодо отримання письмової згоди співвласників будинку на влаштування кафе,
завірену ЖЕК, який не відповідає вимогам закону.

Постановою господарського суду м.Києва від 5 жовтня 2006
року заявлений позов задоволений.

__________________________________________________________________

Справа № К-6817/07
Доповідач: Леонтович К.Г.

Постановою Київського апеляційного господарського суду
від 27 лютого 2007 року скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено
нове рішення про відмову у позові.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції ТОВ
“Фірма “МетЕнКо” звернулося до Вищого адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції
та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій ТОВ “Фірма “МетЕнКо” на підставі
договору купівлі-продажу від 23.10.2001 р. являється власником нежитлового
приміщення загальною площею 174,3 кв.м. нежитлового приміщення за адресою м.
Київ вул.Лисенка 3 літ.”А” з наявністю свідоцтва про право власності. Згідно
договору оренди нежитлового приміщення ТОВ “Фірма “МетЕнКо” вказане приміщення
передала в оренду СПД -фізичній особі
ОСОБА_1. під об'єкт громадського
харчування. Розпорядженням №1762 Шевченківської районної у м.Києві державної
адміністрації від 07.10.2004 р. орендарю
нежитлового приміщення СПД -фізичній особі ОСОБА_1.
надано дозвіл на замовлення та
погодження в установленому порядку щодо
розроблення проектно-кошторисної документації орендованого приміщення під об'єкт громадського харчування за умов:
отримання технічних умов на теплопостачання; погодження Управління
містобудування. архітектури, транспорту, зв'язку та землекористування
Шевченківського району м.Києва на можливість влаштування вентиляційного коробу
на фасаді будинку, письмової згоди співвласників будинку на влаштування кафе,
завірену ЖЕК.

Орендодавець ТОВ “Фірма “МетЕнКо” звернулася в суд з адміністративним
позовом до Шевченківської районної у м.Києві державної
адміністрації, третя особа - суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа
ОСОБА_1 на стороні позивача, в якому просив визнати не чинним підпункт пункту
1спірного розпорядження в частині отримання письмової згоди
співвласників будинку на влаштування кафе, завірену ЖЕК. Позовні вимоги
мотивовані тим, що вказане зобов'язання не передбачене законодавчими актами та
порушує його права як власника при
здійсненні володіння, користування та розпорядження належним йому на праві
власності майном.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з тих обставин,
що оскаржуваний підпункт розпорядження являється неправомірним та порушує права
власника володіти, користуватися і розпоряджатися майном.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції Київський апеляційний
господарський суд посилається на ту обставину, що об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку мають право визначати порядок утримання експлуатації
та ремонту неподільного майна відповідно
до статуту та що відповідно до Закону України “Про приватизацію державного
житлового фонду” власники квартир багатоповерхового будинку водночас є
співвласниками допоміжних приміщень будинку (комірки , сараї т.і.), а тому
розпорядження відповідача в частині отримання згоди співвласників квартир на
влаштування кафе являється правомірним. Крім того, апеляційний суд послався на
ті обставини, що оскільки отримання письмової згоди від співвласників квартир
стосується не позивача, а третьої особи, тому права позивача в даному випадку не були порушені і підстав для звернення із
вказаним позовом до суду у позивача не
було.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не
погоджується із висновками апеляційного суду з наступних підстав.

Відповідно до ст.4
Закону України “Про власність” власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається належним йому на праві власності майном.
Позивач являється власником нежитлового приміщення у м. Києві по вул.Лисенка 3 літ.”А”. Посилання апеляційного
суду, що власники квартир багатоповерхового будинку
водночас є співвласниками допоміжних приміщень будинку, а тому відповідач
обґрунтовано спірним підпунктом зобов'язав третю особу отримати згоду
співвласників квартир для влаштування кафе, так як це може призвести до
порушення їх прав та інтересів, безпідставні та не ґрунтуються на нормах
закону, оскільки в даному випадку
йдеться не про допоміжні приміщення будинку або неподільне майно, а про
нежитлове приміщення, яке належить позивачу на праві власності, яким власник
вправі розпоряджатися на свій розсуд. В житлових та інших законодавчих нормах відсутні посилання, що
власник нежитлового приміщення в
житловому будинку при його використанні зобов'язаний отримувати згоду інших
власників квартир. Відповідно до ст.5 Закону України “Про основи
містобудування” тільки при плануванні
та забудові територій необхідне
урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних
ділянок та будівель, що оточують місце
будівництва. При розгляді даного спору ця норма закону не може бути
застосована, оскільки стоїть питання не про забудову чи будівництво, а
облаштування в нежитловому приміщенні кафе. При цьому при розробці
проектно-кошторисної документації цілком обґрунтовано в розпорядженні маються
зобов'язання щодо отримання технічних умов на теплопостачання, погодження з Управлінням містобудування,
архітектури, транспорту, зв'язку та землекористування Шевченківського району
м.Києва на можливість влаштування вентиляційного коробу на фасаді будинку, які
за своєю компетенцією зобов'язані контролювати дотримання відповідних норм та
стандартів.

Безпідставні посилання апеляційного суду, що отримання
письмової згоди від співвласників квартир стосується не позивача, а третьої
особи, тому права позивача не були порушені і у нього були відсутні підстави
для звернення із позовом до суду. Так,
відповідно до договору оренди нежитлового
приміщення у м.
Києві по вул.Лисенка 3 ТОВ “Фірма
“МетЕнКо” вказане приміщення передала в оренду СПД -фізичній особі ОСОБА_1.
під об'єкт громадського харчування. Тобто в самому договорі оренди оговорені умови
оренди, а саме - для облаштування кафе та з наданням права орендарю виступити замовником на виготовлення
проектно-кошторисної документації. Отже, договір оренди пов'язаний із створенням об'єкту громадського харчування, тобто кафе. Відповідно
до ст.2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист законних прав та інтересів юридичних
осіб. Виходячи з умов договору оренди спірне розпорядження щодо надання дозволу на розробку проектної
документації орендарю прямо впливає на інтереси
позивача при виконанні умов
договору оренди. Тому позивач, звернувшись до суду із вказаним правовим спором,
захищає свої інтереси як власника при користуванні та розпорядженні майном, які
виражаються у виконанні умов договору оренди.

Виходячи з вищенаведеного апеляційний суд прийшов до помилкових висновків
про правомірність оскаржуваного підпункту розпорядження та відсутність права на
звернення до суду із позовом.

Разом з тим, суд
першої інстанції дійшов до вірного висновку про
відсутність законодавчих підстав щодо зобов'язання отримання орендарем
письмової згоди співвласників будинку на влаштування кафе, завірену ЖЕК, у
нежитловому приміщенні позивача та наявність підстав для визнання не чинним підпункт
пункту 1спірного розпорядження в цій частині,
що порушує права та інтереси позивача.

Згідно ст.226 КАС України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення
суду апеляційної інстанції та
залишає в силі
рішення суду першої інстанції,
яке ухвалено відповідно до закону
і скасоване або змінене помилково.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено
відповідно до закону
і скасоване помилково, а тому воно підлягає
залишенню в силі, а судове рішення
суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.220,221,223,226,230,231 Кодексу
адміністративного судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного
суду України,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю
“Фірма “МетЕнКо” задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від
27 лютого 2007 року скасувати.

Постанову господарського суду м.Києва від 5 жовтня 2006
року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та
оскарженню не підлягає.

Судді: