Справа № 6/204
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2008-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м. Київ

07.02.2008 р.
№ 6/204

Окружний
адміністративний суд міста Києвав у складі:

головуючого
- судді Добрянської Я.І.,

секретаря
судового засідання Зубко Л.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Управління соціального захисту населення
в Дніпровському районі м.Києва

про

стягнення недоотриманих сум одноразової
допомоги на оздоровлення

За
участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1.

відповідача 1
Клюйко Т.М. (довіреність від 08.01.2008 р. № 54/01-04)

відповідача
2 Тиєнчук І.С.
(довіреність від 22.01.2008 р. № 09/76-11)

На
підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України 07.02.2008 р. проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До
Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1з позовом до
відповідача 1 Управління соціального захисту населення в Дніпровському районі
м. Києва, відповідача 2 Київського
міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення
недоотриманих належних сум щорічної
допомоги на оздоровлення за 2001 - 2007 р. р. в розмірі 9633,20 грн.

В
ході судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути
недоотриману суму щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 6194,00 грн.

В
обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідачі своїми діями порушили
вимоги ст.. 21, 22, 24, 46, 55 Конституції України та ст.. 48 Закону України
“Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (зі змінами та
доповненнями) (далі - Закон № 796-ХІІ),
що призвело до відмови в перерахунку сум одноразової допомоги на
оздоровлення.

Відповідач
1 проти позову заперечує, вважає його
необґрунтованим виходячи з наступного. Згідно ст. 77 та ст. 109 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006 рік»та ст.. 101 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік»зупинено дію абз. 3 ч. 4 ст. 48 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати. Та надано право Кабінету Міністрів України
встановлювати розміри соціальних виплат, передбачених Законом України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених відповідними
програмами.

Відповідач
2 заперечує проти позовних вимог з тих же підстав, та зазначає, що законами
щодо зміни розміру мінімальної
заробітної плати, які були введені в дію після прийняття Верховною Радою
України постанови від 20.02.1996 р. № 49/96 «Про порядок введення в дію статей
10, 33, 34 Закону «Про оплату праці»та
встановлення мінімального розміру пенсії за віком», зміни до чинного
законодавства щодо визначення цією постанвою розрахункової величини для
обрахування розміру соціальних виплат (крім пенсій) не вносилися.

Розглянувши
подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників,
всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, ліквідатором наслідків
аварії на Чорнобильській атомній електростанції 1 категорії, захворювання якого пов'язане з ліквідацією наслідків
аварії ЧАЕС.

Суд,
розглянувши матеріали справи прийшов до висновку про часткове задоволення
позовних вимог, з огляду на наступне. Слід зазначити, що загальний строк
позовної давності відповідно до ст. ст. 257 263 Цивільного кодексу України, складає три
роки. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1. підлягають задоволенню за період
2004-2007 р.р.

Згідно
пункту 1 частини четвертої статті 48 Закону України “Про статус і соціальний
захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи”, інвалідам
третьої групи щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат.

Стаття
62 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, визначає, що роз'яснення порядку
застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами
та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання, незалежно
від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Відповідно
до п.1 Постанови Кабінету Міністрів
України від 26.07.1996 № 836 “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”, встановлені такі розміри виплат,
передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., N 13, ст. 178; N 37, ст. 543, газета "Голос
України", 25 червня 1996 р. N 114):

е)
одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою,
виплачується в таких розмірах:

інвалідам
I групи - 37930 тис. карбованців;

інвалідам
II групи - 28440 тис. карбованців;

інвалідам
III групи - 18960 тис. карбованців.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. № 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»були внесені зміни до Постанови КМ України № 836 та встановлено, що
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується
такий розмір щорічної допомоги на оздоровлення:

інвалідам
I і II групи - 120 гривень;

учасникам
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 гривень;

інвалідам
III групи та дітям-інвалідам - 90 гривень;

учасникам
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, кожній дитині,
яка втратила внаслідок Чорнобильської катастрофи одного з батьків, та
евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, - 75 гривень.

Відповідно
до ст.. 89 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» від
27.11.2003 р. № 1344-ІV, мінімальна заробітна плата з 01.01.2004 р. складає 205,00 грн. Позивачу за 2005 р. було виплачено 21,50 грн.
відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 836 “Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Стаття
83 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» від 23.12.2004 р.
№ 2285-ІV, встановлює, що мінімальна заробітна плата з 01.04.2005 р. складає 290,00 грн. Позивачу за 2005 р. було виплачено 21,50 грн.

Стаття
82 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 р.
№ 3235-ІV, встановлює, що мінімальна заробітна плата з 01.01.2006 р. складає 350,00 грн. Позивачу за 2006 р. було виплачено 90,00 грн.

Стаття
76 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р.
№ 489-V, встановлює, що мінімальна заробітна плата з 01.04.2007 р. складає 420,00 грн. Позивачу за 2007 р. було виплачено 90,00 грн.

Таким
чином, недоплата позивачу одноразової
допомоги на оздоровлення складає:

за
2004 р.- 798,50 грн.

за
2005 р. -1138,50 грн.

за
2006 р. -1310,00 грн.

за
2007 р. -1590,00 грн.

Всього
на загальну суму 4837,00 грн.

Оскільки,
Постанова Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 836 “Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та Постанова Кабінету Міністрів України від
12.07.2005 р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»не передбачають умови, розміри
та порядок виплат щорічної допомоги інвалідам, тому посилання відповідачів на
вказану постанову безпідставні.

Крім
того, Закон України “Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи” має вищу юридичну силу і при вирішенні
позовних вимог суд керувався вимогами
статті 48 вказаного Закону, яка передбачає право позивача на щорічну допомогу
на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. Так як, ні Верховна
Рада України, ні Кабінет Міністрів України в подальшому будь-яких рішень із цих
питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над
урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню стаття 48 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи”, з урахуванням розміру
мінімальної зарплати на момент виплати.

Виходячи
з вищенаведеного та з урахуванням вимог статті 48 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи”
Управління праці та соціального захисту населення в Дніпровської районної у м. Києві державної
адміністрації та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат повинні виплачувати інвалідам 3-ї групи, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, щорічну допомогу на оздоровлення виходячи
із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати щорічної компенсації на
оздоровлення.

Отже,
суд вважає, що при нарахуванні щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення
слід виходити лише з вимог Закону України “Про статус і соціальних захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” і виплачувати її
у розмірах, визначених статтею 48 вказаного Закону для інвалідів відповідної
групи.

Постанова
Кабінету Міністрів України “Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи” є підзаконним нормативно-правовим актом, а
у разі виникнення колізії між її нормами та нормами Закону України “Про статус
і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, застосуванню підлягають положення останнього.

Враховуючи,
що обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що в позовній заяві наведені
обставини, які підтверджуються достатніми доказами, та свідчать про
обґрунтованість позовних вимог. Докази, подані позивачем частково підтверджують
обставини, на які позивач посилається в
обґрунтування позовних вимог.

Відповідно
до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи
по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи
відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення
адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними
рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його
положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням
способу його здійснення.

Відповідно
до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким
чином, суд дійшов висновку, що з урахуванням положень зазначеної статті
необхідно позов задовольнити частково.

Враховуючи
викладене, керуючись ст. ст. 69, 71, 94, 97, 112, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва,
-

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2.
Зобов'язати Управління соціального захисту населення в Дніпровському
районі м. Києва провести перерахунок недоотриманих сум одноразової допомоги на
оздоровлення за періоди: 2004 р. -798,50
грн., 2005 р. -1138,50 грн., 2006 р. -1310,00 грн., 2007 р. -1590,00 грн.,
всього на загальну суму 4837,00 грн. та видати відповідне розпорядження
Київському центру по нарахуванню та здісненню соціальних виплат.

3. Зобов'язати Київський міський
центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виплатити ОСОБА_1
недоотримані суми одноразової допомоги на оздоровлення за періоди: 2004 р. -798,50 грн., 2005 р.
-1138,50 грн., 2006 р. -1310,00 грн., 2007 р. -1590,00 грн., всього на загальну
суму 4837,00 грн.

4. Присудити на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 3,40 грн. судового збору з Державного бюджету України, як
ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії.

Постанова
відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Головуючий -
суддя
Добрянська Я.І.