Справа № К-3335/07
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2008-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД
______________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі

суддів: Сіроша М.В.,
Бим М.Є., Васильченко Н.В., Гордійчук М.П., Леонтович К.Г.

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною
скаргою суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 на
постанову господарського суду м.Києва від 6 листопада 2006 року та ухвалу
Київського апеляційного господарського суду від 26 січня 2007 року у справі
44/547-А за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
до Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства
України про скасування акту та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

В
листопаді 2005 року суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до Міністерства будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства України, в якому просив:

- скасувати п.9.10 ДБН
А.2.2-3-2004 останнє речення - “…експлуатаційними службами,
ресурсопостачальними організаціями, якщо такі вимоги містяться в наданих ними
технічних умовах”;

- визнати нечинними
п.9.11 ДБН А.2.2-3-2004 слова - “… і експлуатаційними службами”;

_________________________________________________________________________________________________________________

Справа № К-3335/07
Доповідач: Леонтович К.Г.

- зобов'язати
відповідача: опублікувати в Урядовому кур'єрі про вказані скасування та
визнання; своїм наказом поновити дію попередньо діючого п.9.10 ДБН А.2.2-3-97
до відповідного коригування п.9.10 у ДБН А.2.2-3-2004 (поновлення існуючого до
цього становища); зобов'язати відповідача своїм наказом привести вказаний
п.9.10 ДБН А.2.2-3-2004 у відповідності до законодавства архітектурної
діяльності України.

Ухвалою
господарського суду м.Києва від 27 березня 2006 року провадження у справі
закрито.

Ухвалою
Київського апеляційного господарського суду від 21 липня 2006 року скасовано
ухвалу господарського суду м.Києва від 27 березня 2006 року, а справу
направлено до господарського суду м.Києва
для продовження її розгляду.

Постановою
господарського суду м.Києва від 6 листопада 2006 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26 січня 2007 року, у
задоволенні позову відмовлено.

Не
погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і
апеляційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Наказом
Держбуду України від 20.01.2004р. №8 затверджено Державні будівельні норми
“Проектування. Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної
документації для будівництва ДБН А.2.2.-3-2004”.

Ці
норми встановлюють склад, порядок розроблення, погодження та затвердження
проектної документації на нове будівництво і реконструкцію будинків і споруд
цивільного призначення та на нове будівництво, реконструкцію і технічне
переоснащення об'єктів виробничого призначення.

Як
вбачається із додатку А норми розроблені, зокрема, на підставі Законів України
“Про архітектурну діяльність”, “Про основи містобудування”, “Про планування і
забудову територій”, “Про авторське право і суміжні права”, “Про інвестиційну
діяльність”, “Про ліцензування певних видів господарської діяльності”.

Відповідно
до п. 9.10 ДБН А.2.2.-3-2004 робоча документація, виконана відповідно до
затвердженої стадії, погодженню не підлягає, крім інженерних мереж, що
погоджуються з місцевими експлуатуючими службами, ресурсопостачальними
організаціями, якщо така вимога міститься в наданих ними технічних умовах.

Погодження
проектних рішень організаціями, визначеними законодавством, управліннями
містобудування та архітектури і експлуатуючими службами здійснюються в одній
інстанції зазначеного органу у термін до 15 днів, якщо законодавчими та іншими
нормативними актами не передбачені інші строки ( п. 9.11 ДБНА.2.2.-3-2004).

Відповідно
до ст. 1 Закону України “Про основи містобудування” містобудування
(містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів,
органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян,
об'єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого
середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій,
планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво
об'єктів містобудування, спорудження інших об'єктів, реконструкцію історичних
населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію
та реабілітацію об'єктів культурної спадщини, створення інженерної та
транспортної інфраструктури.

Суб'єктами
містобудування є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування,
фізичні та юридичні особи (ст. 4 Закону України “Про основи містобудування”).

Державне
регулювання у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом
Міністрів України, Верховною
Радою та Радою
Міністрів Автономної Республіки
Крим, місцевими державними
адміністраціями, органами
місцевого самоврядування, а також спеціально уповноваженими органами з питань
містобудування та архітектури, іншими
органами в порядку,
встановленому законодавство (ст. 7 Закону України “Про основи
містобудування”). Державне регулювання у сфері містобудування полягає в, зокрема,
підготовці, затвердженні та реалізації державних, регіональних і місцевих
містобудівних програм, містобудівної документації, регіональних та місцевих
правил забудови (ч. З ст. 8 Закону України “Про основи містобудування”) та
розробці і затвердженні державних стандартів, норм і правил (ч. 7 ст. 8 Закону
України “Про основи містобудування”).

Відповідно
до ст. 16 Закону України “Про основи містобудування” державні стандарти, норми
і правила встановлюють комплекс якісних та кількісних показників і вимог, які
регламентують розробку і реалізацію містобудівної документації, проектів
конкретних об'єктів з
урахуванням соціальних, природно-кліматичних,
гідрогеологічних, екологічних та
інших умов і
спрямовані на забезпечення формування повноцінного
життєвого середовища.

Державні
стандарти, норми і правила щодо планування, забудови та іншого використання
територій, проектування і будівництва об'єктів містобудування розробляються і
затверджуються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з
питань містобудування та архітектури, іншими центральними органами виконавчої
влади в порядку, визначеному законом.

На час
затвердження ДБН А.2.2-3-2004 Державний
комітет України з будівництва та архітектури здійснював свої
повноваження на підставі Положення про Державний комітет України з будівництва та архітектури,
затвердженого Указом і Президента України № 725/2002 від 20.08.2002р.

Відповідно
до п. 1 Положення про Державний комітет України з будівництва та архітектури
Державний комітет України з будівництва та архітектури є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом
Міністрів України.

Держбуд
України є спеціально уповноваженим органом з питань будівництва, містобудування
та архітектури.

Пунктом
2 Положення про Державний комітет України з будівництва та архітектури
передбачено, що Держбуд України у своїй діяльності керується Конституцією та
законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а
також цим Положенням.

Держбуд
України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує
організацію робіт зі стандартизації у сферах будівництва, промисловості
будівельних матеріалів і містобудування відповідно до повноважень, делегованих
Кабінетом Міністрів України, погоджує нормативно-правові акти з питань, що
належать до його компетенції (ч. 3 п. 4 Положення про Державний комітет України
з будівництва та архітектури).

Згідно
ч. 4 п. 8 Положення про Державний комітет України з будівництва та архітектури
рішення Держбуду України,
прийняті в межах
його повноважень, є
обов'язковими для виконання центральними та місцевими органами виконавчої
влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями
всіх форм власності та громадянами.

Міністерство
будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України,
відповідно до Указу Президента України від 01.06.2005р. №898 є правонаступником
Державного комітету України з будівництва та архітектури.

Відповідно
до п. 1 Положення “Про Міністерство будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства України”, затвердженого Указом Президента
України від 19.12.2005
№ 1801/2005, Міністерство будівництва, архітектури
та житлово-комунального
господарства України є центральним
органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Отже,
суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку, що Держбуд
України 20.01.2004р. затверджуючи наказом № 8 ДБН А.2.2-3-2004, який за своєю
правовою природою є нормативно-правовим актом, діяв в межах повноважень
визначених Законом України “Про основи містобудування” та Положенням про
Держбуд України, затвердженого Указом Президента України № 725/2002 від
20.08.2002р.

Відповідно
до ст. 5 Закону України “Про архітектурну діяльність”, в редакції, яка діяла на
час затвердження ДБН А.2.2-3-2004, розроблення проектів об'єктів архітектури та
передпроектні роботи здійснюються на підставі вихідних даних на проектування,
до яких належать: архітектурно-планувальне завдання; завдання на проектування;
технічні умови щодо інженерного забезпечення об'єкта архітектури.

Виходячи
із змісту ст. 5 Закону України “Про архітектурну діяльність” та п. 17- 19
Порядку розроблення проектів об'єктів архітектури та передпроектні роботи
здійснюються на підставі вихідних даних на проектування, до яких належать,
зокрема, і технічні умови щодо інженерного забезпечення об'єкта архітектури і
виконання технічних умов є обов'язковим для всіх замовників, проектувальників
та будівельників.

Згідно
ст. 8 Закону України “Про архітектурну діяльність” робоча документація для
будівництва (реконструкції, реставрації, капітального ремонту) об'єкта
архітектури виконується відповідно до державних стандартів, норм і правил на
підставі затвердженого проекту.

Робоча
документація для будівництва розробляється за участю архітектора-автора
затвердженого проекту або іншими особами, якщо це обумовлено договором між
замовником і архітектором-автором проекту, з обов'язковим здійсненням
авторського нагляду за цією роботою.

Враховуючи
викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку, що
пункти 9.10 та 9.11 ДБН А.2.2-3-2004 не суперечать Закону України “Про
архітектурну діяльність” та Порядку надання архітектурно-планувального завдання
та технічних умов щодо інженерного забезпечення об'єкта архітектури і
визначення розміру плати за їх видачу.

Згідно
ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно
до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального
права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія
суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке
призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З
урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесено законні
і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 - відхилити.

Постанову господарського суду м.Києва від 6 листопада
2006 року та ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26 січня
2007 року - залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді: