Справа № 22а-4468/2008
Суддя: Стежко В.А.
Дата ухвалення: 2008-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 4468/08(11)
Головуючий суддя у 1-ій інстанції -
Сторожук С.М..(справа № 2а-271/07)
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2008 року
м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
- Нагорної Л.М.

суддів
- Стежко В.А. Баранник Н.П.

при секретарі
- Піцик Р.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення в м. Павлограді
Павлоградської міської ради Дніпропетровської області

на постанову
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня
2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення в м. Павлограді
Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про стягнення коштів
щорічної допомоги на оздоровлення , -

в с т а н о в и
л а :

У жовтні 2007
року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту
населення в м. Павлограді Павлоградської
міської ради, в якому просив стягнути з відповідача недоплачені кошти на оздоровлення за період з
2003 року по 2005 рік та за 2007 рік у розмірі 6130 грн. Посилався на те, що
він є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС першої
категорії, а також інвалідом другої групи, у зв'язку з чим користується всіма
правами та пільгами, передбаченими діючим законодавством для цієї категорії
осіб, а тому, відповідно до ст..48 ЗУ «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року, йому передбачені щорічні виплати на оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. Проте, відповідачем, всупереч вимогам Конституції
України та вищезазначеному закону, було виплачено на користь позивача в період
з 2003 по 2005 рік, включно, значно занижені суми компенсації на оздоровлення,
без врахування встановленого на території України розміру мінімальної
заробітної плати починаючи з 2003 року та по 2005 рік, включно, а за 2007 рік
взагалі нічого не сплачено.

Постановою
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня
2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 були
задоволені частково. З Управління праці
та соціального захисту населення в м. Павлограді Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 було стягнуто недоплачену суму щорічної допомоги
на оздоровлення в розмірі 5879, 90 грн.
за період часу з 2003 року по 2005 рік, включно, та за 2007 рік, з
врахуванням при визначенні суми грошової допомоги, розміру мінімальної
заробітної плати на момент виплати такої допомоги. В іншій частині позову було
відмовлено.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати постанову районного суду в частині стягнення з Управління
праці та соціального захисту населення в м. Павлограді Павлоградської міської
ради Дніпропетровської області коштів на оздоровлення в сумі 5979,90 грн.,
оскільки вона винесена з порушенням норм
матеріального права та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Перевіривши
матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає виходячи із наступного.

Судом
встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії, а також інвалідом другої групи, що
підтверджується посвідченнями НОМЕР_1 та НОМЕР_2, а також довідками № 031814 та № 395509 (а.с.5,6).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ
щорічна допомога інвалідам ІІ групи виплачується
у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати (абзац 7 частини 4 статті 48
Закону № 796-ХІІ ).

Із змісту ст.1 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
, не вбачається будь-яких обмежень щодо
можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації норми статті 48 Закону № 796-ХІІ .

Доводи апеляційної скарги стосовно правильності
визначення позивачу розміру щорічної допомоги на оздоровлення, колегія суддів
не приймає до уваги, оскільки
встановлений постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 року розмір щорічної
допомоги на оздоровлення не відповідає розміру, встановленому іншими Законами України.

Зокрема, відповідно до ст. 1 Закону України "Про
встановлення мінімальної заробітної плати на 2003 рік" від 26.12.2002 р. №
372-IV (далі - Закон № 372-ІV) розмір
мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2003 року у розмірі 185
грн. на місяць, з 1 грудня 2003 року - 205 грн. на місяць

Згідно
зі ст. 89 Закону України «Про Держаний бюджет України на 2004 рік» розмір
мінімальної заробітної плати встановлений
з 1 січня 2004 року у розмірі 205 грн., а з 1вересня і до кінця 2004
року - 237 гривень на місяць.

Відповідно
до ст. 83 Закону України «Про Держаний бюджет України на 2005» розмір
мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2005 року - у розмірі 262
грн., з 1 квітня 2005 року - у розмірі 290 грн., з 1 липня 2005 року - у
розмірі 310 грн., а з 1 вересня 2005 року - 332 гривні на місяць.

Статтею
76 Закону України «Про Держаний бюджет України на 2007» розмір мінімальної
заробітної плати встановлений з 1 січня 2007 року - у розмірі 400 грн., з 1
квітня 2007 року - у розмірі 420 грн., з 1 липня 2007 року - у розмірі 440 грн.,
а з 1 жовтня - у розмірі 460 грн. на місяць.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що
вказані закони, якими керувався відповідач, не містили обмежень щодо
застосування статті 48 Закону № 796-ХІІ .
Оскільки, ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному
до 2007 року будь-яких рішень із цих питань не приймали, то, виходячи із
загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами ,
при вирішенні даного
спору застосуванню підлягає не Постанова КМУ № 562, а саме стаття 48
Закону № 796-ХІІ та Закони України Про Державний
бюджет України на відповідний рік.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку,
що відповідач по справі повинен був виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення за зазначений період, виходячи із суми мінімальної заробітної
плати на момент виплати.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновок, зроблений судом першої інстанції.

Відповідно до ст.200 КАС України , суд
апеляційної інстанції за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову
суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1
ст.198 , ст. 200
, 205 , 206 КАС
України , колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення в м. Павлограді
Павлоградської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня
2007 року - без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з моменту виготовлення повного тексту ухвали.

Судді: