Справа № К-31472/06
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2008-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

22 травня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.

суддів: Амєліна С.Є., Гуріна М.І.,
Кбилянського М.Г., Юрченка В.В.,

секретар: Мудрицька Ю.В.

за участю представника позивача -
Татаренко О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Державної податкової інспекції у м. Лисичанську до
Приватного підприємства «ОМЕГА-ВВ», третя особа: Державний реєстратор
Лисичанської міської ради про визнання недійсним запису та припинення юридичної
особи за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Лисичанську на
постанову господарського суду Луганської області від 15 червня 2006 року та на
ухвалу Луганського апеляційного господарського суду від 29 серпня 2006 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2006 року Державна податкова інспекція у м. Лисичанську звернулася
до суду з позовом до Приватного підприємства «ОМЕГА-ВВ» про визнання недійсним
запису виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 20 квітня 2005 року,
за реєстром №0000467 - про державну реєстрацію відповідача та
припинення останнього як юридичної особи. Свої вимоги мотивували тим, що
ОСОБА_1 - директор ПП «ОМЕГА-ВВ» зареєстрував підприємства на підстави
словесної угоди, укладений у наслідок винагороди та обману, між засновником і
малознайомою людиною з метою здійснення підприємницької діяльності, с
порушенням чинного законодавства, у тому числи податкового, що, зокрема
підтверджується не поданням податкової звітності, не надходження відповідача за
юридичною адресою. Позивач просив суд, визнати недійсним запис від 20 квітня
2005 року, за реєстром №0000467 - про державну реєстрацію відповідача
та припинити юридичну особу ПП «ОМЕГА-ВВ».

Ухвалою Луганського апеляційного господарського
суду від 29 серпня 2006 року залишена без змін постанова господарського суду
Луганської області від 15 червня 2006 року, якою у задоволенні позову було
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, позивач звернувся з касаційною
скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати рішення суду першої та
апеляційної інстанції, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних
вимог, оскільки суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального
права. Зокрема, ст.129 Конституції України, ст.86 КАС України, ст. 38 Закону
України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємств»
та проігноровані приписи роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених
у пункті 1 постанови від 29 грудня 1976 року №11 «Про судове рішення».

Заслухавши
доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши доводи
касаційної скарги за матеріалами справи щодо правильності застосування судами
норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами
було встановлено, що 20 квітня 2005 року державним реєстратором виконавчого
комітету Лисичанської міської ради здійснено державну реєстрацію ПП «ОМЕГА-ВВ»,
місцезнаходження : АДРЕСА_1. Його засновником зареєстровано ОСОБА_1, який
мешкає за цією ж адресою. 27 квітня 2005 року Державною податковою інспекцією у
м.Лисичанську підприємство було поставлено на облік як платника податків. 27 січня
2006 року відділом податкової міліції державної податкової інспекції у
м.Лисичанську, без участі засновника ПП «ОМЕГА-ВВ» або її посадових осіб,
здійснено перевірку фактичного місцезнаходження підприємства, при цьому
складено акт №б/н від 27 січня 2006 року, в якому стверджувалося, що фактично
ПП «ОМЕГА-ВВ» за юридичною адресою, зазначеною у статутних документах, не
знаходиться. Засновник підприємства ОСОБА_1 28 березня 2005 року особисто
підписав довіреність за №473, нотаріально посвідчену 28 березня 2005 року
приватним нотаріусом Лисичанського міського округу ОСОБА_2, якою він
уповноважив представляти його інтереси ОСОБА_3.

Відмовляючи
в задоволенні позову суди правильно виходили з того, що позивачем не доведено
порушення Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб -
підприємств» з боку відповідача, яке б потягнуло за собою винесення судового
рішення про визнання недійсним запису про юридичну особу та припинення її.

Відповідно до
ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
грунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно до ч.2
ст.38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб -
підприємств» підставами для постановлення судового рішення щодо припинення
юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є:
визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення
закону, допущені при створенні юридичної
особи, які не можна усунути; провадження нею діяльності, що суперечить
установчим документам, або такої, що заборонена законом; невідповідність
мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам закону; неподання
протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій,
документів фінансової звітності відповідно до закону; наявність в Єдиному
державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її
місцезнаходженням.

Судом першої
та апеляційної інстанції перевіривши зазначену норму Закону не було встановлено
підстав, які б підпадали під дію цієї норми. Крім того, судами було
встановлено, що державна реєстрація ПП «ОМЕГА-В» проведена на підставі та
відповідно до вимог ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та
фізичних осіб - підприємств».

Крім зазначених
вище встановлених судами обставин, відмова у задоволенні позову мотивована тим,
що позивач не є суб'єктом звернення до суду з позовом про визнання недійсною
державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення,
які не можна усунути.

Відповідно до
п.2 ч.1 ст.110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується за
рішенням суду про визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи
через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших
випадках, встановлених законом. Вимога про ліквідацію юридичної особи на
підставах, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті, може бути
пред'явлена до суду органом, що здійснює державну реєстрацію, а також учасником
юридичної особи. Таким чином, позивач не входить до кола осіб, які мають право
звернутися до суду з зазначеним позовом.

Враховуючи
вищезазначене суди дійшли до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до
ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати
докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені
в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу.

Враховуючи те,
що посилання позивача в касаційній скарзі на порушення судами норм
матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при
розгляді даної справи, а судами повно
та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у
рішенні, яке належним чином мотивоване і за
своїм змістом та формою відповідає вимогам матеріального та процесуального
закону, касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 224, 230 КАС України, колегія суддів -

У Х В
А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Лисичанську залишити
без задоволення, а ухвалу Луганського апеляційного господарського суду від 29
серпня 2006 року та постанову господарського суду Луганської області від 15
червня 2006 року по справі за позовом Державної податкової інспекції у м.
Лисичанську до Приватного підприємства «ОМЕГА-ВВ», третя особа: Державний
реєстратор Лисичанської міської ради про визнання недійсним запису та
припинення юридичної особи - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, крім випадків, передбачених ст.ст. 237 КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ :

СУДДІ
: