Справа № 2а-89/08
Суддя: Сьоря С.І.
Дата ухвалення: 2008-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а -89/2008р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
вересня 2008 р.
м.Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі
головуючого судді Сьоря С.І., при секретарі Таранець Т.П. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці справу за адміністративним позовом
фізичної особи ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Крюківської районної ради м.Кременчука Полтавської області
про зобов»язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив суд постановити
рішення, яким зобов»язати управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Крюківської районної ради
м.Кременчука Полтавської області зареєструвати в Єдиному державному
автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги ОСОБА_2 1972 року
народження ОСОБА_3 1998 року народження, ОСОБА_4 2001 рокународження, ОСОБА_5
2006 року народження як членів сім»ї пільговика ОСОБА_1.

Свої
вимоги мотивував тим, що йому та членам його сім»ї державою гарантовано право
на 50 % знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива.

З
2004 року йому та його дружині надається 50 % знижка, однак з ним проживають
його донька та онуки, які є членами його сім»ї, однак знижка їм не надається.
Він звертався з заявою до управління праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Крюківської районної ради м.Кременчука Полтавської області
з метою внесення його доньки та онуків до Єдиного державного автоматизованого
реєстру осіб, що мають право на пільги, однак йому було відмовлено і такі дії
відповідача він вважає такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав у повному
обсязі з підстав, що зазначені в позові.

Представник
відповідача - управління праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Крюківської районної ради м.Кременчука Полтавської області в судовому
засіданні в задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі у зв»язку з
його безпідставністю.

Вислухавши
позивача та представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали
справи суд встановив наступне.

Позивач
ОСОБА_1 є пенсіонером МВС України та відповідно до довідки від 22.09.2004 року
він та члени його сім»ї мають право довіку відповідно до Закону України «Про
міліцію» на 50 % знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також
палива.

ОСОБА_1
проживає АДРЕСА_1 та разом з ним проживають його дружина ОСОБА_6, дочка ОСОБА_2
та онуки ОСОБА_5, ОСОБА_4 ОСОБА_3, що підтверджується довідками КГЖЕП
«Крюківське» від 12.06.2008 року, свідоцтвами про народження.

Позивач
ОСОБА_1 з 2004 року зареєстрований у Єдиному
державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги і
управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Крюківської районної ради м.Кременчука з вказаного часу відшкодовує кошти за
надані пільги з оплати житлово - комунальних послуг підприємствам
постачальникам за пільговика ОСОБА_1 та його дружину ОСОБА_6.

Відповідно
до ст..22 Закону України «Про міліцію» Працівникам
міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі,
комунальних послуг, а також палива в межах норм, встановлених законодавством.

Згідно рішення Конституційного
суду України від 03.06.1999 року №5 РП/99 до кола членів сім'ї
військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної
охорони належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Щодо них ознака
(вимога) ведення спільного господарства з суб'єктом права на пільги в оплаті
користування житлом і комунальними послугами застосовується лише у передбачених
законом випадках. Діти є членами сім'ї незалежно від того, чи є це діти
будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні.

Членами сім'ї військовослужбовця, працівника міліції,
особового складу державної пожежної охорони можуть бути визнані й інші особи за
умов постійного проживання разом з суб'єктом права на пільги і ведення з ним
спільного господарства, тобто не лише його (її) близькі родичі (рідні брати,
сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають з
військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної
охорони у безпосередніх родинних зв'язках (неповнорідні брати, сестри; зять,
невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші).

Відповідно до ст.ст.22, 64 Конституції України при
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційні права і свободи
людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Згідно п.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції
України при здійсненні правосуддя» судам необхідно виходити з того, що
нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента
України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету
Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів
місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази
керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо
при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав
застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний
застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до рішень Конституційного суду України №6 -
рп/2007 від 09.07.2007 року, №5 - рп/2002 року останнім встановлено, що
зупинення дії законів є способом тимчасового припинення їх дії в часі та/або за
колом осіб і має здійснюватися відповідно до вимог Конституції України. Ця
юридична процедура знаходиться в органічному зв'язку із скасуванням законів,
внесенням до них змін та доповнень. Отже, у такому випадку законом про
Державний бюджет України припиняється на певний строк правове регулювання
відносин у сфері соціального захисту, зупиняється дія механізму реалізації
конституційних соціальноекономічних прав громадян, що призводить до обмеження
права на соціальний захист. Систематичне зупинення законами про Державний
бюджет України дії чинних законів України щодо надання пільг, компенсацій і
гарантій фактично скасовує їх дію.

Зупинення
дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та
обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених
Основним Законом України. У статті 64 Конституції України вичерпно визначено такі випадки, а саме
передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть
встановлюватися окремі обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії
цих обмежень, та визначено ряд прав і свобод, які не можуть бути обмежені за
жодних обставин.

Отже, відповідно до частини третьої статті 22, статті 64
Конституції України право громадян на
соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому
числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або
надзвичайного стану на певний строк.

Вимоги
щодо змісту закону про Державний бюджет України містяться в частині другій
статті 95 Конституції України , положення якої конкретизовано у статті 38
Бюджетного Кодексу України.

Встановлений
частиною другою статті 95 Конституції України, частиною другою статті 38
Бюджетного Кодексу України перелік правовідносин, які регулюються законом про
Державний бюджет України, є вичерпним.

Зі
змісту наведених положень Конституції України та Бюджетного Кодексу вбачається,
що закон про Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений
поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має
особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України - він
стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на
загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне
забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних
законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання
відносин, що є предметом інших законів України. Таке положення закріплено і в
частині третій статті 27 Бюджетного Кодексу України.

Метою і особливістю закону про Державний бюджет України є
забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які
передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх
соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій. Отже,
при прийнятті закону про Державний бюджет України мають бути дотримані принципи
соціальної, правової держави, верховенства права, забезпечена соціальна
стабільність, а також збережені пільги, компенсації і гарантії, заробітна плата
та пенсії для забезпечення права кожного на достатній життєвий рівень

Оскільки
предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції
України, Бюджетному Кодексі України , то цей закон не може скасовувати чи
змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених
іншими законами України.

Проаналізувавши зазначені положення
Конституції України , Бюджетного Кодексу України, практику зупинення законом
про Державний бюджет України дії інших законів України, Конституційний Суд
України дійшов висновку, що зупинення законом про Державний бюджет України дії
інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін
до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового
регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям
1, 3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті
19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій,
третій статті 95 Конституції України.

Враховуючи викладене, посилання представника відповідача
на полеження Законів України «Про державний бюджет України на 2004 рік», «Про
державний бюджет України на 2005 рік», «Про державний бюджет України на 2006
рік», «Про державний бюджет України на 2007 рік», як на підстави для відмову у
позові, суд до уваги не приймає та приходить до висновку, що ОСОБА_2 ОСОБА_5, ОСОБА_4 ОСОБА_3 є членами сім»ї ОСОБА_1, а тому останні
мають право відповідно до ст..22 Закону України «Про міліцію» на 50-процентну знижку по оплаті жилої площі, комунальних
послуг, а також палива в межах норм, встановлених законодавством.

Згідно «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів
при здійсненні заходів з виконання державних програм соціального захисту
населення за рахунок субвенцій з бержавного бюджету», затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 року головні розпорядники коштів
місцевих бюджетів ( управління праці та соціального захисту населеня) не
надають пільги за житлово комунальні послуги, а здійснюють розрахунки з
постачальниками послуг на підставі отриманих від них щомісячних звітів щодо
послуг, наданих отримувачам, які мають право на відповідні пільги за соціальною
ознакою і зареєстровані в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які
мають право на пільги.

Відповідно до «Положення про Єдиний державний
автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» затвердженого потановою
Кабінету Міністрів України» №117 від 29.01.2003 року на відповідне управління
праці та соціального захисту населення покладено обов»язак щодо включення
інформації про пільговиків до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб,
які мають право на пільги» та покладено обов»язок щодо коригування включеної до
реєстру інформації за заявою пільговика,
у разі коли у складі сім'ї пільговика відбулися зміни.

Позивач ОСОБА_1 звертався до
управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету
Крюківської районної ради з заявою про включення ОСОБА_2 ОСОБА_5, ОСОБА_4 ОСОБА_3 до Реєстру, однак відповідно до листа відповідача
№7617 від 07.12.2007 року у внесенні такої інформації останнім було відмовлено.

Тобто із викладеного вбачається, що управління праці та соціального захисту
населення виконавчого комітету Крюківської районної ради м.Кременчука, має
право відшкодовувати кошти постачальникам послуг з оплати житлової площі, комунальних послуг,
а також палива за пільговика ОСОБА_1 та членів його сім»ї тільки у випадку,
коли останні зареєстровані в Єдиному державному
автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, а тому враховуючи
викладене та те, що як встановлено судом , ОСОБА_2 ОСОБА_5, ОСОБА_4
ОСОБА_3 є членами сім»ї ОСОБА_1, і тому останні мають право відповідно до
ст..22 Закону України «Про міліцію» на 50-процентну
знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива в межах норм,
встановлених законодавством, а відповідачем відмовлено у реєстрації останніх в Єдиному
державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, то суд приходить
до висновку, що позов є законним та обгрунтованим і підлягає задоволенню у
повному обсязі.

Керуючись
ст..161, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Крюківської районної ради
м.Кременчука Полтавської області- задовольнити.

Зобов»язати управління праці та соціального захисту населення виконавчого
комітету Крюківської районної ради
м.Кременчука Полтавської області зареєструвати в Єдиному державному
автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги ОСОБА_2 1972 року
народження ОСОБА_3 1998 року народження, ОСОБА_4 2001 року народження, ОСОБА_5
2006 року народження як членів сім»ї пільговика ОСОБА_1.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана до Харківського апеляційного
адміністративного суду через Крюківський районний суд м.Кременчка Полтавської
області на протязі десяти днів починаючи з дня складання постанови у повному
обсязі тобто з 22.09.2008 року.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Харківського
апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука
Полтавської області на протязі двадцяти днів з дня подання заяви про її
апеляційне оскарження, з одночасним подання копії апеляційної скарги до
Харківського апеляційного адміністративного суду або на протязі десяти днів,
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду,
починаючи з дня складання постанови у повному обсязі тобто з 22.09.2008 року

Суддя: