Справа № 2-а-3737/2008
Суддя: Захарчук Н.В.
Дата ухвалення: 2008-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія статобліку - 31
Справа № 2-а-3737/08
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

за результатами розгляду справи в судовому засіданні

10 вересня 2008 року м. Дніпропетровськ

Дніпропетровський
окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Захарчук Н.В.

при секретарі - Михалевич І.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом представників
ОСОБА_1- ОСОБА_2та ОСОБА_3до Військової частини А - 1314 про визнання
протиправної діяльності та стягнення не виплаченої грошової компенсації за
продовольче забезпечення,

В С Т А Н О В И В:

Представники ОСОБА_1- ОСОБА_2та ОСОБА_3звернулись до
Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом
до Військової частини А - 1314 про:

- визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних
повноважень у вигляді невиплати ОСОБА_1. грошової компенсації за продовольче
забезпечення;

- стягнення з військової частини А-1314 на користь
ОСОБА_1. матеріальних збитків за неотримане продовольче забезпечення у розмірі
33273,90грн.;

- визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних
повноважень у вигляді невиплати ОСОБА_1. грошової компенсації замість
неотриманого речового забезпечення;

- стягнення з військової частини А-1314 на користь
ОСОБА_1. матеріальних збитків за неотримане речове забезпечення у розмірі
3059,85грн.

Представники позивача підтримали позовні вимоги та
просять суд задовольнити їх повністю.

Відповідач у
судове засідання з`явився,
надав заперечення проти позову. Вважає позовні вимоги Позивача не
обґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству. Просить Суд
відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши
їх у сукупності, заслухавши поснення представників позивача, вважає необхідним
задовольнити даний позов частково з наступних підстав.

Як встановлено у судових засіданнях та підтверджено
матеріалами справи, 10 жовтня 2006 року, ОСОБА_1, наказом командира 6 АК
військами Південного Оперативного Командування № 20-пм був призначений на
посаду начальника відділення обробки інформації - старшого спеціаліста 11 поста
спеціального зв'язку військової частини А-1314, яка дислокується в м.
Дніпропетровську, у військовому званні «старшого прапорщика» та перебував на
грошовому, продовольчому та речовому забезпеченні у військовій частині А -
1314.

28 грудня 2007 року наказом командира 6 АК військами
Південного Оперативного Командування № 27-пм ОСОБА_1. був звільнений з військової
служби на підставі підпункту «а» пункту 63 «Положення про проходження
військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами)
Збройних Сил України» затвердженого Указом Президента України №1053/2001 від 07
листопада 2001 року, тобто після закінчення строку контракту.

Також, 31 грудня 2007 року наказом командира військової
частини А - 1314 № 286 на підставі наказу командира 6 АК військами Південного
Оперативного Командування № 27-пм від 28 грудня 2007 року, ОСОБА_1. був
звільнений з військової служби на підставі підпункту «а» пункту 63 «Положення
про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками
(мічманами) Збройних Сил України» затвердженого Указом Президента України
№1053/2001 від 07 листопада 2001 року, тобто після закінчення строку контракту
та з 31 грудня 2007 року виключений із списків особового складу частини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002
року № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань» була
скасована Постанова Кабінету Міністрів
України від 12 березня 1996 року № 316 та затверджені нові норми харчування
військовослужбовців.

Частиною 1, 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011 (далі - Закон
України № 2011) військовослужбовцям державою було передбачено і гарантовано
право на одержання за рахунок держави продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовця,
грошової компенсації замість них.

До 11 березня 2000 року частиною 2 статті 9 Закону
України № 2011 гарантувалось військовослужбовцям право на одержання за рахунок
держави грошового забезпечення, а також на речове майно і продовольчі пайки
або, за їх бажанням, грошову компенсацію замість них.

Але згідно з Законом України «Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів» від 17 лютого
2000 року (далі - Закон України № 1459)
було призупинено дію частини другої
статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями продовольчих
пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового
майна

Таким чином, дію частини 2 статті 9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було
призупинено.

Вказаний Закон суперечить вимогам статті 2, частини 1 статті 9 Закону України № 2011, статті 16
Закону України «Про збройні Сили України» у яких вказано, що Ніхто не вправі
обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах,
визначених законодавством України, держава гарантує військовослужбовцям
достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення, що стимулює
закріплення кваліфікованих військових кадрів і які не зупинялись Законом
України № 1459. вказаний Закон суперечить вимогам статті 64 Конституції
України, яка забороняє обмежувати конституційні права людини і громадянина,
крім випадків, передбачених Конституцією України, Конституційні права і свободи
людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених
Конституцією України, тільки в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть
встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих
обмежень. А право на соціальний захист громадян України, які перебувають у
Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, забезпечуються
державою, і це право гарантовано статтею 17 Конституції України. Відповідно до
статті 22 Конституції України при прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №
9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя» Верховний Суд вказав, що оскільки Конституція України, як зазначено в її статті
8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при
розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого
нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх
необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Частиною 1статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету
доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду
довідку № 62 на одержання компенсації замість речового майна, що підлягає
видачі ОСОБА_1. (довідка видана на підставі наказу командира військової частини
А1314 від 31 грудня 2007 року № 286) на суму 2789 грн. 29 коп.

У ч.1 ст.8 КАС України задекларовано, що суд при
вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого,
зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та
визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Це означає, що
адміністративний суд не повинен застосовувати положення правового акту, у тому
числі закону, якщо його застосування суперечить конституційним принципам права
або порушуватиме права та свободи людини і громадянина. Адміністративний суд не
повинен також допускати тлумачення закону, яке б несправедливо обмежувало ці
права і свободи.

Отже, принципи правосуддя обумовлені також практикою й
удосконалюванням правосуддя в Україні.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні
права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Щодо позовних вимог
про стягнення матеріальних збитків з урахуванням індексу інфляції, то
враховуючі окремі положення Кодексу адміністративного судочинства України,
Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, категорія справ,
щодо стягнення збитків, в даному випадку, є прерогативою цивільного права.

Зокрема, підстави відшкодування збитків та інших способів відшкодування
майнової шкоди визначені ст.22 ЦК України.

Отже, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Правові, економічні та організаційні
основи щодо індексації грошових доходів населення визначені Законом України
«Про індексацію грошових доходів населення».

За умовами ст.2 зазначеного закону
індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на
території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата
праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства
про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування
шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а
також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в
разі втрати годувальника.

Кабінет Міністрів України може
встановлювати інші об'єкти індексації.

Соціальні виплати, що мають цільовий
і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання,
матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також
допомога у зв'язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають. Підтримка
купівельної спроможності провадиться шляхом підвищення розміру зазначених
виплат.

Підтримка купівельної спроможності
соціальних виплат, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму,
здійснюється шляхом перегляду їх розміру у зв'язку із зростанням прожиткового
мінімуму відповідно до законодавства.

Отже, підвідомчість або предметна
компетенція адміністративних судів встановлена статтею 17 КАС України, під якою
розуміється коло справ, віднесених законом до розгляду і розв'язання системою адміністративних судів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім
випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що на час
розгляду справи відповідачем не доведено правомірність своїх дій, а позивачем
обгрунтовано та підтверджено належним чином позовні вимоги лише в частині суми
у розмірі 2789 грн. 29 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов представників ОСОБА_1- ОСОБА_2та
ОСОБА_3до Військової частини А - 1314 про визнання протиправної діяльності та
стягнення не виплаченої грошової компенсації за продовольче забезпечення - задовольнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність суб'єкта владних
повноважень - Військової частини А-1314 в частині невиплати грошової
компенсації ОСОБА_1. замість неотриманого речового забезпечення.

Стягнути з Військової частини А-1314 (49006,
м.Дніпропетровськ, вул.Чичерина,42) на користь ОСОБА_1(АДРЕСА_1) грошову
компенсацію за неотримане речове майно у сумі 2789грн. 29коп. (дві тисячі
сімсот вісімдесят дев'ять грн. 29коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків
подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони були
подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо
її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої
інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення постанови заяви
про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги, з подачею її копій відповідно до кількості осіб, які беруть
участь у справі.

Текст постанови у повному обсязі
виготовлений 15.09.2008 р.

Суддя Н.В. Захарчук