Справа № 2а-63/07
Суддя: Крупінська С.С.
Дата ухвалення: 2007-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №2а-63/2007 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 серпня
2007 року Луцький
міськрайонний суд

у
складі: головуючої Крупінської С.С.

при
секретарі Давидович А. А .

з участю
позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 на неправомірні дії ОСОБА_2 та стягнення
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

12.05.04
року заявник звернувся до суду зі скаргою на дії виконуючого обов'язки декана
юридичного факультету ВДУ ім.. Лесі Українки ОСОБА_2. Неправомірні дії суб,єкта
оскарження , як зазначає заявник заключаються у розпорядженні від 20.02.04
року, яким його було виставлено з кабінету № 81-а охоронником і він не зміг
забрати особисті речі, трудову книжку і літературу. Згідно усних і письмових
розпоряджень ОСОБА_2.
1.03.04 року його не пустили охоронці в навчальний корпус №1 та не дозволили
працювати в бібліотеці.

Заявник
просить визнати такі дії ОСОБА_2.
неправомірними та зобов'язати повернути належне йому майно.

В
судовому засіданні позивач уточнив вимоги та просив визнати лише дії
відповідача неправомірними, так як майно йому повернуто, стягнути в його
користь моральну шкоду в розмірі 100 тисяч гривен та судові витрати, пов'язані
з поїздкою в м. Київ до Вищого адміністративного суду.

Відповідач
заявленого позову не визнав та суду пояснив, що будь-яких розпоряджень
охоронникам стосовно не допуску в приміщення ВДУ ОСОБА_1 він не давав, кабінет
його не опечатував . Крім того служба охорони не підпорядковується
адміністрації університету та діє відповідно до заключної угоди між юридичними
особами. Просить відмовити позивачу за безпідставністю вимог. Крім того
відповідач вважає, що заявником пропущено строк на звернення до суду зі скаргою
та просить відмовити у його задоволенні.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що
заявлений позов не підлягає до задоволення.

Відповідно
до ст.248-1 ЦПК України (1963 p.),
який діяв на момент звернення позивача до суду він мав право звернутися до
суду із скаргою, якщо вважав, що рішенням, дією або бездіяльністю державного
органу, юридичної або службової особи під час здійснення ними управлінських
функцій порушено його права, свободи чи законні інтереси.

Так по
справі встановлено, що відповідач ОСОБА_2. на той
час виконував обов'язки декана юридичного факультету Волинського державного
університету .

20.02.2004 року
позивачу о 19.30 год. було
вручено наказ про його звільнення.

У
поданій суду скарзі зазначається, що в той день за розпорядженням відповідача
охоронник виставив його з кабінету №81-а, який було опечатано. Під час слухання
справи судом не встановлено, що таке розпорядження давалося охороннику і особу
останнього не встановлено. Крім того, позивачем не надано суду будь-яких інших
доказів, що такі дії зі сторони відповідача в той день мали місце взагалі,
очевидці такого факту відсутні.

Згідно
вимог КАСУ докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Відповідно до
ч.1 ст.71 КАСУ кожна сторона повинна донести ті обставини, на яких ґрунтуються
її вимоги.

Описані
у скарзі події 1.03.2004 року, коли охоронники запропонували позивачу вийти з
приміщення при цьому посилалися на усні і два письмові розпорядження в.о.
декана юридичного факультету ВДУ не доведені позивачем в судовому засідання.
Будь-яких письмових розпоряджень відповідача щодо заборони відвідування
позивачем юридичного факультету суду не надано.

Стосовно
наявної в матеріалах справи службової записки (а.с.54), яка датована 21.02.2004
року, то в ній не міститься будь-яких вказівок щодо заборони відвідування адміністративного
корпусу юридичного факультету ОСОБА_1 Що стосується вказівки заборони видачі
ключів від кабінетів і аудиторій навчального корпусу, то з огляду на те, що
трудові відносини ОСОБА_1 з університетом на той час були припинені, то зміст
службової записки відповідає вимогам трудового законодавства та не порушує прав
заявника.

Таким
чином, в ході судового розгляду даної справи судом не встановлено неправомірних
дій в.о. декана юридичного факультету ОСОБА_2. щодо
вимог викладених суду заявником, а тому в позові слід відмовити за
безпідставністю.

В такому
випадку відшкодування судових витрат, пов'язаних з розглядом справи діючим КАСУ
не передбачено.

Стосовно вимог
про відшкодування моральної
шкоди, то вони
судом не задовольняються так як
відповідно до ст.56 Конституції України право на відшкодування такої шкоди
передбачено при наявності неправомірних дій службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Відповідно
до вимог ст.248-5 ЦПК України (1963 р.) скаргу на рішення, дії або бездіяльність
органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб, які виконують організаційно-розпорядчі ,
адміністративно-господарські обов'язки може бути подано в суд у двомісячний
строк з моменту порушення її прав та у місячний строк з дня одержання особою
письмової відповіді про відмову у задоволенні скарги органом, службовою особою
вищого рівня по відношенню до того органу, посадової, службової особи, що
постановляє рішення чи здійснили дії або допустили бездіяльність, або з дня
закінчення місячного строку після падання скарги, якщо особою не було одержано
на неї письмової відповіді.

Заявник
зазначає, що неправомірні дії щодо нього службовою особою мали місце 20.02.2004
р. та 1.03.2004 р. Скарга до суду подана 12 травня 2004 р. після закінчення
встановленого ст.248-5 ЦПК України (1963 р.) двомісячного терміну.

Позивач
посилається на те, що 12.03.2004 р. він звертався зі скаргою до прокурора
Волинської області не отримавши відповіді, а 22.02.2004 року оскаржував
неправомірні дії ОСОБА_2. до
Департаменту вищої освіти Міністерства освіти і науки України, відповідь на
який отримав 26.04.2004 року.

Звернувшись
до вищестоящого органу зі скаргою на дії відповідача як зазначив в судовому
засіданні ОСОБА_1 22.02.2004 р. і не отримавши відповіді він повинен був
звернутись до суду зі скаргою на протязі місяця, чого не відбулося.

Судом
досліджувалася також відповідь Департаменту вищої освіти Міністерства освіти і
науки України від 31.03.2004 року. З відповідей, які отримані судом 27.04.2007
року ( а. с. 171) та від 8.06.2007 р. ( а.с.181) не отримано даних, що
звернення заявника стосувалися оскаржуваних у суді розпоряджень відповідача.
Позивачем не заперечується

того, що він
звертався зі скаргами в Департамент вищої освіти Міністерства освіти і науки
України з приводу незаконного його звільнення адміністрацією ВДУ та зловживань
ректора посадовим становищем.

Таким
чином, скарга до суду надійшла після встановленого ст.248-5 ЦПК України (1963 p.).

Посилання
позивача на те, що ним подавалася скарга прокурору Волинської області, а тому
строк на звернення не порушеною, не приймається судом, так як даний орган по
відношенню до особи, дії якої ним оскаржуються не є органом вищестоящого рівня.

Відповідно
до змісту ст.100 КАСУ пропущення строку звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, про що наполягає
відповідач по справі.

Керуючись
ст. 11,17,71,86,163 Кодексу адміністративного судочинства України , відповідно
до ст.56 Конституції України , суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 на

неправомірні
дії ОСОБА_2 та
стягнення моральної шкоди відмовити.

Постанова може
бути оскаржена, шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження до Львівського
апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд протягом
десяти днів з дня її проголошення. Якщо заява про апеляційне оскарження не
подана, постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду може бути
подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Якщо протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
апеляційна скарга не подана, постанова суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.