Справа № 4/172
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2008-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м.
Київ

09.06.2008 16 год. 17 хв. Справа№
4/172-4/173

За
позовом

Народного
депутата України ОСОБА_1 (Позивач 1)
ОСОБА_2 (Позивач 2),ОСОБА_3 (Позивач 3)

До Треті особиКабінету Міністрів України
Державна установа «Національний інститут раку», Академія медичних наук
України, Міністерство охорони здоров'я

Проскасування розпорядження № 1186-р
від 24.12.2007 та зобов`язання вчинити дії

Головуючий суддя
Вовк П.В.,

Судді Кротюк О.В. Степанюк А.Г.

Секретар судового
засідання Камінська Т.О.

Представники:

Від
позивачів

ОСОБА_4. ОСОБА_5.

Від
відповідача Від третіх осіб

Андреєва
О.Г. Кошовий С.А., Дяк Ю.М.

На
підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 19.06.08 проголошено
вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивачі звернулися до Окружного адміністративного
суду м. Києва з позовом про скасування розпорядження Кабінету Міністрів України
№ 1186-р від 24.12.2007 та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалами
Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.04.2008 відкрито провадження у
адміністративних справах № 4/172, 4/173 .

Ухвалою
Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.05.2008 справи № 4/172,
4/173 було об'єднано в одне провадження для спільного розгляду під
єдиним номером № 4/172-4/173.

Судом
було залучено до участі у справі у якості третіх осіб без самостійних вимог -
Академію медичних наук України, Державну установу «Національний інститут раку»,
Міністерство охорони здоров'я України.

19.06.2008
у судовому засіданні представники Позивачів
позовні вимоги підтримали та просять суд позов задовольнити.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що на думку Позивачів розпорядження № 1186-р від
24.12.2007 прийняте всупереч законодавству України зокрема на думку Позивачів
Відповідачем порушено такі закони: «Про управління об'єктами державної
власності», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про особливості
правового режиму діяльності «Національної академії наук України, галузевих
академій наук та статусу їх майнового комплексу», порушено право Академії медичних наук України, оскільки спірне розпорядження прийнято без її згоди та
порушує Права Позивачів, встановлені ст. З, ст. 27, ст. 49 Конституції України.

Представник
Відповідача проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволені позову
з підстав вказаних у письмовому запереченні від 19.06.08, яке залучено до
матеріалів справи.

Дослідивши
матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

18.01.2007
року Президент України звернувся до Прем'єр-міністра України з листом № 1-1/51в
якому зазначив, що підписаний Президентом України та Прем'єр-міністром України
Універсал національної єдності передбачає переорієнтацію системи охорони
здоров'я на людський розвиток та створення низки національних центрів медичного
профілю, зокрема і Національного інституту раку.

Як
вбачається з даного листа, на думку Голови держави наявність такого інституту
дасть змогу об'єднати відповідні наукові, кадрові та інші ресурси і забезпечити
комплексний підхід у боротьбі з онкологічними захворюваннями - однією з
найнебезпечніших медико-біологічних та соціальних проблем людства. Крім того у
листі зазначено, що є доцільним: створення Національного інституту раку на базі
Інституту онкології АМН України з підпорядкуванням його Міністерству охорони
здоров'я України як органу, що здійснює реалізацію державної політики в галузі
охорони здоров'я та запропоновано Прем'єр-міністру України взяти під особистий
контроль вирішення цього важливого питання.

24.12.2007
року Кабінет Міністрів України видав розпорядження № 1186-р «Про підвищення
ефективності онкологічної допомоги», яким було передано Національний інститут
онкології до сфери управління Міністерства охорони здоров`я, перейменовано інститут у Національний
інститут раку та доручено МОЗ України затвердити у двомісячний строк статут,
структуру та штатний розпис Національного інституту раку, визначити основні
напрями його науково-практичної діяльності як головної науково-дослідної
установи у сфері боротьби з онкологічними захворюваннями та вжити заходів до
зміцнення наукової та матеріально-технічної бази Інституту.

Відповідно
до довідки Управління гуманітарної політики, проект вищевказаного розпорядження
погоджений без зауважень з Міністром охорони здоров'я, Міністром економіки,
Міністром фінансів та Міністром юстиції.

На
виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2007 року N
1186-р "Про підвищення ефективності онкологічної допомоги" та
відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року N
1482 "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" МОЗ України видало Наказ № 882
від 29.12.2007 року "Про заходи МОЗ щодо виконання розпорядження Кабінету
Міністрів України від 24 грудня 2007 року N 1186-р", яким визначено адміністративно-правові
заходи, необхідні для виконання вищезазначеного розпорядження.

Зокрема
п. 1 даного Наказу затверджено склад комісії з приймання-передачі Інституту
онкології АМН України зі сфери управління АМН України до сфери управління МОЗ,
у складі згідно з додатком.

28.02.2008
року Національний інститут онкології та радіології АМН України передано до
складу МОЗ України, про що складено відповідний Акт приймання-передачі,
затверджений Міністром охорони здоров'я України та президентом Академії
медичних наук України.

Згідно
з ст.ст. 113, 116 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом
у системі органів виконавчої влади та забезпечує виконання Конституції і
законів України, здійснює управління об'єктами державної власності відповідно
до закону.

Кабінет
Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами
України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради
України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно
до параграфу 46 постанови Кабінету Міністрів України від 18.07.07 № 950 «Про затвердження Регламенту Кабінету
Міністрів України»акти Кабінету Міністрів з організаційно-розпорядчих та інших
поточних питань видаються у формі розпоряджень.

Відповідно
до ст. з Закону України «Про Кабінет Міністрів України»діяльність Кабінету
Міністрів України ґрунтується, зокрема на принципах верховенства права,
законності.

Кабінет
Міністрів України здійснює виконавчу владу на підставі, в межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Неправомірне
втручання будь-яких органів, посадових осіб, підприємств, установ, організацій,
об'єднань громадян у вирішення питань, що належать до компетенції
Кабінету Міністрів України, не допускається.

Відповідно
до листа Міністерства юстиції України № 34-4400-0-4-08 від 02.06.2008 року
спірне розпорядження не являється нормативно-правовим актом та оголошення про
його оскарження КАС України не передбачено.

Відповідно
до ст. 104 КАС України до
адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа,
яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових
відносин. Суб'єкт владних повноважень має право звернутися до адміністративного
суду у випадках, встановлених законом.

Як
вбачається з матеріалів справи Позивач 1, який заявив позов як народний депутат
України (суб'єкт владних повноважень) обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що
зазначене вище розпорядження порушує законодавство України, зокрема такі
закони: «Про управління об'єктами державної власності», «Про наукову і
науково-технічну діяльність», «Про особливості правового режиму діяльності
«Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх
майнового комплексу»та порушує права
Академії медичних наук України, оскільки прийнято без її згоди. Отже, як
вбачається з вищенаведеного Позивач 1 звернувся до адміністративного суду, як
суб'єкт владних повноважень на захист порушеного права Академії Медичних наук
України та не має вимог щодо захисту чи відновлення порушеного права його
особисто, що також не заперечується його представником. Проте ст. 17 Закону
України «Про статус народного депутата України», який визначає статус (права,
обов'язки і відповідальність) народного депутата України у Верховній Раді
України та за її межами, встановлює правові і соціальні гарантії здійснення
народним депутатом України своїх депутатських повноважень не надає народному
депутату України, як суб'єкту владних повноважень права звернення до суду за
захистом прав фізичних або юридичних осіб.

Як
вбачається з матеріалів справи позовних вимог Позивачів 2 та 3 мотивовані тим,
що спірне розпорядження порушує їх
конституційне право на життя, здоров'я, та медичну допомогу, передбачене ст. З,
ст. 27, ст. 49 Конституції України, оскільки вони є хворими на рак і проходять
лікування в Клініці Інституту онкології Академії медичних наук України.
Протоколи їх лікування розробляються і корегуються в залежності від результатів
науково-дослідних робіт, що проводяться Інститутом онкології Академії медичних
наук України, у відповідності із темами, затвердженими постановою Президії
Академії медичних наук від 21 грудня 2005 року № 11/3.

Як
зазначають Позивачі 2 та 3 в разі передачі Інституту онкології із
підпорядкування Академії медичних наук до Міністерства охорони здоров'я, та
припинення даного інституту, продовження та закінчення розробки даної наукової
теми (й інших - також) стане неможливим, а їх лікування у відповідності до
методів, розроблених та впроваджених завдяки провідним науковими досягненням
при розробці даної теми також припиниться, що позбавить їх шансу на одужання і
може спричинити загострення хвороби та різке зменшення тривалості життя. Проте,
Позивачами 2 та 3 та їхнім представником не надано суду жодних доказів щодо
скорочення чи припинення наукової роботи яка проводилася інститутом онкології
чи скорочення програм лікування хворих у в'язку із зміною назви інституту та
зміною його підпорядкованості.

Виходячи з загальних принципів щодо оскарження акту
державного чи іншого органу, який породжує певні правові наслідки, спрямований
на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для
суб'єктів цих відносин обов'язковою умовою визнання акта недійсним є порушення
у зв'язку з прийняттям цього акту прав та охоронюваних законом інтересів,
юридичної чи фізичної особи, інших осіб - позивачів у справі.

Виходячи
з наведеного, суд прийшов до висновку, що оскаржуване розпорядження Кабінету
Міністрів України має суто індивідуальний характер, стосується визначеного кола
суб'єктів правовідносин та до Позивачів не застосовувався (не розповсюджується
на них), а також Позивачі не являються суб'єктами правовідносин, у яких
застосовано цей акт, а тому у суду немає підстав проводити перевірку даного
розпорядження на предмет його
протиправності (законності та відповідності правовим актам вищої юридичної
сили).

Зазначена
вище позиція також викладена у постанові пленуму Вищого адміністративного суду
України від 2008.03.06, "Про практику застосування адміністративними
судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час
розгляду адміністративних справ".

Відповідно
до частини 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею
72 цього Кодексу.

Оцінивши
докази які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх
всебічному, повному та об`єктивному досліджені, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги є не обґрунтованими. Позивачами не було доведено факт
застосування до них розпорядження КМУ № 1186-р від 24.12.2007 або те, що вони є
суб`єктом відносин на які поширюється дія цього акта, а тому у суду немає
правових підстав для задоволення позову.

Керуючись
ст.ст. 2, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У
задоволені позову відмовити.

Постанова
відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом,
якщо таку заяву не було подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя
Вовк П.В.

Судді Кротюк
О.В.

Степанюк А.Г.