Справа № К-4788/07
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2008-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в складі

суддів: Бим М.Є., Гончар Л.Я., Леонтович К.Г., Чалого
С.Я., Шкляр Л.Т.

розглянувши у попередньому
розгляді справу за касаційною скаргою суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 на постанову Київського міжобласного господарського суду
від 25 січня 2007 року у справі 22/117 за позовом прокурора Шишацького району
Полтавської області в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду
України в Шишацькому районі до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 про стягнення суми, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2006 року прокурор
Шишацького району Полтавської області в інтересах держави в особі управління
Пенсійного фонду України в Шишацькому районі звернувся в суд з позовом до
суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, в якому просив
стягнути з відповідача 1140,02грн. заборгованості зі сплати страхових внесків
на обов'язкове державне пенсійне страхування та фінансових санкцій.

Постановою господарського суду
Полтавської області від 9 жовтня 2006 року у задоволенні позову відмовлено.

_________________________________________________________________________________________________________________

Справа №
К-4788/07
Доповідач: Леонтович К.Г.

Постановою Київського
міжобласного господарського суду від 25 січня 2007 року скасоване рішення суду
першої інстанції та ухвалене нове рішення про задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням
апеляційного суду суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа Масюк
Василь Данилович звернувся до Вищого адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції
та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, за результатами камеральної перевірки встановлено, що відповідачем
не нараховуються внески на суму фактичних витрат на оплату праці працівників,
що працюють на умовах трудового договору за травень 2005 року - січень 2006
року. За вказаний період нарахована заробітна плата працівникам складає
2597,36грн. Сума нарахованих внесків за ставкою 32,3% за травень - грудень 2005
року складає 782,42грн., за січень 2006 року за ставкою 31,8% складає 55,65грн.
і не зазначені у рядку 3 розрахунку.

Згідно ст.14 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003р. за
№1058 страхувальники - це підприємства,
установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно
від форми власності, виду діяльності та господарювання, фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які
використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або
на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами
цивільно-правового характеру.

Відповідно до п.3, п.4 ст.18
Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” від
09.07.2003р. №1058 страхові внески є
цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території
України в порядку, встановленому цим Законом.

Страхові внески не включаються до
складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему
оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство.

Відповідно до п.3 Указу
Президента України “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва” від 03.07.1998р. за №727/98 суб'єкт підприємницької діяльності-фізична
особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на
окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Відділення
Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів
перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до Пенсійного фонду
України 42 %. Кошти перераховуються однією сумою і не розмежовуються по
платниках.

Зарахування сплачених коштів у
рахунок сплати страхових внесків у складі єдиного чи фіксованого податків
здійснюється на підставі пред'явлених платником копій платіжних документів про
сплату єдиного податку.

Колегією суддів встановлено, що
відповідачем під час розгляду справи в судах попередніх інстанцій не надано
копій платіжних документів, які підтверджують сплату ним страхових внесків за
період з травня 2005 року по січень 2006 року.

Враховуючи викладене, суд
апеляційної інстанції дійшов до вірного висновку про те, що застосування
відповідачем спрощеної системи оподаткування і обрання єдиного податку з 1
квітня 2005 року не звільняє його від обов'язку нарахування та сплати 32,2%
страхових внесків.

Разом з тим, суд першої інстанції
дійшов до хибного висновку про відсутність підстав стягнення з суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 1140,02грн. заборгованості
зі сплати страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування та
фінансових санкцій.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України
суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу
і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові
рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не
допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом
апеляційної інстанції винесено законне і обґрунтоване рішення, постановлене з
дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223,
224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 - відхилити.

Постанову Київського міжобласного
господарського суду від 25 січня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Судді: