Справа № 2а-16/08
Суддя: Биліна Т.І.
Дата ухвалення: 2008-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2а - 16
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

м. Вугледар
20 березня 2008 року

Вугледарський
міський суд Донецької області - місцевий адміністративний суд, в складі:
головуючої - судді Биліни Т.І., при секретарі Швиденко О.О., представника відповідача ОСОБА_1., розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом

ОСОБА_2до
Управління праці та соціального захисту населення Вугледарської міської Ради в
Донецькій області про визнання неправомірними дій щодо відмови у виплаті недоплаченої суми грошових коштів разової
допомоги до 5 травня за 2004 - 2007
роки,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до Вугледарського управління праці та соціального
захисту населення Вугледарської міської Ради
про визнання неправомірними дій щодо
відмови у виплаті недоплаченої
суми грошових коштів щорічної разової допомоги до 5 травня за 2004 - 2007 роки.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що він є інвалідом війни в 2004 році ІІ
групи, в 2007 році І групи, у відповідності до Закону України «Про статус
ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ має право на отримання
разової щорічної допомоги, як інвалід ІІ групи
в розмірі 8 мінімальних пенсій, як інвалід І групи в розмірі 10
мінімальних пенсій за віком. З питання виплати одноразової допомоги до 5
травня за 2004 - 2007 роки він звертався
до відповідача, однак отримав відмову,
так як йому була виплачена допомога в значно меншому розмірі: 160,00 грн. за 2004 рік, 330,00грн
за 2005 рік, 330,00 грн. за 2006 рік, та
360,00грн. за 2007 рік Посилаючись на те, що відповідач відмовляється виплатити
щорічну одноразову допомогу в повному обсязі, просив визнати дії Управління
праці та соціального захисту населення Вугледарської міської Ради
неправомірними, стягнути на його користь недоотриману суму щорічної разової
допомоги до 5 травня за 2004 -2007 роки. У відповідності до ст.13 Закону
України «Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту».

У судове засідання позивач не
з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути позов у його відсутності, так
як він знаходиться на стаціонарному лікуванні,
позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача - Управління праці та
соціального захисту населення Вугледарської міської Ради позов не визнав з тих
підстав, що позивачу виплачена щорічна разова допомога до 5 травня за 2004, 2005, 2006, 2007 роки, у
відповідності до порядку визначеного постановою Кабінету міністрів України
згідно Законів України «Про державний бюджет України» на відповідний рік.
Позивачу була здійснена виплата одноразової щорічної допомоги в сумі 160,00
грн. за 2004 рік, 330,00грн. за 2005 рік, 330грн. за 2006 рік, та 360,00 грн.
за 2007 рік, тому представник відповідача вважає, що позовні вимоги є
необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Просила у задоволенні позову
відмовити.

Суд, вислухавши думку представника позивача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги, викладені в позові,
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, та не спростовано
сторонами, що позивач є інвалідом війни, в 2004 році ІІ групи, а в 2007 році -
І групи. Інвалідність ІІ групи підтверджена довідкоюНОМЕР_1від 16.09.1999 року,
інвалідність І групи підтверджена довідкоюНОМЕР_2від 20.02.2007 року.
(а.с.11)

Відповідно до ч.5 ст. 13 Закону України Закону України «Про статус
ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту», щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у
розмірах: інвалідам війни І групи - десять мінімальних пенсій за віком;
інвалідам війни ІІ групи - вісім мінімальних пенсій за віком, інвалідам війни
ІІІ групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення, позивачу
14.04.2004 року виплачена щорічна разова
грошова допомога в розмірі 160,00грн. до Дня Перемоги за 2004 рік,
13.04.2005 року в розмірі
330,00грн. за 2005 рік, 17.04.2006
року в розмірі 330,00 грн. за 2006
рік, 24.04.2007 року виплачена щорічна разова грошова допомога в
розмірі 360,00грн. до Дня Перемоги за 2007 рік.

(а.с.10)

Позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою з питання виплати щорічної разової допомоги
до 5 травня, у відповідності до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів
війни та гарантії їх соціального
захисту», на що отримав відмову.

Відмовляючи позивачу у задоволенні його вимог про виплату щорічної разової
допомоги до 5 травня у відповідності до вимог
Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту»
відповідач посилався на порядок
визначений Кабінетом міністрів України, згідно якого сума виплати
щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни до 5 травня
визначається Законом України „Про
державний бюджет України».

Суд не може погодитися з позицією відповідача - Управління праці та
соціального захисту населення Вугледарської міської Ради, виходячи з
наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Koнституції України органи державної влади та органи
місцевогo самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно п.1 ч.1 Рішення Конституційного Суду України у справі №1-27/2004,
щодо відповідності Конституції України положень статей 44, 47, 78, 80 Закону України «Про Державний бюджет на 2004
рік» (справа про зупинення дії або
обмеження пільг, компенсацій і гарантій) від 1 грудня 2004 року визнано такими, що не відповідають
Конституції України, тобто є неконституційними положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2004 рік» якими передбачена виплата щорічної
разової допомоги до 5 травня у розмірах:
інвалідам війни 1 групи -195 грн., інвалідам війни ІІ групи -160грн., інвалідам
війни ІІІ групи -130 гривень.

Враховуючи зазначене виплата щорічної разової допомоги до 5 травня, здійснена відповідачем у розмірі 160 грн.,
передбаченому Законом України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» на
підставі порядку визначеного Кабінетом міністрів України, є такою, що порушує
норми спеціального Закону, та загальні засади пріоритетності законів над
урядовими нормативними актами.

Згідно постанови Кабінету міністрів України від 15.04.2003 року за №544, що
діяла на момент спірної виплати, мінімальний розмір пенсії за віком у 2004 році становив 50грн.

З урахуванням отриманої позивачем суми 160грн. та розміру мінімальної
пенсії за віком на час виплати йому щорічної разової допомоги до 5 травня,
стягненню за 2004 рік підлягає: 240грн. ( 50грн.х 8 ) -160грн. ).

Згідно п.1 Рішення Конституційного Суду України у справі №1-29/2007 щодо відповідності
Конституції України положень статей 29,36 частини другої статті
56, частини другої статті 62, частини
першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44,
45, 46 статті 71, статті 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет
на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) від 9 липня 2007 року
№6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України ( є
неконституційними) положення Закону України «Про Державний бюджет України на
2007 рік», зокрема, положення ст..29 (щодо встановлення розміру одноразової
грошової допомоги) та п.13 ст.71, якими зупинено на 2007 рік дію частини 5 ст.12,13, 14 та 15
Закону України «Про статус ветеранів війни
та гарантії їх соціального захисту» в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги.

Враховуючи вище зазначене, виплата щорічної разової допомоги до 5 травня,
здійснена відповідачем у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет
на 2007 рік» в розмірі 450,00 грн., є такою, що порушує норми спеціального Закону.

Враховуючи положення ст..28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Сума прожиткового мінімуму на 2007
рік передбачена Законом України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» на одну особу, яка втратила
працездатність станом на 24.04.2007 р. дорівнює 406,00 грн. Стаття 62 Закону
України «Про Державний бюджет на 2007 рік» передбачає, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком
відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.04.2007
року та з 01.10.2007 р. застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом 5 цієї статті,
збільшений на 1 відсоток. Отже
мінімальний розмір пенсії за
віком станом на 01.04.2007 року дорівнював 410,06 грн.

З урахуванням отриманої одноразової допомоги в 2007 році та розміру
мінімальної пенсії за віком на
час виплати позивачу частини допомоги на
його користь підлягає стягненню за 2007 рік 3650 гривень 60 копійок (410,06
грн. х 10) -450грн.

З урахуванням вище викладеного, з
відповідача на користь позивача підлягає стягненню недоотримана щорічна грошова
допомога до 5 травня: за 2004 рік в сумі
240,00грн., за 2007рік в сумі 3650грн.
60 коп. Загальна сума стягнення дорівнює 3890грн 60 копійок( 240 + 3650,60).

Однак, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог
позивача в частині проведення перерахунку щорічної разової грошової допомоги до
5 травня за 2005, 2006 роки, оскільки згідно ст..34 Закону України «Про
державний бюджет України на 2005 рік», виплата щорічної разової грошової
допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту»
здійснюється інвалідам війни ІІ групи у розмірі 330,00грн., а відповідно до
п.13 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» на 2006
рік зупинена дія ч.5 ст.ст.12,13,14,15 Закону України «Про статус ветеранів
війни та гарантії їх соціального
захисту» в частині визначення
розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги відповідно до мінімальної пенсії. Закон України «Про
державний бюджет України на 2005 рік» та Закон України «Про державний бюджет
України на 2006 рік» до теперішнього часу не визначені неконституційними, тому
у суду не має підстав визнати дії
відповідача неправомірними.

Згідно п.7 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України
“Про державне мито” органи соціального забезпечення звільнені від сплати
державного мита.

На підставі викладеного, керуючись п.7 ст.4
Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”, ст.ст. 98, 99,
158,160-163 КАС України, суд

П
о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2. задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Вугледарської
міської Ради протиправними в частині відмови ОСОБА_2 у виплаті щорічної
грошової допомоги до 5 травня за 2004, 2007 роки у відповідності до положень
Закону України «Про статус ветеранів війни
та гарантії їх соціального захисту».

Стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення Вугледарської міської Ради на
користь ОСОБА_2 заборгованість по
щорічній разовій допомозі до 5
травня за 2004, 2007 роки у розмірі
3890(три тисячі вісімсот дев'яносто)грн.60 коп.
з рахунку Управління праці та
соціального захисту населення Вугледарської міської Ради № 1525, ОКПО
25953362, МФО 834016, відкритого у Головному управлінні Державного казначейства
України в Донецькій області, згідно КПК 2501150.

В частині позовних вимог ОСОБА_2про стягнення заборгованості по щорічній разовій допомозі за 2005, 2006
роки - відмовити з вище наведених підстав.

Заяву про апеляційне оскарження
цієї постанови може бути подано до місцевого адміністративного суду протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана в Апеляційний адміністративний суд через
місцевий адміністративний суд протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Вугледарського

міського суду
Т.І.Биліна