Справа № 22-а-441/2008
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2008-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2008 року колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду в складі :

Головуючого судді Сіренко О.І.

Суддів
Григорова А.М., Мельнікової Л.В.

За участю секретаря Касян В.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну
скаргу Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області
на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2007 року по справі № 2а-124/07 за адміністративним позовом Ізюмської об'єднаної
державної податкової інспекції Харківської області до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, приватного підприємства «Деметра-2002» про визнання
правочину недійсним, -

В С Т А Н О В
И Л А :

31.05.2007 року Ізюмська об'єднана
державна податкова інспекція звернулась до суду з позовом, в якому просила
визнати правочин, вчинений між ФОП ОСОБА_1. та ПП «Деметра 2002» на підставі
податкових накладних від 15.12.2005 № 149, від 02.06.2006 №87, від 30.12.2005 №164, від 05.06.2006 №90, 21.06.2006 №106, від 25.06.2006 №109,
від 26.06.2006 №111, які є звітними податковими документами і одночасно
розрахунковими документами, недійсним. Визнати недійсним господарське
зобов'язання між ФОП ОСОБА_1.та ПП «Деметра
2002» по поставці матеріалів, запасних частин, вузлів та агрегатів до промислового
обладнання та техніки, за угодою, вчинене на підставі податкових накладних від 15.12.2005 № 149, від 02.06.2006 №87
від 30.12.2005 № 164, від
05.06.2006 №90, 21.06.2006 №106, від 25.06.2006 №109, від 26.06.2006 №
111, які є звітними податковими документами
і одночасно розрахунковими документами недійсним. Стягнути з ФОП ОСОБА_1. в доход державного
бюджету 264707,05 грн.

Уточнивши позовні вимоги Ізюмська
ОДПІ просила:

1. Визнати господарське зобов'язання між ФОП ОСОБА_1. та
ПП «Деметра 2002» по поставці матеріалів, запасних частий, вузлів та агрегатів до промислового обладнання та техніки, за угодою
(правочином), вчинене на підставі
податкових накладних від 15.12.2005 № 149, від 02.06.2006 №87, від 30.12.2005
№164, від 05.06.2006 №90, від 21.06.2006 №106, від 25.06.2006 №109, від 26.06.2006 №111, які є звітними
податковими документами і одночасно розрахунковими документами,
недійсним;

_____________________________________________________________________________________Справа
№ 22-а-441/08 Головуючий 1 інст.- П'янова
Я.В.

Категорія: 69
Доповідач - Сіренко
О.І.

2.
Стягнути з ФОП
ОСОБА_1. в доход державного бюджету 264707,05 грн.

3.
Стягнути з
приватного підприємства «Деметра-2002» в доход державного бюджету 264707,05
грн.

4. Судові витрати покласти на відповідачів.

15 серпня 2007 року постановою
Харківського окружного адміністративного суду
відмовлено у задоволенні позову Ізюмської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
приватного підприємства «Деметра-2002» про визнання правочину недійсним.

В апеляційній скарзі Ізюмська
об'єднана державна податкова інспекція Харківської області просить скасувати
вказану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою
задовольнити позов. При цьому посилається на те, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального та процесуального права, рішення ухвалене без належної оцінки доводів
та аргументів позивача, фактичних обставин справи.

Ізюмська ОДПІ Харківської області наполягає на тому, що
правочин між ФОП ОСОБА_1. та ПП «Деметра 2002» вчинено з метою надання
юридичної правдоподібності перерахуванню грошових коштів з несплатою податкових
зобов'язань, а також завищення податкового кредиту, що суперечить інтересам
держави. Посадові особи ПП «Деметра 2002» та ФОП ОСОБА_1. усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність
правочину, який було укладено, а також суперечність його інтересам
держави та суспільства. Вчинений правочин був спрямований на приховуванні вказаним підприємством прибутку від
оподаткування, посадові особи підприємства прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків
у вигляді ненадходження до бюджету сум податків.

Колегія
суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що Ізюмською ОДПІ Харківської
області була проведена виїзна позапланова документальна перевірка дотримання ФОП
ОСОБА_1. податкового
законодавства при здійсненні господарських взаємовідносин за період з
01.07.2005 р. по 30.06.2006 р.

В ході
перевірки встановлено, що за вказаний період між ФОП ОСОБА_1. (1 відповідачем) та ПП «Деметра - 2002» (2 відповідачем) були здійсненні наступні зобов'язання:

- від 15.12.2005 р. купівлі-продажу матеріалів, засобів
захисту на загальну суму 15331,68 грн.; на виконання цього зобов'язання 2-м
відповідачем було виписано податкову накладну від 15.12.2005 р. № 149. 1-й
відповідач здійснив оплату за товар у повному обсязі та включив суму податку на
додану вартість (2555,28 грн.) до податкового кредиту.

- від 30.12.2005 р. купівлі-продажу
матеріалів на загальну суму 1935,36 грн.; на виконання
цього зобов'язання 2-м відповідачем було виписано податкову накладну від
30.12.2005 р. № 87. 1-й відповідач здійснив оплату за товар у повному обсязі та
включив суму податку на додану вартість (322,56 грн.) до податкового кредиту.

- від 02.06.2006 р. купівлі-продажу матеріалів на загальну
суму 8908,8 грн.; на виконання цього
зобов'язання 2-м відповідачем було виписано податкову накладну від
02.06.2006 р. № 164. 1-й відповідач здійснив оплату за товар у повному обсязі та включив суму податку на додану вартість
(1484,80 грн.) до податкового кредиту.

- від 05.06.2006 р. купівлі-продажу фискарс «Анлант» на
загальну суму 19925,98 грн.; на виконання
цього зобов'язання 2-м відповідачем було виписано податкову накладну від
05.06.2006 р. № 90. 1-й відповідач здійснив оплату затовар у повному обсязі та
включив суму податку на додану вартість (3321,00 грн.) до податкового кредиту.

- від 21.06.2006 р. купівлі-продажу
запчастин на загальну суму 94291,26 грн.; на виконання
цього зобов'язання 2-м відповідачем було виписано податкову накладну від
21.06.2006 р. № 106. 1-й відповідач здійснив оплату за товар та включив суму податку на додану вартість (15715,21 грн.) до
податкового кредиту.

- від
25.06.2006 р. купівлі-продажу запчастин на загальну суму 78785,76 грн.; на
виконання цього зобов'язання 2-м відповідачем було виписано податкову
накладну від 25.06.2006 р. № 109. 1-й відповідач здійснив оплату за товар та включив
суму податку на додану вартість (13130,00
грн.) до податкового кредиту.

- від 26.06.2006 р. купівлі-продажу автомату відрізного на
загальну суму 45528,21 гри.; на виконання цього зобов'язання 2-м відповідачем
було виписано податкову накладну від 26.06.2006 р. № 111. 1-й відповідач здійснив оплату за товар та включив суму податку на додану вартість (7588,01
грн.) до податкового кредиту.

Позивач просив визнати вказані зобов'язання недійсними,
посилаючись на невідповідність їх вимогам закону та вважаючи їх такими, що
вчинені з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства. Основними
доказами, покладеними позивачем в обґрунтування своїх вимог, є ухилення
відповідачів від сплати податків і зборів та відсутність звітування 2-го
відповідача до ДПІ. Як було встановлено
позивачем, 2-й відповідач не звітує до ДПІ за місцем реєстрації з листопада
2004 року, податки до бюджету в період з 01.06.2006 р. по 30.06.2006 р. від нього не надходили, свідоцтво
платника ПДВ анульовано 17.04.2006 р. Вказане
підтверджується листом Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва № 9697/7/23-109 від 11.12.2006 р., актом
ДПІ у Дніпровському районі м. Києва № 29-239/1889 від 17.04.2006 р. про
анулювання свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість
ПП «Деметра 2002».

Оскільки позивач не довів обставин,
у чому саме полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета
відповідачів укладення зобов'язання і чи була вона спрямована на приховування
від оподаткування доходів, ДПІ не надано належних доказів на
підтвердження того, що факт ухилення від сплати податків посадовими особами відповідачів встановлений обвинувальним вироком
суду, що набрав законної сили, суд першої інстанції дійшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів не
погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Вирішуючи питання
про визнання правочину недійсним, судом першої інстанції не враховано, що вимоги про визнання недійсною угоди, яка
завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, не можуть бути предметом
позову, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне закрити провадження
у справі в цій частині.

Згідно з ч. 1 ст.
208 ГК України, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що
вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за
наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами
- в доход держави за рішенням суду стягується все одержане за ними за
зобов'язання, а в разі виконання зобов'язання однією стороною, з другої сторони
стягується в доход держави все одержане нею, а також усе належне неї першій
стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише в однієї зі
сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням
суду в доход держави.

Наведену норму слід застосовувати з урахуванням того, що
відповідно до статті 228 ЦК України право чин, учинений з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і суспільства, водночас є таким, що порушує
публічний порядок, а отже, - нікчемним. Як зазначено у ч. 2 ст. 215 цього
Кодексу, визнання судом такого правочину недійсним не вимагається. Тому позови
податкових органів про визнання такого правочину (угоди, господарського
зобов'язання) недійсним судовому розгляду не підлягають.

Відповідно до ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України, якщо справу не належить розглядати в
порядку адміністративного судочинства, суд закриває провадження у справі.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про відмову в позові Ізюмській об'єднаній
державній податковій інспекції Харківської області про застосування санкцій, встановлених за
виконання угод, укладених з метою, завідомо суперечною інтересам держави і
суспільства.

Органи державної податкової служби,
вказані в абз. 1 ст. 10 Закону України
«Про державну податкову службу в Україні» № 509 -ХІІ від 04.12.1990 р.,
можуть на підставі п. 11 цієї статті звертатись до судів із позовами про
стягнення в доход держави коштів, одержаних за право чинами, вчиненими з метою,
яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їхню
нікчемність. Висновок суду стосовно нікчемності правочину має бути викладений у
мотивувальній, а не в резолютивній частині судового рішення.

За вчинення правочину з метою, яка завідомо
суперечить інтерсам держави і суспільства, застосовуються санкції. передбачені
ч. 1 ст. 208 ГК України. За змістом статті це можливо лише в разі виконання
правочину хоча б однією сторною. Зазначені санкції не можна застосовувати за
сам факт несплати податків (зборів, інших обов'язкових платежів) однією зі
сторін договору, оскільки за таких
обставин правопорушенням була б несплата податків. а не вчинення
правочину. Для стягнення цих санкцій є необхідною наявність умсилу на укладення
угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства,
наприклад з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом
відшкодування ПДВ у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Згідно з ч. 1 ст. 208 ГК України
передбачені нею санкції застосовує лише суд.
Дане правило відповідає ст. 41 Конституції України, згідно з якою
конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках,
обсязі та порядку. встановлених законом.

Оскільки зазначені санкції є
конфіскаційними. Стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення
правил здійснення господарської діяльності. то вони належать не до цивільно -
правових, а до адміністративно - господарських санкцій як такі, що відповідають
визначенню, наведеному в частині 1 ст. 238 ГК України.

Застосування санкцій судами, встановлених
за укладання угод, які завідомо суперечать інтересам держави і суспільства, з
01.01.2004 р. може відбуватись на підставі ст. ст. 207, 208 ГК України в
залежності від часу. Коли були допущені правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІХ «Прикінцевих
положень» ГК України положення останнього щодо відповідальності за порушення
правил здійснення господарської діяльності застосовуються в разі. Якщо такі
порушення були вчинені після набрання чинності цими положеннями. Положення ГК
щодо відповідальності за порушення, зазначені в абзаці 1 того ж пункту, вчинені
до набрання чинності відповідними положеннями названого Кодексу стосовно
відповідальності учасників господарських відносин, застосовуються в разі, якщо
вони пом'якшують відповідальність за вказані порушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст.
195, 196, п.2 ч.1 ст. 198, ст. ст. 201,
207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,
-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Ізюмської об'єднаної
державної податкової інспекції Харківської області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2007 року по справі № 2а-124/07 скасувати в частині відмови в позові
Ізюмській об'єднаній державній податковій інспекції Харківської області щодо визнання недійсним господарського
зобов'язання і в цій частині закрити провадження по справі.

В іншій частині
постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2007 року
по справі № 2а-124/07 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця.

Повний текст ухвали виготовлений
та підписаний 15 вересня 2008
року.

Головуючий
підпис
Сіренко О.І.

Судді
підпис
Григоров А.М.

підпис Мельнікова Л.В.

ЗГІДНО
З ОРИГІНАЛОМ

Суддя Харківського апеляційного

адміністративного суду Сіренко
О.І.