Справа № 2-А-2/2008
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2008-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М
У К Р
А Ї Н И

12 вересня 2008 року Першотравневий
районний суд м.Чернівці в складі колегії суддів:

Головуючого -судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Іщенка І.В.,
Войтуна О.Б.

при секретарі: Орищук І.І.

за
участю :

позивача: ОСОБА_1

представника відповідачів

МО України та ЧОВК: Бурак О.О.

представника відповідача ВЧ А
0264: Хусаінової О.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Міністерства Оборони України, військової частини А 0264, Чернівецького
військового комісаріату про стягнення заборгованості по надбавках за безперервну військову службу в Збройних Силах України та грошової
компенсації замість належного до видачі речового майна ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства Оборони України,
військової частини А 0264, Чернівецького військового комісаріату про стягнення
заборгованості по надбавках за
безперервну військову службу в Збройних
Силах України.

В позові посилався на те, що проходив військову службу в Збройних Силах
України з 05 серпня 1981 року до 11 вересня 2006 року. Наказом Командувача
Сухопутних військ Збройних Сил України від 05.08.2006 року №293 був звільнений
в запас за станом здоров'я згідно п.67 «б».

Вважає, що у відповідності до Указу Президента України «Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за безперервну службу» за № 389 від 05.05.2003 року
та Інструкції «Про порядок і умови
виплати щомісячної надбавки за
безперервну військову службу в Збройних
силах України», затвердженої наказом Міністра Оборони України від 26 травня
2003 року № 149, якою було визначено умови та порядок виплати щомісячної
надбавки, йому повинна була виплачуватись вказана надбавка з 01.05.2003 року у
розмірі 70 % від грошового забезпечення.

Вказує на те, що військова частина А 0264, на грошовому забезпеченні якої
він перебував з травня 2003 року по грудень 2004 року, повинна була виплачувати
йому вказану надбавку у розмірі 70 % від грошового забезпечення, а виплачувала,
за винятком грудня 2003 року та січня 2004 року, у розмірі 15%, заборгувавши йому 6575 грн. 43
коп. Внаслідок вказаних дій військової частини А 0264, йому також не було
доплачено премії на суму 2219 грн. 75 коп.

Також, Чернівецький обласний військовий комісаріат, де він перебував на
грошовому забезпеченні з 01.01.2005 року по 11.09.2006 року, виплачував вказану надбавку з січня по лютий
2005 року у розмірі 15% від грошового
забезпечення, заборгувавши по виплаті надбавки 1583 грн. 60 коп. та по виплаті
премії - 620 грн. 49 коп.

Крім того, після звільнення відповідач військова частина А0264, де він також
перебував на речовому забезпеченні, не відшкодував матеріальні цінності за
невикористане речове майно, чим були порушені його права.

Так, згідно довідки-розрахунку № 28 від 11.10.2006 року, зазначена
військова частина заборгувала йому грошові кошти в якості компенсації за
невикористане речове майно в сумі 4193 грн. 87 коп.

Тому, вважає такі дії Міністерства
Оборони України, військової частини А 0264, Чернівецького військового
комісаріату такими, що порушують його конституційні права і свободи.

В судовому засіданні позивач адміністративну позовну заяву підтримав частково, в частині стягнення з
відповідачів понесених судових витрат та витрат на правову допомогу позов не
підтримав, підтвердив обставини, викладені в позові. Просив стягнути
заборгованість по виплаті надбавки за безперервну службу з військової частини А
0264 у розмірі 8795 грн. 18 коп. та з
Чернівецького обласного військового комісаріату - у розмірі 2204 грн. 09 коп.
Також, просив стягнути з військової частини А 0264 грошову компенсацію замість
належного до видачі речового майна в сумі 4193 грн. 87 коп.

Представник відповідача військової частини А 0264 в судовому засіданні
адміністративний позов не визнала.
Пояснила, що Указом Президента
України № 389 від 05.05.2003 року було визначено максимальний розмір надбавки за безперервну
службу в Збройних Силах України. Право визначати порядок і умови виплати
вказаної надбавки було надано Міністру Оборони України. Крім того, пояснила, що
дію ч.2 ст.9 Закону України «Про “Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зупинено,
а тому вимоги позивача про стягнення грошової компенсації за речове майно є
безпідставними, просила в адміністративному позові відмовити.

Представник
відповідачів Міністерства Оборони України та Чернівецького обласного
військового комісаріату адміністративний позов не визнала. Пояснила, що, у
відповідності до Інструкції, розміри надбавки встановлювалися, виходячи з
наявного фонду грошового забезпечення. Протягом вказаного позивачем періоду,
Міністром Оборони України відповідними розпорядженнями встановлювалися
конкретні розміри даної надбавки з огляду на наявність бюджетних коштів,
передбачених на утримання Збройних Сил України.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представників,
дослідивши письмові докази, вважає, що
адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.104
КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з
адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи
інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу на посаді
старшого викладача кафедри військової підготовки Чернівецького національного
університету ім. Ю.Федьковича. Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних
Сил України від 05.08.2006 року №293 він
був звільнений в запас за станом здоров'я згідно п.67 «б» (а.с.15).

Згідно ст.9 Закону України “Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 року, до складу грошового
забезпечення військовослужбовців входять щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які
мають постійний характер, премія). Грошове забезпечення виплачується у
розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, порядок
виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України.

За періоди часу з червня 2003 року по листопад 2003 року, з лютого 2004
року по вересень 2004 року позивачу військовою частиною А 0264 виплачувалась
надбавка за безперервну службу у Збройних Силах України у розмірі 15 %
від грошового забезпечення при максимальному розмірі 70%, за період часу з
жовтня 2004 року по грудень 2004 року у розмірі
50 % від грошового забезпечення, що підтверджується довідкою № 1406 від
10.10.2006 року (а.с.20). Також, премія виплачувалась, виходячи з розміру
надбавки за безперервну службу у Збройних Силах України (а.с.22).

Відповідно до довідки № 1152 від 08.11.2006 року, позивачу Чернівецьким
обласним військовим комісаріатом виплачувалась вказана надбавка з лютого по
березень 2005 року у розмірі 15% від грошового забезпечення, з квітня 2005 року
по листопад 2005 року у розмірі 65% та відповідно до розміру надбавки премія
(а.с.21).

Відповідності до п.1 Указу Президента України «Про надбавки
військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ
України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління
державної охорони України за безперервну службу» за № 389 від 05.05.2003 року
Міністру Оборони України було надано право встановлювати військовослужбовцям
щомісячні надбавки за безперервну
військову службу у Збройних Силах України у відсотках до грошового
забезпечення, які мають високі результати
у службовій діяльності, залежно від стажу служби в таких розмірах: понад
15 років до 50 %; понад 20 років до 70
%.

Також, Інструкцією «Про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за
безперервну військову службу в Збройних
силах України», затвердженою наказом Міністра Оборони України від 26 травня
2003 року №149 п. 2.4. передбачено, що виплата надбавки здійснюється в межах
фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисах військових частин.

Відповідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як з'ясовано з пояснень
представників відповідачів, останні адміністративний позов не визнали,
вважають, що будь-яких порушень прав позивача допущено не було.

Суд приймає до уваги ту обставину, що ні Указом Президента України від 05.05.2003 року № 389, ні Інструкцією не було
встановлено точного фіксованого розміру надбавки, про що свідчить приписка «до»
перед зазначенням розміру у відсотках.
Конкретний розмір виплат встановлює Міністр Оборони України, виходячи з
наявного фонду грошового забезпечення,
затвердженого в кошторисах військових частин. Порядок доведення, визначених Міністром Оборони України,
розмірів надбавок до військових частин
законодавством не передбачений.

Судом було встановлено, що такі розміри надбавок за безперервну службу у
Збройних Силах України доводились до відома відповідачів телеграмами. Як вбачається з досліджених у судовому
засіданні телеграм Міністра Оборони України, розмір надбавки встановлювався
у відсотках до грошового забезпечення у наступних
розмірах: за період з червня 2003 року по листопад 2003 року, з лютого 2004
року по вересень 2004 року при наявності стажу понад 20 років - 15 %; з жовтня
2004 року по грудень 2004 року у розмірі
50 % від грошового забезпечення; з лютого по березень 2005 року у розмірі 15% від грошового забезпечення, з
квітня 2005 року по листопад 2005 року у розмірі 65% від грошового забезпечення
(а.с. 88-93).

Отже, щомісячна надбавка за безперервну службу позивачу виплачувалась у
повному обсязі, відповідно до розпоряджень Міністра Оборони України,
заборгованості по виплаті надбавки немає, оскільки це не є та виплата, яка є
безумовною, а віднесена на розсуд Міністра Оборони України.

Судом також встановлено, що згідно копії довідки-розрахунку №27 від
11.10.2006 року, ОСОБА_1 не було виплачено грошової компенсації за речове майно
у розмірі 4193 грн. 87 коп. (а.с.26).

Речове майно на складі військової частини А0264 відсутнє, що
підтверджується довідкою від 11.10.2006 року (а.с.25).

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України “Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 року, військовослужбовці
одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і
продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію
замість них.

Відповідно до п.27 Положення “Про забезпечення військовослужбовців Збройних
Сил речовим майном у мирний час”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів
України від 28.10.2004 року, військовослужбовці, звільнені з військової служби
у запас з правом носіння військової форми одягу, за своїм бажанням можуть
одержати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову
компенсацію за нього.

Однак, п.2 ст.1 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних
коштів» від 07.02.2000 року, який вступив в дію з 11.03.2000 року, було
призупинено дію ч.2 ст. 9 Закону України
“Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” - в
частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням
грошової компенсації замість них та замість речового майна. Зазначений Закон не
скасований, Конституційним судом України неконституційним не визнаний, а тому
підлягає обов'язковому виконанню на всій території України.

Щодо вимоги позивача про стягнення грошової компенсації за речове майно до
11.03.2000 року, слід зазначити
наступне.

Як вбачається з довідки-розрахунку
№27 від 11.10.2006 року, ОСОБА_1 не було виплачено грошової компенсації за
речове майно до 11.03.2000 року на суму 204 грн. 36 коп., після березня місяця
2000 року на суму 3989 грн. 51 коп.

Однак, зважаючи на те, що позивач просить стягнути з відповідача військової
частини А0264 на його користь грошову компенсацію за речове майно, а не саме
речове майно в натурі - вказана вимога задоволенню не підлягає.

Зважаючи на вищевказане, суд не вбачає підстав для задоволення позову та приходить
до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12,14, 159, 160, 161, 162, 186
КАС України, Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей», Указу Президента України «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил
України, Міністерства внутрішній справ України, Адміністрації Державної
прикордонної служби України та Управління державної охорони України за
безперервну службу» за № 389 від 05.05.2003 року суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України,
військової частини А 0264, Чернівецького військового комісаріату про стягнення
заборгованості по надбавках за
безперервну військову службу в Збройних
Силах України та грошової компенсації замість належного до видачі речового
майна - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, встановленого КАС України, якщо таку заяву не було
подано.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного
суду через Першотравневий районний суд
м. Чернівці.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції може бути
подана протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення
в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий -суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Іщенко І.В.

Войтун О.Б.