Справа № К-15/858/06
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2008-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУ
______________________________________________________________
УХВАЛА
17 «квітня» 2008 р.

Справа №
11/372

к/с № К-15/858/06

Вищий адміністративний
суд України у складі колегії
суддів:

Головуючий:
Нечитайло О.М.

Судді:
Конюшко К.В.

Ланченко Л.В.

Пилипчук Н.Г.

Степашко О.І.

при секретарі
Ликовій В.Б.

за участю представників ст
орін

позивача:
Воробйов Т.А., дов. від 19.09.2006р. №
03-340/1338

відповідача:
Грекова Н.М., дов. від 01.01.2008р. № 1
9/6

прокурора:
Чубенко В.В.

розглянувшиу відкрито
му судовому засіданні

касаційну скаргу
Відкритого акціонерного т
овариства «Запоріжкокс»

на постанову
Запорізького апеляційного
господарського суду

від
26.01.2006 року

у справі
№11/372

за позовом
Прокурора Заводського рай
ону м. Запоріжжя в інтересах д
ержави в особі Запорізького
обласного відділення Фонду с
оціального захисту інваліді
в

до
Відкритого акціонерного т
овариства «Запоріжкокс»

про
стягнення суми штрафних са
нкцій у розмірі 1 056 490,70 грн.

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Заводського
району м. Запоріжжя в інтерес
ах держави в особі Запорізьк
ого обласного відділення Фон
ду соціального захисту інвал
ідів(надалі, позивач Запоріз
ьке обласного відділення зах
исту інвалідів), звернулось д
о господарського суду Запорі
зької області із позовом до В
ідкритого акціонерного това
риства «Запоріжкокс» (надалі
- відповідач, ВАТ «Запоріжкок
с») про стягнення з ВАТ «Запор
іжкокс» суми штрафних санкці
й у розмірі 1 056 490,70 грн. за нество
рені для інвалідів робочі мі
сця на користь Запорізького
обласного відділення Фонду с
оціального захисту інваліді
в.
Рішенням господарського с
уду Запорізької області від
06.09.2005р. у справі №11/372 (суддя Гончар
енко С.А.) позовні вимоги Проку
рора Заводського району м. За
поріжжя задоволені повністю
. Суд стягнув з відповідача на
користь Запорізького обласн
ого відділення Фонду соціаль
ного захисту інвалідів, м. Зап
оріжжя 1 056 490,70грн. штрафних санк
цій за незайняті інвалідами
робочі місця, а також держмит
а в сумі 10 564,91грн. в доход держбю
джет та 118,00 грн. витрат на інфор
маційно-технічне забезпечен
ня судового процесу на корис
ть Державного підприємства «
Судовий інформаційний центр
».
Рішенням суду першої інста
нції встановлено, що нормати
в робочих місць для працевла
штування інвалідів для відпо
відача у 2004р. складав 117 осіб. Фак
тична чисельність інвалідів
, які працювали на підприємст
ві, згідно наданого відповід
ачем звіту за формою №10-П1, скла
ла 38 осіб. Відповідач в добров
ільному порядку штрафні санк
ції не перерахував. Крім того
, судом з'ясовано, що відповіда
ч протягом січня - листопада 20
04р. звітував до центру зайнято
сті за формою №3-ПН з відсутньо
ю інформацією щодо наявносіі
вільних та вакантних посад н
а яких використовується прац
я інвалідів. Судом зроблено в
исновок, що за відсутності вк
азаної інформації, відповідн
і органи не могли виконати св
ої обов'язки передбачені ч.1 ст
. 18 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інва
лідів в Україні» по направле
нню інвалідів,для працевлашт
ування. За таких обставин, від
повідачем не вжито всіх нале
жних від нього заходів для за
безпечення працевлаштуванн
я інвалідів, отже відсутні пі
дставі для звільнення від сп
лати штрафних санкцій, відпо
відно до ст.218 Господарського
кодексу України.
Постановою Запорізького а
пеляційного господарського
суду (судова колегія у складі
: головуючий суддя: Коробка Н.Д
., судді: Юхименко О.В., Яценко О.
М.) від 26.01.2006р. апеляційну скаргу
ВАТ «Запоріжкокс» залишено
без задоволення, рішення гос
подарського суду Запорізько
ї області від 06.09.2005р. у справі № 11
/372 скасовано, позов задоволен
о частково, стягнуто з ВАТ «За
поріжкокс» на користь Запорі
зького обласного відділення
Фонду соціального захисту і
нвалідів 949 504,30грн. штрафних сан
кцій за незайняті інвалідами
робочі місця, стягнуто стягн
уто з ВАТ «Запоріжкокс» 949,04 грн
. державного мита та 106,04 грн. вит
рат за інформаційно-технічне
забезпечення судового проце
су.
Вказане судове рішення го
сподарського суду апеляційн
ої інстанції мотивовано тим,
що інформування відповідаче
м районного центру зайнятост
і про наявність п'яти вільних
робочих місць для працевлаш
тування інвалідів в кінці зв
ітного періоду, при створени
х лише 46 місць (за нормативом у
117 осіб), не може розглядатись я
к належне інформування орган
ів, визначених в ст.18 Закону Ук
раїни «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Укр
аїні», про вільні робочі місц
я для працевлаштування інвал
ідів, таким чином, факт дотрим
ання відповідачем усіх залеж
них від нього заходів для нед
опущення порушень зобовяз
ань покладених на останнього
згідно із вказаним вище зако
ном ВАТ «Запоріжкокс» не дов
едено, що, на думку господарсь
кого суду апеляційної інстан
ції, свідчить про обгрунтова
ність застосування до відпов
ідача штрафних санкцій.
Не погоджуючись із таки
м судовим рішенням, ВАТ «Запо
ріжкокс» звернулось до Вищог
о адміністративного суду Укр
аїни із касаційною скаргою
в якій, з підстав порушення го
сподарськими судами першої т
а апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуаль
ного права, просить скасуват
и судові рішення місцевого г
осподарського суду першої ін
станції та господарського су
ду апеляційної інстанції, пр
ийняті у справі № 11/372 та постан
овити нове рішення, яким у поз
ові відмовити.
Позивач надав відзив на вка
зану касаційну скаргу, за змі
стом якого проти доводів кас
аційної скарги заперечує, вв
ажаючи їх необгрунтованими т
а просить залишити касаційну
скаргу без задоволення, а пос
танову суду апеляційної інст
анції - без змін
Відповідно до ч. 1 та. ч. 2 ст. 220 К
АС України, суд касаційної ін
станції перевіряє правильні
сть застосування судами перш
ої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процес
уального права, правової оці
нки обставин у справі і не мож
е досліджувати докази, встан
овлювати та визнавати доведе
ними обставини, що не були вст
ановлені в судовому рішенні,
та вирішувати питання про до
стовірність того чи іншого д
оказу. Суд касаційної інстан
ції переглядає судові рішенн
я судів першої та апеляційно
ї інстанцій у межах касаційн
ої скарги, але при цьому може в
становлювати порушення норм
матеріального чи процесуаль
ного права, на які не було поси
лання в касаційній скарзі.
Господарськими судами пер
шої та апеляційної інстанцій
встановлено наступне:
Відповідно до звіту про з
айнятість та працевлаштуван
ня інвалідів за 2004 р. (форма № 10-П
І), наданого відповідачем до З
апорізького обласного відді
лення Фонду соціального захи
сту інвалідів, чисельність і
нвалідів - штатних працівник
ів, які повинні працювати на п
ідприємстві на робочих місця
х, створених відповідно до 4% н
ормативу у 2004 р. складає 117 (сто с
імнадцять) осіб. За розрахунк
ами позивача чисельність інв
алідів, які працювали на підп
риємстві відповідача склала
38 осіб.
Сума штрафних санкцій за не
створені 79 (сімдесят дев'ять) р
обочих місць для інвалідів, с
клала 1 056 490,70грн., стягнення якої
і стало предметом даного спо
ру.
Заслухавши суддю-доповід
ача, представників: позивача
, відповідача, прокурора, розг
лянувши надані письмові дока
зи в їх сукупності, Вищий адмі
ністративний суд України вва
жає, що касаційна скарга ВАТ «
Запоріжкокс» задоволенню не
підлягає, огляду на наступне
.
Відповідно до ст. 18 Закону Ук
раїни «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Укр
аїні (із врахуванням змін та д
оповнень), працевлаштування
інвалідів здійснюється орга
нами центральним органом вик
онавчої влади з питань праці
та соціальної політики, орга
нами місцевого самоврядуван
ня, громадськими організація
ми інвалідів.
Підбір робочого місця здій
снюється переважно на підпри
ємстві, де настала інвалідні
сть, з урахуванням побажань і
нваліда, наявних у нього проф
есійних навичок і знань, а так
ож рекомендацій медико-соціа
льної експертизи.
Підприємства (об'єднання), у
станови і організації (незал
ежно від форм власності і гос
подарювання), які використов
ують працю інвалідів, зобов'я
зані створювати для них умов
и праці з урахуванням індиві
дуальних програм реабілітац
ії і забезпечувати інші соці
ально-економічні гарантії, п
ередбачені чинним законодав
ством.
Статтею 19 вказаного закону
передбачено, що для підприєм
ств (об'єднань), установ і орга
нізацій незалежно від форми
власності і господарювання в
становлюється норматив робо
чих місць для забезпечення п
рацевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
від середньооблікової чисел
ьності штатних працівників о
блікового складу за рік, а якщ
о працює від 8 до 25 чоловік - у кі
лькості одного робочого місц
я.
Норматив робочих місць для
забезпечення працевлаштува
ння інвалідів визначається в
иключно цим Законом. Якщо інш
ими законами встановлюються
нормативи робочих місць для
забезпечення працевлаштува
ння інвалідів, які відрізняю
ться від зазначених у цій ста
тті, застосовуються положенн
я цього Закону.
Керівники підприємств (об'є
днань), установ і організацій
незалежно від форми власнос
ті і господарювання у разі не
забезпечення зазначених нор
мативів несуть відповідальн
ість у встановленому законом
порядку.
Так, господарським судом а
пеляційної інстанції встано
влено, що норматив робочих мі
сць для працевлаштування інв
алідів позивачем розрахован
о правильно: 2929 (середньооблік
ова чисельність штатних прац
івників облікового складу у
2004р.) х 4 (4% від загальної чисельн
ості працюючих) : 100% = 117 (чисельні
сть інвалідів, які повинні пр
ацювати на робочих місцях, ст
ворених відповідно 4% нормати
ву).
Позивач, в порушення вказан
их вище нормативів, згід
но довідки Заводського район
ного центру зайнятості №327 від
06.06.2005р. протягом січня - листопа
да 2004р. надавав звіти форми №3-П
Н з відсутньою інформацією щ
одо наявності вільних та вак
антних посад, та яких викорис
товується праця інвалідів. З
а грудень 2004р. підприємство на
дало звіт форми №3-ПН з інформа
цією про наявність п'яти віль
них робочих місць для працев
лаштування інвалідів.
Господарський суд апеляці
йної інстанції, дослідивши з
віти відповідача за формою №
3-ПН за 2004р., встановив, що вказан
і звіти станом на 01.01.2004р., 04.02.2004р., 01.03.
2004р., 01.04.2004р.. 05.05.2004р., 01.06.2004р.,01.07.2004р., 02.08.2004р., по
давалися з відсутньою інформ
ацією про потребу підприємст
ва в працівниках інвалідах. В
звітах станом на 01.09.2004р., 01.10.2004р., 29.10.
2004р., взагалі вказувалося, що ві
льні робочі місця та вакантн
і посади - відсутні. У звіті ст
аном на 30.11.2004р. вказувалася потр
еба підприємства у інвалідах
наступних професій; «размет
чик» - 1 інвалід, «слюсар-ремон
тник» - 2-інваліда, «злектромон
тер» - 2 інваліда. Звіт станом н
а 30.12.2004р. судом не було прийнято
у якості належного доказу ін
формування Заводського райо
нного центру зайнятості, оск
ільки отриманий останнім 04.01.200
5р., тобто вже після звітного п
еріоду який розглядається.

Управління праці та соціал
ьного захисту населення Заво
дської районної адміністрац
ії Запорізької міської ради,
довідкою від 02.06.2005р. №1909 повідом
ило, що ВАТ «Запоріжкокс» про
тягом 2004р. до управління не зве
рталося з клопотанням про на
правлення до них інвалідів д
ля працевлаштування.
Отже, судом апеляційної інс
танції встановлено, що відпо
відач інформував Заводський
центр зайнятості про наявні
сть п'яти вільних робочих міс
ць для працевлаштування інва
лідів тільки в останньому мі
сяці звітного періоду. Доказ
ів направлення інвалідів ні
центром зайнятості, ні будь-я
кими іншими організаціями на
підприємство відповідача не
надано, відсутні також доказ
и відмови інвалідам у працев
лаштуванні.
На підставі викладеного су
дом апеляційної інстанції по
становлено висновок, що інфо
рмування відповідачем район
ного центру зайнятості про н
аявність п'яти вільних робоч
их місць для працевлаштуванн
я інвалідів в кінці звітного
періоду, при створених лише 46
місць (за нормативом у 117 осіб),
не може розглядатись як нале
жне інформування органів, ви
значених в ст. 18 Закону Україн
и «Про основи соціальної зах
ищеності інвалідів в Україні
», про вільні робочі місця для
працевлаштування інвалідів
.
Відповідно до ст. 20 За
кону України «Про основи соц
іальної захищеності інвалід
ів в Україні»,підприємства (о
б'єднання), установи і організ
ації, крім тих, що повністю утр
имуються за рахунок коштів д
ержавного або місцевих бюдже
тів, незалежно від форми влас
ності і господарювання, де кі
лькість працюючих інвалідів
менша, ніж установлено норма
тивом, передбаченим частиною
першою статті 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідни
м відділенням Фонду соціальн
ого захисту інвалідів штрафн
і санкції, сума яких визначає
ться у розмірі середньої річ
ної заробітної плати на відп
овідному підприємстві (в об'є
днанні), в установі, організац
ії за кожне робоче місце, не за
йняте інвалідом. Для підприє
мств (об'єднань), установ і орг
анізацій незалежно від форми
власності та господарювання
, на яких працює від 8 до 15 осіб, р
озмір штрафних санкцій за ро
боче місце, не зайняте інвалі
дом, визначається в розмірі п
оловини середньої річної зар
обітної плати на відповідном
у підприємстві (об'єднанні), у
відповідній установі, органі
зації.
З огляду на викладене, судо
ва колегія Вищого адміністра
тивного суду України погоджу
ється із висновками господар
ського суду апеляційної інст
анцій про те, що відповідачем
не доведено належним чином, щ
о останній вжив усіх заходів
для дотримання приписів Зак
ону України «Про основи соці
альної захищеності інваліді
в в Україні» в частині вимог щ
одо працевлаштування інвалі
дів. Доводи останнього були с
простовані у ході розгляду с
прави у господарських судах
попередніх інстанцій.
Таким чином, судова колег
ія Вищого адміністративного
суду України вважає нормати
вно обгрунтованою позицію За
порізького апеляційного гос
подарського суду в частині в
исновку щодо правомірності з
астосування до відповідача ш
трафних санкцій за незайняті
інвалідами робочі місця, від
повідно до положень Закону У
країни «Про основи соціально
ї захищеності інвалідів в Ук
раїні».
Крім того, адміністративни
м судом касаційної інстанції
підтверджується обгрунтова
ність висновку господарсько
го суду апеляційної інстанці
ї, що позивачем, відповідно до
ст. 250 Господарського кодексу
України, не було пропущено ст
роки застосування до субєк
ту господарювання адміністр
ативно-господарських санкці
й, оскільки вказані санкції м
ожуть бути застосовані протя
гом шести місяців з дня виявл
ення порушення, але не пізніш
е як через один рік з дня поруш
ення, встановлених законодав
чими актами правил.
В даному випадку, днем поруш
ення, рівно як і днем виявленн
я порушення, було 16.04.2005р., а із поз
овом до суду позивач звернув
ся 06.07.2005р., що свідчить про дотри
мання останнім строків протя
гом яких до субєкта господ
арювання можуть бути застосо
вані адміністративно-господ
арські санкції.
З огляду на викладене, ко
легія суддів Вищого адмініст
ративного суду України підтв
ерджує, що при прийнятті спір
ного судового рішення у спра
ві № 11/372 Запорізький апеляційн
ий господарський суд дійшов
вичерпних юридичних висновк
ів щодо встановлених обстави
н справи і правильно застосу
вав до спірних правовідносин
сторін норми матеріального
права.
За таких обставин, касаційн
а скарга Відкритого акціонер
ного товариства «Запоріжкок
с» підлягає залишенню без за
доволення, а постанова Запор
ізького апеляційного господ
арського суду від 26.01.2006р. у спра
ві № 11/372 без змін.
На підставі викладеног
о, керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинс
тва України, суд

УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Відкр
итого акціонерного товарист
ва «Запоріжкокс» на постанов
у Запорізького апеляційного
господарського суду від 26.01.2006р
. у справі № 11/372 залишити без зад
оволення.
2. Постанову Запорізького ап
еляційного господарського с
уду від 26.01.2006р. у справі № 11/372 зали
шити без змін.
3. Ухвала набирає законної с
или з моменту проголошення т
а не може бути оскаржена, крім
випадків, встановлених стат
тею 237 Кодексу адміністративн
ого судочинства України.

Головуючий суддя:

Нечитайло О
.М.

Судді

Конюшко К.В.

Ланченко Л.В
.

Пилипчук Н.Г
.

Степашко О.І
.

З оригіналом вірно
Відповідальний секретар

Ликова В.Б.