Справа № К-11238/06
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2008-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2008 року

м. Київ

Вищий адміністративний с
уд України у складі колегії с
уддів:
головуючого судді-допові
дача Усенко Є.А.,
суддів: Бившевої Л.І., Косте
нка М.І., Маринчак Н.Є., Шипуліно
ї Т.М.
при секретарі
Коваль Є.В.

розглянувши у відкритому с
удовому засіданні

касаційну скаргу Держа
вної податкової інспекції в
Андрушівському районі Житом
ирської області
на постановуЖитомирськ
ого апеляційного господарсь
кого судувід 14.06.2005 р.
у справі№ 2/89 «Д» господар
ського суду Житомирської обл
асті
за позовомДержавної по
даткової інспекції в Андруші
вському районі Житомирської
області
до 1. дочірнього підприєм
ства «Андрушівський цукрови
й завод «АТЗТ «Фактор»
2.приватного підприємст
ва «Ліком»
провизнання недійсним
договору та стягнення в дохо
д бюджету 24 000 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського
суду Житомирської області в
ід 09.03.2005 р., залишеним без змін по
становою Житомирського апел
яційного господарського суд
у від 14.06.2005 р., в задоволенні позо
ву ДПІ у Андрушівському райо
ні до дочірнього підприємств
а «Андрушівський цукровий за
вод» АТЗТ «Фактор» , приватно
го підприємства «Ліком» про
визнання недійсним, як таког
о, що суперечить інтересам де
ржави та суспільства, догово
ру купівлі-продажу на умовах
товарного кредиту цукру в кі
лькості 10000 тонн вартістю 24000000,00 г
рн., в тому числі ПДВ 4000000,00 грн. та
стягнення в доход держави з в
ідповідачів 24000000,00 грн. відмовле
но.
Судові рішення вмотивован
і тим, що умови спірного догов
ору не суперечать актам циві
льного законодавства, догові
р укладений з дотриманням ви
мог закону для такого виду до
говорів, а невиконання сторо
ною договору податкових зобо
вязань не є підставою для в
изнання договору недійсним.

В касаційній скарзі ДПІ у Ан
друшівському районі просить
скасувати ухвалені у справі
судові рішення та постанови
ти нове рішення про задоволе
ння позову, посилаючись на по
рушення судами першої та апе
ляційної інстанцій абзацу 3 п
ідпункту 7.5.1 пункту 7.5 ст. 7 Закон
у України «Про податок на дод
ану вартість», статей 2, 4, 9 Зако
ну України «Про систему опод
аткування».
Перевіривши правильність
застосування судами першої т
а апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуаль
ного права, юридичної оцінки
обставин справи, колегія суд
дів Вищого адміністративног
о суду України приходить до в
исновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задовол
енню з таких підстав.
Судом встановлено, що 03.11.2003 р. м
іж ПП «Ліком» / продавець / та Д
П «Андрушівський цукровий за
вод» / покупець / був укладений
договір № 11/03-К купівлі-продажу
цукру-піску ГОСТ 2194 в кількост
і 10000 тонн по ціні 2400, 00 грн. за 1 тон
ну, а всього за 24000000,00 грн., в тому ч
ислі ПДВ 4000000,00 грн., пунктами 4.2, 4.3 я
кого встановлено, що товар по
стачається на умовах товарно
го кредиту, наданого продавц
ем, і що плата за користування
товарним кредитом складає 0,5
% в день від вартості фактично
поставленого товару, але не б
ільше ніж 120 днів з моменту при
ймання товару покупцем.
В цей же день, 03.11.2003 р. відповід
ачі уклали договір зберіганн
я, згідно якого цукор-пісок в з
азначеній кількості приймає
ться ПП «Ліком» на зберіганн
я до 1 липня 2004 року. Оплата посл
уг по зберіганню договором н
е передбачена.
ПП «Ліком» були виписані по
даткові накладні від 03.11.2003 р. № 1,
від 05.11.2003 р. № 2, від 06.11.2003 р. № 3, від 10.11.2003
р. № 4, від 11.11.2003 р. № 5, від 12.11.2003 р. № 6 на п
оставку ДП «Андрушівський цу
кровий завод» АТЗТ «Фактор»
цукру-піску на загальну суму
24000000,00 грн., в тому числі ПДВ 4000000,00 гр
н.
Приймання цукру в зазначен
ій кількості покупцем оформл
ено актами приймання-передач
і від 06.11.2003 р., від 10.11.2003 р., від 11.11.2003 р. т
а від 12.11.2003 р.
Актами від 01.12.2003 р., від 31.12.2003 р., ві
д 01.02.2004 р., від 27.02.2004 р. відповідачі п
огодили нарахування відсотк
ів за користування товарним
кредитом за період з 03.11.2003 р. по 27
.02.2004 р. в загальній сумі 11170100,00 грн.
з нарахуванням на цю суму ПДВ
2234020,00 грн., а всього 13404120,00 грн.
На вказані суми відсотків з
а товарним кредитом та ПДВ ПП
«Ліком» виписав податкову н
акладну від 27.02.2004 р. № 1.
Додатковою угодою від 28.02.2004 р
. до договору № 11/03-К від 03.11.2003 р. роз
мір відсотків за користуванн
я товарним кредитом був змін
ений на 0,25 % за день, а строк, на я
кий надається товарний креди
т, - на 150 днів.
31.03.2004 р. ПП «Ліком» виписав под
аткову накладну № 2 на суму від
сотків за товарним кредитом
878130,00 грн., в тому числі ПДВ 146355,00 грн
.
Суми ПДВ 2234020,00 грн. та 146355,00 грн., на
раховані на відсотки за това
рний кредит, включені ДП «Анд
рушівський цукровий завод» А
ТЗТ «Фактор» до податкового
кредиту.
Згідно договору від 27.02.2004 р. ДП
«Андрушівський цукровий зав
од» продав ПП «Ліком» цукор-п
ісок ГОСТ 2194 в кількості 5565 тонн
по ціні 2400, 00 грн. за 1 тонну на заг
альну суму 13356000,00 грн., в тому числ
і ПДВ 2226000,00 грн. з виписуванням п
одаткової накладної № 000024 від 2
7.02.2004 р. на вказану поставку.
Актом заліку зустрічних од
норідних вимог від 27.02.2004 р. ДП «А
ндрушівський цукровий завод
» та ПП «Ліком» припинили вза
ємні зобовязання щодо опла
ти цукру на суму 13356000,00 грн., включ
аючи ПДВ, за договорами купів
лі-продажу від 03.11.2003 р. № 11/03-К та ві
д 27.02.2004 р.
Відмовляючи в задоволенні
позову, суд першої інстанції
, з висновками якого погодивс
я апеляційний суд, виходив з в
ідповідності договору від 03.11
.2003 р. № 11/03-К вимогам закону, яким
не заборонено укладання дого
вору купівлі-продажу на умов
ах товарного кредиту. Такий в
исновок, однак, не відповідає
встановленим обставинам спр
ави та правильному застосува
нню норм матеріального права
.
Статтею 49 ЦК УРСР, чинною на д
ату укладення спірного догов
ору, передбачалась недійсніс
ть договору, укладеного з мет
ою, що суперечить інтересам д
ержави та суспільства.
Вчинені відповідачами дії
після укладення вказаного д
оговору, а саме: відсутність ф
актичного переміщення цукру
від продавця до покупця; звор
отній продаж цього ж цукру за
такою ж самою ціною після збі
гу терміну, на який надавався
товарний кредит покупцю для
здійснення розрахунку; розр
ахунок шляхом заліку вимог з
а продаж цього ж цукру; розмір
відсотків за товарний креди
т, сума яких складає 11901875,00 грн. / б
ез нарахування ПДВ /, тобто біл
ьше половини ціни придбання
цукру, свідчать про намір с
торін при укладенні договору
незаконно отримати економіч
ну вигоду внаслідок включенн
я суми відсотків за товарний
кредит до податкового креди
ту, що безумовно вплинуло на с
тан взаєморозрахунків з держ
авним бюджетом та заниження
зобовязань перед останнім
, використовуючи порядок, вст
ановлений підпунктом 7.7.3 пунк
ту 7.7 ст. 7 Закону України «Про п
одаток на додану вартість» в
редакції, чинній до внесення
змін Законом України від 03.06.2005
р. № 2642-ІУ.
1 січня 2004 року, згідно з пункт
ами 1, 2 Прикінцевих та перехід
них положень Цивільного коде
ксу України, ЦК УРСР від 18 липн
я 1963 року (1540-06) втратив чинність.

ЦК України, який набрав чинн
ості з 1 січня 2004 року, не передб
ачені такі публічно-правові
санкції за укладення недійсн
ої угоди, які були встановлен
і статтею 49 ЦК УРСР, а саме: стя
гнення в доход держави одерж
аного однією чи обома сторон
ами за угодою, укладеною з мет
ою, суперечною інтересам дер
жави та суспільства.
За змістом частини 2 статті
5 ЦК України, цей Кодекс має зв
оротну дію у часі у випадках, к
оли він помякшує або скасо
вує відповідальність особи.

Санкції, аналогічні тим, що
були встановлені статтею 49 ЦК
УРСР, передбачені статтею 208 Г
осподарського кодексу Украї
ни, який набрав чинності з 1 сі
чня 2004 року.
Згідно з частиною першою ці
єї статті, якщо господарське
зобовязання визнано недій
сним як таке, що вчинено з мето
ю, яка завідомо суперечить ін
тересам держави і суспільств
а, то за наявності наміру в обо
х сторін у разі виконання з
обовязання обома сторонам
и в доход держави за рішенн
ям суду стягується все одерж
ане ними за зобовязанням, а
в разі виконання зобовяза
ння однією стороною з другої
сторони стягується в доход д
ержави все одержане нею, а так
ож усе належне з неї першій ст
ороні на відшкодування одерж
аного. У разі наявності намір
у лише в однієї зі сторін усе о
держане нею повинно бути пов
ернено другій стороні, а одер
жане останньою або належне ї
й на відшкодування виконаног
о стягується за рішенням суд
у в доход держави.
Наведену норму слід застос
овувати з урахуванням того, щ
о відповідно до статті 228 ЦК Ук
раїни правочин, учинений з ме
тою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспіль
ства, водночас є таким, що пору
шує публічний порядок, а отже
, є нікчемним. Як зазначено
у частині 2 статті 215 цього Коде
ксу визнання судом такого пр
авочину недійсним не вимагає
ться. Оскільки згідно статті
49 ЦК УРСР, на підставі якої пре
дявлено позов, угода, уклад
ена з метою, суперечною інтер
есам держави і суспільства, в
изнавалась недійсною в силу
закону, позови податкових ор
ганів про визнання такого пр
авочину (угоди, господарсько
го зобовязання) недійсним
судовому розгляду не підляга
ють.
Відповідно до пункту 1 части
ни 1 ст. 157 Кодексу адміністрати
вного судочинства України, я
кщо справу не належить розгл
ядати в порядку адміністрати
вного судочинства, суд закри
ває провадження у ній.
Органи державної податков
ої служби, вказані в абзаці 1 с
татті 10 Закону України від 04.12.199
0 № 509-XII “Про державну податкову
службу в Україні”, можуть на п
ідставі пункту 11 цієї статті з
вертатись до судів із позова
ми про стягнення в доход держ
ави коштів, одержаних за прав
очинами, вчиненими з метою, як
а завідомо суперечить інтере
сам держави і суспільства, по
силаючись на їхню нікчемніст
ь. Висновок суду стосовно нік
чемності правочину має бути
викладений у мотивувальній,
а не в резолютивній частині с
удового рішення.
За вчинення правочину з мет
ою, яка завідомо суперечить і
нтересам держави і суспільст
ва, застосовуються санкції, п
ередбачені частиною 1 статті
208 Господарського кодексу Укр
аїни. За змістом цієї правово
ї норми таке можливо лише в р
азі виконання правочину хоча
б однією стороною.
З огляду на те, що зазначені
санкції є конфіскаційними, с
тягуються за рішенням суду в
доход держави за порушення п
равил здійснення господарсь
кої діяльності, вони належат
ь не до цивільно-правових, а до
адміністративно-господарсь
ких санкцій як такі, що відпов
ідають визначенню, наведеном
у в частині першій статті 238 Го
сподарського кодексу Україн
и, а тому можуть бути застосов
ані лише з дотриманням строк
ів, установлених статтею 250 ць
ого Кодексу, протягом шест
и місяців з дня виявлення пор
ушення, але не пізніше ніж чер
ез один рік з дня порушення су
бєктом установлених закон
одавчими актами правил здійс
нення господарської діяльно
сті, крім випадків, передбаче
них законом.
Відповідно до пункту 5 розді
лу IX“Прикінцеві положення” Г
осподарського кодексу Украї
ни положення останнього щодо
відповідальності за порушен
ня правил здійснення господа
рської діяльності застосову
ються в разі, якщо такі поруше
ння були вчинені після набра
ння чинності цими положенням
и. Положення щодо відповідал
ьності за порушення, зазначе
ні в абзаці 1 того ж пункту, вчи
нені до набрання чинності ві
дповідними положеннями назв
аного Кодексу стосовно відпо
відальності учасників госпо
дарських відносин, застосову
ються в разі, якщо вони помя
кшують відповідальність за в
казані порушення.
Суди першої та апеляційної
інстанції правильно відмови
ли в задоволенні позову про с
тягнення з відповідачів в до
ход держави вартості цукру-п
іску в сумі 24000000,00 грн., оскільки п
орушення ними правил здійсне
ння господарської діяльност
і / здійснення господарської
операції на підставі догово
ру, укладеного з метою, що супе
речить інтересам держави та
суспільства / мало місце до 1 с
ічня 2004 року, хоча підстави так
ої відмови є невірними відпо
відно до вище викладеного, що
однак не вплинуло на правиль
ність вирішення спору.
Відтак ухвалені у справі су
дові рішення в зазначеній ча
стині позовних вимог підляга
ють залишенню без змін. Що ж ст
осується судових рішень, ухв
алених в частині позовних ви
мог про визнання договору не
дійсним, то в цій частині вони
підлягають скасуванню із за
криттям провадження у справі
на підставі пункту 1 частини 1
ст. 157 КАС України з наведених в
ище мотивів.

Керуючись ст.ст. 220, 223, 228, 230, 231 Коде
ксу адміністративного судоч
инства України, Вищий адміні
стративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державн
ої податкової інспекції в Ан
друшівському районі Житомир
ської області задовольнити ч
астково, скасувати постанову
Житомирського апеляційного
господарського суду від 14.06.2005р
. та рішення господарського с
уду Житомирської області від
09.03.2005р. в частині відмови в задо
воленні позову про визнання
договору купівлі-продажу від
03.11.2003р. № 11-03-К недійсним. Провадже
ння в цій частині закрити.
В іншій частині постанову Ж
итомирського апеляційного г
осподарського суду від 14.06.2005р. з
алишити без змін.
Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення, ал
е може бути переглянута Верх
овним Судом України з підста
в та в порядку, передбачених с
таттями 236-238 Кодексу адміністр
ативного судочинства Україн
и.
Головуючий
підпис
Усенко Є.А.

Судді
підпис
Бившева Л.І.

підпис
Костенко М.І.

підпис
Маринчак Н.Є.

підпис
Шипуліна Т.М.

З оригіналом згідно
Відп. секретар Коваль Є.В.