Справа № К-31651/06
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2008-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2008 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного
суду України у складі:

головуючого: Смоковича М.І.

суддів:
Горбатюка
С.А.

Мироненка О.В.

Чумаченко
Т.А.

Штульмана
І.В.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного
суду Херсонської області від
30 серпня 2006 року у справі за скаргою
ОСОБА_1 на неправомірні дії
Каховського державного бюро технічної інвентаризації щодо визнання недійсним рішення
про реєстрацію об'єкта
нерухомості, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1
звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії Каховського державного бюро технічної інвентаризації щодо визнання недійсним рішення
про реєстрацію об'єкта
нерухомості. При цьому зазначав, що
реєстратор не мав права реєструвати договір до
проведення повного розрахунку по
ньому.

Постановою Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 02 лютого 2006 року скаргу задоволено частково. Визнано незаконним
рішення реєстратора Каховського
державного бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності від 18.12.2003 року на житловий
будинок АДРЕСА_1 в м. Каховка Херсонської області.

Постановою апеляційного суду Херсонської
області від 30 серпня 2006 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задоволено
частково. Скасовано
постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 02 лютого 2006 року в частині
задоволення скарги ОСОБА_1 про
визнання незаконним рішення
реєстратора Каховського бюро технічної
інвентаризації про реєстрацію права
власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 у м. Каховка від
18.12.2003 року. Ухвалено у цій частині, нове рішення у
вигляді постанови, якою
відмовлено у задоволенні вимог
ОСОБА_1 В іншій частині
постанову Каховського
міськрайонного суду Херсонської області від 02 лютого 2006 року залишено без
зміни.

Не погоджуючись з постановленим у справі
рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на
неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального
права, просить скасувати постановлене у справі рішення суду апеляційної
інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В письмових запереченнях на касаційну
скаргу Каховське бюро
технічної інвентаризації та
ОСОБА_2 зазначають, що постанова апеляційного суду Херсонської області
від 30 серпня 2006 року винесена без порушень норм матеріального чи
процесуального права, на підставі повного, всебічного та об'єктивного розгляду
обставин справи.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин,
необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи
касаційної скарги та заперечення на неї, правильність правової оцінки обставин у
справі та застосування судами норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню за таких
підстав.

Відповідно
до вимог
статті 128 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року право власності (право оперативного управління) у набувача майна
за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом
або договором.

Згідно зі статтею 227 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року договір
купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча
б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність
договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку
підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно
до пункту 1.4 Тимчасового положення про
реєстрацію прав на
нерухоме майно, затвердженого
наказом Міністерства юстиції
України № 7/5 від 07.02.2002
року державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це лише внесення
запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням,
існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється
на підставі правовстановлюючих документів.

Судами встановлено, що 03.09.2003 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу жилого будинку
АДРЕСА_1 у м. Каховка
Херсонської області. 03.12.2003 року ОСОБА_2
звернувся до Каховського бюро технічної інвентаризації з заявою
про реєстрацію договору.
18.12.2003 року відповідачем було внесено запис до Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права власності на будинок № 23 по вул. І.Золіна у м. Каховка за ОСОБА_2

При
цьому пунктом 2 зазначеного договору купівлі-продажу жилого будинку, визначено, що продаж вчинено за
93275 грн., 50000 грн. з яких ОСОБА_1 отримав до підписання договору, а 43275
грн. ОСОБА_2 зобов'язаний сплатити йому до 02.06.2004 року. Недотримання цієї
умови є підставою для розірвання договору. Факт повного розрахунку повинен підтверджуватись нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_1, яка
є невід'ємною частиною
договору.

Відмовляючи в
задоволенні скарги суд
апеляційної інстанції виходив з
того, що право власності на будинок виникло у ОСОБА_2
з часу передачі йому цього будинку, оскільки ні законом ні договором іншого не
встановлено, а відсутність розрахунку
могла бути підставою лише для розірвання договору, як це визначено і законом, і
договором.

При цьому суд
встановив, що у відповідача немає
обов'язку щодо перевірки змісту правовстановлюючих документів, що подаються на
реєстрацію, на предмет юридичної обґрунтованості виникнення права власності на
нерухоме майно.

Також судом
було встановлено, що ОСОБА_1
було пропущено строк
на звернення до суду, який передбачений статтею 248-5
Цивільного процесуального кодексу
України 1963 року.

Виходячи
з наведеного, колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду
Херсонської області, який відмовляючи у
задоволенні скарги, виходив з
того, що
відповідач при реєстрації
договору купівлі-продажу діяв відповідно до вимог чинного закону.

Доводи касаційної скарги не дають підстав
для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи процесуального права, які зазначені у статтях
225-229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскаржуване судове рішення ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, і підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову апеляційного суду Херсонської
області від 30 серпня 2006 року у справі за
скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії Каховського державного бюро технічної інвентаризації щодо визнання недійсним рішення
про реєстрацію об'єкта
нерухомості - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню не підлягає, крім як у порядку та з підстав,
передбачених статтями 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: