Справа № К-33470/06
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2008-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Ліпського Д.В. -
головуючий,

Амєліна С.Є. -
суддя-доповідач,

Гуріна М.І.,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду міста Севастополя від 10 липня
2006 року та ухвалу судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста
Севастополя від 12 жовтня 2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України в місті Севастополі про стягнення
грошової компенсації,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2004 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним позовом.

Посилаючись на те, що при звільненні зі служби в органах
внутрішніх справ у лютому 2004 року не виплатили грошову компенсацію за речове
майно в сумі 1800 грн. Просив стягнути її з УМВС України в місті Севастополі, а
також стягнути компенсацію в сумі 5 600 грн. у зв'язку з порушенням строку
виплати грошового забезпечення.

Постановою
Ленінського районного суду міста Севастополя від 10 липня 2006 року, залишеною
без змін ухвалою судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста
Севастополя від 12 жовтня 2006 року, позов задоволено частково й стягнуто
компенсацію за не отримане речове майно в сумі 1 316, 86 грн., в задоволенні
решти вимог відмовлено.

В касаційній скарзі позивач вказує, зокрема, на те, що до
спірних правовідносин суди помилково не застосували Кодекс законів про працю
України та законодавство, яке регулює трудові правовідносини. Посилаючись на
порушення норм матеріального та процесуального права, просить постановити нове
рішення про задоволення позову.

Перевіривши
правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права,
колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 13 березня
1992 року по 11 лютого 2004 року ОСОБА_1 проходив службу в УМВС України в місті
Севастополі.

При звільненні йому не виплачено грошову компенсацію за
речове майно, яка станом на день звільнення склала 1 316, 89 грн.

Відповідно до вимог частини 2 статті 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в
редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року, військовослужбовці одержують за
рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки
або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Дію частини 2 статті 9 вказаного Закону призупинено
Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів». Закон набув
чинності з 11 березня 2000 року.

Тобто на час виникнення спірних правовідносин речове
майно та грошова компенсація за речове майно були передбачені законодавством
України в період з 20 грудня 1991 року по 11 березня 2000 року, в тому числі й
для осіб рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ, до
яких відносився позивач.

Згідно вказаних норм права на користь позивача підлягала
стягненню грошова компенсація за речове майно за період до 11 березня 2000
року.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що не отримана при
звільненні з органів внутрішніх справ компенсація за речове майно підлягає
стягненню на користь позивача.

Суди правильно
відмовили у задоволенні позовних вимог в частині стягнення компенсації у
зв'язку з порушенням строку виплати грошового забезпечення, оскільки така
компенсація не передбачена Законом України «Про міліцію».

Законодавство, що регулює трудові відносини на спірні
правовідносини не поширюється.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального
та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного
судочинства України підстав для їх скасування і ухвалення нового рішення не
вбачається.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського
районного суду міста Севастополя від 10 липня 2006 року та ухвалу судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду міста Севастополя від 12 жовтня 2006 року
- без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня відкриття обставин.

Судді:

Д.В.
Ліпський С.Є. Амєлін М.І. Гурін М.Г. Кобилянський В.В. Юрченко