Справа № 2а-657/08
Суддя: Проценко О.І.
Дата ухвалення: 2008-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Місцевий Ленінський районний| суд міста Севастополя
Справа № 2а-657/08 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( повний текст)

15 вересня 2008 р. Ленінський районний суд м. Севастополя
у складі:

головуючого - судді Проценко О.І.

при секретарі
-Овчинниковій І.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
в м.Севастополі адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Ленінської районної державної адміністрації м.Севастополя, про стягнення
недоплаченої щорічної одноразової допомоги, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним
позовом про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення
Ленінської РДА м.Севастополя про стягнення
суми недоплаченої щорічної допомоги як ветерану війни за період з 1999
-2007 роки у загальній сумі 13 972,60 грн.. Вимоги свого позову мотивував тим,
що він має статус учасника бойових дій. Відповідно до ЗУ „Про статус ветеранів
війни та гарантії їх соціального захисту” (надалі Закон) щорічно, до 5 травня
йому повинна була сплачуватися одноразова грошова допомога у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком до 2005 р., а з 2005 р., у зв'язку з присвоєнням йому
2 групи інвалідності, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, однак у
порушення цього Закону вказана допомога сплачувалася у неповному обсязі. Так, у
1999 йому повинно бути сплачено 124,5 грн., але її не сплачено взагалі, у 2000
р. мало бути сплачено 1082,80 грн- фактично сплачено 40 грн., у 2001 р. повинно
бути сплачено 1 243,85 грн.- сплачено 40 грн., у 2002 р. повинно бути сплачено
1 340 грн.- сплачено 80 грн., в 2003 р. мало бути сплачено 1 340 грн, сплачено-
90 грн, у 2004 р. повинно бути сплачено
268 грн.- сплачено 340 грн., в 2005 р.-поинно бути сплачено 2 656 грн.-фактично
сплачено 330 грн., в 2006 році йому повинно бути сплачено 1 2 872 грн., але
сплачено лише в розмірі 330 грн., У 2007 р. повинно бути сплачено 2 280 грн. -
сплачено 360 грн. Вказував, що загальна сума недоплати за вказані роки складає
13 972,60 грн., а посилання відповідача при невиплаті в повному обсязі вказаної
допомоги на закони про державні бюджети різних років, на його думку, є
неспроможними, оскільки ці закони не мають рівну юридичну силу з законами,
якими встановлені спірні виплати та не можуть їх скасовувати, до того ж
Рішеннями Конституційного Суду України №20-рп від 01.12.2004 та №6-рп/2007 від
09.07.2007 р., положення законів України про державні бюджети на відповідні роки,
яким зупинялася дія ст. 12 ЗУ „Про статус ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту” що передбачає виплату одноразової грошової допомоги у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком для категорії осіб, до якої
відносився позивач до 2005 р., та в розмірі 8 мінімальних пенсій для інвалідів
другої групи, яким з 2005 р. є позивач, визнано такими, що не відповідають
Конституції України, а тому, зазначені виплати повинні були проводитися,
відповідно до вимог Закону.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав.
Просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача -Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної державної адміністрації м. Севастополя в
судовому засідані позов не визнала у повному обсязі з підстав його
необґрунтованості. Заперечення на позов мотивувала тим, що Конституцією України
встановлено, що виключно Законом про Державний бюджет України визначаються
розходи держави на суспільні потреби, їх розмір, цільове призначення.
Відповідними Законами про Державний бюджет України на відповідний рік
передбачався визначений обсяг виплат одночасної щорічної грошової допомоги до 5
травня ветеранам війни. У зв'язку з чим, зазначені виплати Управління праці та
соціального захисту населення здійснювало відповідно до Конституції у межах
бюджетних асигнувань, обсяг коштів на
дану виплату надходив до їх Управління також з розрахунку коштів, передбачених
бюджетом в даній частині. Вказувала, що УТСЗН є органом виконавчої влади -
розпорядником бюджетних коштів низшого рівня, яке діє у межах виділених йому на
даний вид виплат коштів, тому порушення прав позивачки відбулося з вини
законодавчого органу, який встановив розмір виплат на кожний рік. Також
наполягала на застосуванні судом наслідків пропущення позивачкою строків
звернення з вимогами за 1999-2006 роки до суду. Із зазначеного нею у
сукупності, просила суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали справи, знаходить позовні вимоги такими, що
підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 прирівняний до учасників бойових дій, що
підтверджується свідоцтвом НОМЕР_1, виданим 20.11.1995 р. Ленінським воєнним
комісаріатом м.Севастополя (а.с.4).

Згідно ст.. 12 п.22, ст.13 п 27 Закону України „Про
статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту” від 22.101993 р. зі
змінами та доповненнями, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується
разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, також в розмірі 8 мінімальних пенсій за
віком- інвалідам війни.

Встановлено, що у період 1999-2007 роки, щорічна разова
грошова допомога до 5 травня була виплачена позивачу в неповному обсязі, у
розмірах, передбачених відповідними Законами України Про державні бюджети
України на відповідні роки.

Однак, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом
лише 09.07.2007 р., а строк звернення до адміністративного суду відповідно до
ст.99 КАС України з моменту введення його в дію, тобто з вересня 2005 р.
встановлений у вигляді одного року, суд вважає за можливе в задоволенні
позовних вимог щодо виплати щорічної разової допомоги за 2006 рік відмовити, у
зв'язку з пропуском позивачем строку на звернення до суду. При цьому суд також
дотримується вимог ст.248-5 ЦПК України (в ред.1963р.) згідно якого скарга
громадян на рішення, дії, бездіяльність державних органів або посадових осіб в
сфері керівницької діяльності складає два місяця.

Посилання позивача на його юридичну неусвідомленість, суд
не може прийняти уваги з тих підстав, що
інформація стосовно розмірів та порядку виплат допомоги до 5-го травня
публікувалася у засобах масової інформації, була загальнодоступною, у зв'язку з
чим позивач мав можливість дізнатися про порушення свого права та звернутися з
приводу його захисту до суду.

Таким чином, за спливом строку звернення до
адміністративного суду залишилися лише вимоги позову щодо сплати щорічної
разової допомоги за 2007 рік, у даній частині суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.29 Закону України „Про державний бюджет
України на 2007 рік” у 2007 році розмір
щорічної виплати учасникам бойових дій для категорій осіб, до яких належить
позивач встановлений в розмірі 360 грн. Рішенням Конституційного суду України
від 09.07.2007 р. № 6-рп2007 дане положення визнано не конституційним, та втратило силу з моменту прийняття
зазначеного рішення.

Відповідно до Закону України № 1058-1У від 09.07.2003 р.
з 01.04.2007 р. встановлено розмір мінімальної пенсії за віком в сумі 410 грн.,
тобто на користь позивачки належало виплатити (410х8) 3280 грн., тому з
урахуванням здійсненої позивачу у 2007 р. виплати в сумі 360 грн.,
відповідачеві належить здійснити їй довиплату в розмірі 2 920грн.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне
задовольнити вимоги позову частково, лише за 2007 рік.

Вимоги позову в частині відшкодування моральної шкоди,
суд також знаходить такими, що не підлягають задоволенню, оскільки УТСЗН є
органом виконавчої влади - розпорядником бюджетних коштів низшого рівня, яке
діє у межах виділених йому на даний вид виплат коштів, тому порушення прав
позивачки відбулося з вини законодавчого органу, який встановив розмір виплат
на кожний рік.

Оскільки при зверненні до суду позивач, як учасник бойових
дій на підставі ст.22 Закону України „ Про статус ветеранів війни та гарантії
їх соціального захисту” звільнений від
сплати судових зборів, по результатах розгляду справи суд вважає за необхідне
віднести їх за рахунок держави.

На підставі ст.12 ч.5 Закону України „ Про статус
ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту” від 22.101993 р. зі змінами
та доповненнями, 29 Закону України „Про державний бюджет України на 2007
рік” у 2007 році , Рішення Конституційного
суду України від 09.07.2007 р. № 6-рп2007,
керуючись ст.ст. 11,12,71, 99, 100,161 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити
частково.

Стягнути Управління праці
та соціального захисту населення Ленінської РДА м.Севастополя на користь
ОСОБА_1 недосплачену щорічну грошову допомогу до Дня Перемоги в сумі 2 920 грн.
за 2007 рік.

В задоволенні решти вимог адміністративного
позову ОСОБА_1 - відмовити.

Судові витрати віднести за
рахунок держави.

Постанова суду може бути оскаржена. Заяву про апеляційне оскарження може бути
подано протягом десяти днів до Ленінського районного суду м.Севастополя.
Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження до Ленінського районного суду
м.Севастополя.

Суддя -
підпис

Копія вірна:

Суддя Ленінського

районного суду м. Севастополя Проценко О.І.