Справа № 2а-4237/08
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2008-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-4237/08
окружний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29"
вересня 2008 р. м. Харків

Харківський окружний адміністративний суд у колегіальному
складі:

Головуючого судді - Перцової Т.С., суддів - Зінченко
А.В., Спірідонова М.А.,

при секретарі - Ульященко Л.М.

за участю представників сторін:

представника позивача - ОСОБА_2

першого відповідача - Єсіної О.В.

другого відповідача - Носова К.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м. Харкова, Державної податкової адміністрації
України про визнання незаконною бездіяльності Державної податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м. Харкова щодо відмови звільнити ОСОБА_1 від
незаконно присвоєного ідентифікаційного номера і постановці в його довідці
відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного
номера, зобов'язання Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському
районі м. Харкова ліквідувати в Державному реєстрі незаконно присвоєний ОСОБА_1
ідентифікаційний номер, зобов'язання ДПА України ліквідувати в державному
реєстрі незаконно присвоєний ОСОБА_1 ідентифікаційний номер та надалі не
вносити будь-якої інформації до цього інформаційного фонду, зобов'язання
Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Харкова внести в
його довідку відмітку про право здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера, а якщо це законом заборонено видати ОСОБА_1 довідку
такого змісту : „Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного
номера”, засвідчену підписом відповідальної особи за круглою гербовою печаткою
ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Харкова, зобов'язання Державної податкової
інспекції у Орджонікідзевському районі м. Харкова визнати конституційне право
ОСОБА_1 здійснювати конституційний обов'язок сплати податків та податкових
зборів під прізвищем, ім'ям та по-батькові, виконати вимоги ч. 2 ст. 1 Закону
України „Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів”, застосувати відносно ОСОБА_1 раніше встановлену форму
обліку платників податків та інших обов'язкових платежів за прізвищем, ім'ям та
по-батькові, на підставі ст. 218 ЦПК України допустити негайне виконання
рішення суду, проставити в довідці ОСОБА_1 відмітку про наявність права
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду
з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог,
просить суд визнати незаконною бездіяльність Державної податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м. Харкова щодо відмови звільнити ОСОБА_1 від
незаконно присвоєного ідентифікаційного номера і постановці в його довідці
відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного
номера, зобов'язати Державну податкову інспекцію у Орджонікідзевському районі
м. Харкова ліквідувати в Державному реєстрі незаконно присвоєний ОСОБА_1
ідентифікаційний номер, зобов'язати ДПА України ліквідувати в державному реєстрі
незаконно присвоєний ОСОБА_1 ідентифікаційний номер та надалі не вносити
будь-якої інформації до цього інформаційного фонду, зобов'язати Державну
податкову інспекцію у Орджонікідзевському районі м. Харкова внести в його
довідку відмітку про право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного
номера, а якщо це законом заборонено видати ОСОБА_1 довідку такого змісту: „Має
право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера”, засвідчену
підписом відповідальної особи за круглою гербовою печаткою ДПІ у
Орджонікідзевському районі м. Харкова, зобов'язати Державу податкову інспекцію
у Орджонікідзевському районі м. Харкова визнати конституційне право ОСОБА_1
здійснювати конституційний обов'язок сплати податків та податкових зборів під
прізвищем, ім'ям та по-батькові, виконати вимоги ч. 2 ст. 1 Закону України „Про
Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових
платежів”, застосувати відносно ОСОБА_1 раніше встановлену форму обліку
платників податків та інших обов'язкових платежів за прізвищем, ім'ям та
по-батькові, на підставі ст. 218 ЦПК України допустити негайне виконання
рішення суду, проставити в довідці ОСОБА_1 відмітку про наявність права
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач в позовній заяві та
уточненнях до неї, та його представник в судовому засіданні вказали що позивач
21.04.03р., 13.01.07р. та 21.12.07р. звертався до ДПІ в Орджонікідзевському
районі м. Харкова із заявою про відмову від ідентифікаційного номеру та із
проханням проставити в його довідці про постійне проживання в Україні відмітку,
або видати довідку, завірену начальником ДПІ за круглою гербовою печаткою, про
наявність у нього права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.
Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що в задоволенні
вищевказаних в заявах прохань позивачеві було відмовлено. З посиланням на ст.
28 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 24 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права звертає увагу суду, що кожному надано право
використовувати у відносинах з державою Ім'я, а не ідентифікаційний код.
Наполягає суду на тому, що згідно із Законом України „Про державний реєстр
фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів” до Державного
реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші
переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно
повідомляють про це відповідні державні органи. Також зазначає, що ДПІ в
Орджонікідзевському районі м. Харкова своєю бездіяльністю порушує ч. 1 ст. 9
зазначеного Закону, де вказано, що державні податкові інспекції зобов'язані
своєчасно формувати та тримати в належному стані Державний реєстр. Підсумовуючи
викладене, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник першого відповідача в судовому засіданні позов не визнав,
просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування
своєї позиції надав заперечення до позову та пояснив наступне. В положеннях ч.
2 ст. 1 Закону України „Про державний реєстр фізичних осіб-платників податків
та інших обов'язкових платежів” вказано, що для осіб, які через свої релігійні
або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше
встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових платежів. У
паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера. У п.1.1 Порядку
унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера
фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів, затвердженим
спільним наказом Державної податкової адміністрації України та Міністерства
внутрішніх справ України від 19.10.04 № 602/1226 (далі - Порядок унесення
відмітки до паспорта громадянина України), встановлено, що порядок, розроблений
згідно із Законом України „Про державний реєстр фізичних осіб-платників
податків та інших обов'язкових платежів” та Постановою ВРУ України від
26.02.92р. № 2503-ХІІ „Про затвердження положень про паспорт громадянина
України та свідоцтво про народження”, визначено процедуру внесення відмітки про
наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера до
паспорта фізичної особи, яка через свої релігійні або інші переконання
відмовляється від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомила про
це орган державної податкової служби. Відзначив, що в п.1.3 Порядку унесення
відмітки до паспорта громадянина України встановлено, що громадяни України, які
відмовились від прийняття ідентифікаційного номера, обліковуються як платники
податків та інших обов'язкових платежів за серією та номером паспорта. Звернув
увагу суду на те, що в п.1.2 Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина
України встановлено, що відмітка вноситься до паспорта громадянина України, в
той час як позивач ОСОБА_1 має громадянство Росії, на підставі чого просив суд
відмовити у задоволенні уточнених позовних вимог.

Представник другого відповідача, Державної податкової адміністрації України
в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити
в повному обсязі, повністю підтримав
позицію першого відповідача, в обґрунтування своєї позиції надав заперечення до
позову та пояснив, що вирішення питання про внесення відмітки до паспорта
громадянина України про наявність права здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера до паспорта фізичної особи, яка через свої релігійні
або інші переконання відмовляється від ідентифікаційного номера має
здійснюватися згідно із Порядком унесення відмітки до паспорта громадянина
України за місцем реєстрації.

Суд заслухавши пояснення позивача, представників першого та другого
відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх
сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач є громадянином Російської Федерації, що
підтверджується копією паспорту громадянина Російської Федерації НОМЕР_2,
виданим 22.05.2006 року Генеральним консульством Росії в м. Харкові.

З наданої до матеріалів справи довідки ДПІ у орджонікідзевському районі
м.Харкова вбачається, що 30.03.1999 року на підставі відомостей, поданих школою
№ 71, ОСОБА_1 у віці 13 років було присвоєно ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 05.03.2002 року звернувся до ДПІ у
Орджонікідзевському районі м. Харкова з заявою, в якій повідомляв про відмову
від присвоєного йому ідентифікаційного номеру через свої релігійні переконання,
зберегти за ним раніше встановлену (альтернативну) форму обліку платників
податків та інших обов'язкових платежів.

Також, ОСОБА_1 21.12.2007 року звернувся до ДПІ у Орджонікідзевському
районі м. Харкова з заявою, в якій повідомляв, що він двічі відмовлявся від
присвоєного йому ідентифікаційного номеру через свої релігійні переконання, але
йому приходили відповіді, в яких зазначалося про неможливість зняття з нього
ідентифікаційного номеру через те, що він не має паспорта громадянина України,
так як є громадянином Росії. Просив дати відповідь стосовно того, на якій
підставі йому як громадянину Росії був присвоєний ідентифікаційний номер,
ліквідувати в Державному реєстрі наданий йому ідентифікаційний номер та видати
довідку такого змісту : „Має право здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера”, засвідчену підписом відповідальної особи за круглою
гербовою печаткою ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Харкова.

На вказану заяву від 21.12.2007 року першим відповідачем 30.12.2007 року за
№ 837/К/31-004 було надано відповідь, відповідно до якої ДПІ у
Орджонікідзевському районі м. Харкова повідомила позивача, що механізм відмови
від ідентифікаційного номера фізичної особи регламентовано „Порядком унесення
відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної
особи - платника податків та інших обов'язкових платежів” затвердженим Наказом
ДПА України та МВС України від 19.10.2004 року, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20.10.2004 року №1345/9944, де в п.1.2 вказано, що відмітка
щодо права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера вноситься
до паспорта громадянина України посадовими особами органу внутрішніх справ за
місцем його реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб
- платників податків та інших обов'язкових платежів» для осіб, які через свої
релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного
номера та офіційного повідомляють про це відповідні державні органи зберігаються
раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов'язкових
платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них
права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших обов'язкових платежів», до Державного реєстру не
вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання
відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють
про це відповідні державні органи.

Аналізуючи викладені норми, суд приходить к висновку, що під офіційним
повідомленням відповідних державних органів про відмову від прийняття
ідентифікаційного номера, слід розуміти подання особою заяви відповідної форми
до органу податкової служби за своїм
місцем реєстрації про відмову від прийняття ідентифікаційного номера відповідно
до Наказу ДПА України та МВС України № 602/1226 від 19 жовтня 2004 „Про
затвердження Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів”, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20
жовтня 2004 р. за N 1345/9944.

Судом встановлено, що позивач не подавав до ДПІ у Орджонікідзевському
районі м. Харкова заяву встановленої форми, а також не надав документів,
необхідних для реалізації права на отримання відмітки у паспорті щодо права
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не виконано необхідних
умов для відмови від прийняття ідентифікаційного номеру та отримання відмітки
про дозвіл здійснювати платежі без ідентифікаційного номеру.

Пунктом 1.5. Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України передбачено,
що особа, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від
ідентифікаційного номера, у разі наявності в неї ідентифікаційного номера
повідомляє у формі заяви орган державної податкової служби за своїм місцем
реєстрації. Форму заяви наведено у додатку 2 до вказаного Порядку. Вказаним
Порядком передбачено перелік документів, подання яких є необхідним для
отримання відмітки про право здійснювати платежі без ідентифікаційного номеру.

З розділу 5 вказаного Порядку вбачається, що орган внутрішніх справ має
повноваження щодо внесення на 7 - 9 сторінку паспорта відмітки, зміст та форму
якої наведено в додатку 4 до Порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Закон України «Про державну податкову службу» не передбачає права органів
державної податкової служби вносити будь-які відмітки до паспорту громадянина,
вказаного повноваження не містить і Закону України «Про державний реєстр
фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів.

Також, суд звертає увагу на те, що, так як позивач є громадянином
Російської Федерації, що підтверджується копією паспорту громадянина Російської
Федерації НОМЕР_2, виданим 22.05.2006 року Генеральним консульством Росії в м.
Харкові, то відповідно у позивача не має і не може бути паспорта громадянина
України, до якого вноситься відмітка щодо права здійснювати будь-які платежі
без ідентифікаційного номеру.

Зважаючи на вищенаведене, суд робить висновок, що позовні вимоги про
визнання неправомірними дій ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Харкова в
частині відмови здійснювати податковий облік позивача за раніше встановленими
формами обліку (8 ДР) без застосування індивідуального ідентифікаційного
номеру, відмови проставити в її паспорті відмітку про право здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного номеру, а також зобов'язання ДПІ у Червонозаводському
районі м. Харкова зробити в паспорті позивача відмітку наступного змісту: „Має
право здійснювати будь-які платежі без індивідуального номера”, завірити її
підписом відповідальної особи і гербовою печаткою ДПІ у Червонозаводському
районі м. Харкова і зберегти за нею раніше встановлену форму обліку платника
податків і інших обов'язкових платежів без застосування ідентифікаційного
номера є необґрунтованими та такими, що протирічать чинному законодавству, і як
наслідок такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до розділу 6 Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина
України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та
інших обов'язкових платежів, затвердженим спільним наказом Державної податкової
адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.04 №
602/1226, після надходження відривного корінця до форми N В3 від органу внутрішніх справ щодо внесення відмітки до паспорта
громадянина посадова особа органу державної податкової служби протягом двох
тижнів учиняє відповідні дії щодо внесення змін до Державного реєстру фізичних
осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів.

З аналізу розділу 6 вказаного Порядку вбачається, що органи податкової
служби за місцем реєстрації платника податків учиняють відповідні дії щодо
внесення змін до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів тільки після проходження попередніх процедур щодо відмови
від прийняття ідентифікаційного номеру, які полягають у поданні платником
податків заяви встановленої форми до органів податкової служби, отриманні
довідки з податкової служби встановленої форми та поданні її органу внутрішніх
справ, після чого орган внутрішніх справ вносить на 7 - 9 сторінку паспорта
відповідну відмітку.

Суд зауважує, що відповідно до Порядку відмітка такого змісту : „Має право
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера” вноситься саме до
паспорта громадянина, а не до посвідки на постійне проживання, як просить
позивач.

Судом встановлено, що також не заперечувала представник позивача у судовому
засіданні ОСОБА_2, що позивач не подавав до ДПІ у Орджонікідзевському районі м.
Харкова заяву встановленої форми, не отримував довідку з ДПІ у
Орджонікідзевському районі м. Харкова встановленої форми та не подавав її до
органу внутрішніх справ за
місцем своєї реєстрації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не виконано необхідних
умов для внесення змін до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків
та інших обов'язкових платежів, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання
незаконною бездіяльності Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському
районі м. Харкова щодо відмови звільнити ОСОБА_1 від незаконно присвоєного
ідентифікаційного номера і постановці в його довідці відмітки про наявність
права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, зобов'язання
Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Харкова
ліквідувати в Державному реєстрі незаконно присвоєний ОСОБА_1 ідентифікаційний
номер, зобов'язання Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі
м. Харкова внести в його довідку відмітку про право здійснювати будь-які
платежі без ідентифікаційного номера, а якщо це законом заборонено видати
ОСОБА_1 довідку такого змісту: „Має право здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера”, засвідчену підписом відповідальної особи за круглою
гербовою печаткою ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Харкова, зобов'язання
Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Харкова визнати
конституційне право ОСОБА_1 здійснювати конституційний обов'язок сплати
податків та податкових зборів під прізвищем, ім'ям та по-батькові, виконати
вимоги ч. 2 ст. 1 Закону України „Про Державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших обов'язкових платежів”, застосувати відносно
ОСОБА_1 раніше встановлену форму обліку платників податків та інших
обов'язкових платежів за прізвищем, ім'ям та по-батькові, проставити в довідці
ОСОБА_1 відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номеру є безпідставними та такими, що протирічать чинному
законодавству, в зв'язку з чим в задоволенні їх повинно бути відмовлено.

Судом встановлено, що 28.01.2008 року позивач подав до ДПІ у
Орджонікідзевському районі м. Харкова заяву, в якій просив повідомити йому на
підставі якого Закону і яка саме організація надала його дані для присвоєння
йому ідентифікаційного коду.

ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Харкова листом від 13.02.2008 року
надала позивачеві відповідь на зазначену заяву, в якій повідомила, що у
відповідності з п.1.3 наказу ДПА України від 27.01.2998 року № 43 „Про
затвердження Положення про картку фізичної особи-платника податків” на підставі
відомостей, поданих школою № 71 26.02.1999 року до ДРФО районного рівня було
занесено інформацію про присвоєння ОСОБА_1 ідентифікаційного номеру.

Відповідно до п.1.3 наказу ДПА України від 27.01.2998 року № 43 „Про
затвердження Положення про картку фізичної особи-платника податків”, присвоєння
ідентифікаційних номерів здійснюється Державною податковою адміністрацією
України на підставі відомостей, поданих підприємствами, установами,
організаціями всіх форм власності, уключаючи Національний банк України та його
установи, комерційні банки, інші фінансово-кредитні установи, та фізичними
особами - суб'єктами підприємницької діяльності, виконавчими комітетами
місцевих рад, іншими органами та фізичними особами (крім фізичних осіб, які
через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні державні органи
і мають відмітку в паспорті) згідно із заповненими обліковими картками за
формою N 1ДР. Фізичній особі - платнику податків та інших обов'язкових платежів
надається ідентифікаційний номер, який надсилається до органу державної
податкової служби за місцем проживання фізичної особи, а особам, які не мають
постійного місця проживання, - за місцем отримання доходів чи за
місцезнаходженням об'єкта оподаткування. Про реєстрацію фізичної особи у
Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових
платежів (далі - Державний реєстр) видається картка фізичної особи - платника
податків.

Згідно із п.2.3 зазначеного Наказу, картки неповнолітнім громадянам,
незалежно від їх віку, видаються одному з батьків при наявності свідоцтва про
народження дитини та особистого паспорта громадянина України одного з батьків
або його паспортного документа з визначеним місцем проживання і відміткою про
реєстрацію дитини.

Як вбачається із матеріалів справи, на час видачі ОСОБА_1 ідентифікаційного
номеру та внесення інформації до ДРФО районного рівня для присвоєння
ідентифікаційного номеру, тобто 26.02.1999 року, ОСОБА_1 перебував у віці 13
років, тобто був неповнолітньою особою, у зв'язку із чим картка фізичної особи-платника
податків могла бути видана тільки одному з його батьків при наявності свідоцтва
про народження дитини та особистого паспорта громадянина України одного з
батьків або його паспортного документа з визначеним місцем проживання і
відміткою про реєстрацію дитини.

Суд зазначає, що жоден з відповідачів не надав до суду доказів про видачу
картки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 одному з його батьків
відповідно до п.2.3 наказу ДПА України від 27.01.2998 року № 43 „Про
затвердження Положення про картку фізичної особи-платника податків” та копії
самої картки.

Крім того представниками відповідачів та представником позивача у судовому
засіданні не заперечувався той факт, що письмової заяви про згоду на надання
неповнолітньому ОСОБА_1 ідентифікаційного номера, його батьки до ДПІ у
Орджонікідзевському районі м.Харкова не надавали.

З огляду на викладене, суд вважає присвоєння ОСОБА_1 ідентифікаційного
номера незаконним, а тому включення останнього до „Державного реєстру фізичних
осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів” є неправомірним.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб
- платників податків та інших обов'язкових платежів» до інформаційного фонду
Державного реєстру включаються такі дані: загальні відомості про фізичних
осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів відповідно до частини
третьої статті 5 цього Закону.

Згідно з ч. 4 ст. 5 вказаного Закону під час реєстрації до облікової картки
фізичної особи-платника податків та інших обов'язкових платежів вносяться такі
дані: прізвище, ім'я та по батькові; дата народження; місце народження (країна,
область, район, населений пункт); місце проживання; місце основної роботи; види
сплачуваних податків та інших обов'язкових платежів.

Приписами ч. 2 ст. 8, ст. 10 вказаного Закону визначено, що відомості Державного
реєстру є інформацією з обмеженим доступом і надаються іншим державним органам
відповідно до чинного законодавства. Державні податкові
інспекції мають право: надавати інформацію з Державного реєстру іншим державним
органам відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п.1.3 наказу ДПА України від 27.01.2998 року № 43 „Про
затвердження Положення про картку фізичної особи-платника податків” внесення
записів до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів здійснюється Державною податковою адміністрацією України.

На підставі викладеного суд вважає
за необхідне зазначити, що включення, зберігання та використання інформації з
Державного реєстру щодо платників податків відноситься до компетенції державної
податкової служби, яка визначена Законом України «Про державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших обов'язкових платежів».

Суд зауважує, що позивач при викладенні позовної вимоги щодо зобов'язання
ДПА України ліквідувати в Державному реєстрі незаконно присвоєний
ідентифікаційний номер ОСОБА_1 припустився помилкового визначення назви дії
щодо вилучення записів з Державного реєстру і мав на увазі саме виключення
присвоєного йому ідентифікаційного
номеру.

Згідно ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів
сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, суд пришов до висновку про необхідність зобов'язання Державної
податкової адміністрації України виключити з „Державного реєстру фізичних
осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів” незаконно присвоєний
ОСОБА_1 ідентифікаційний номер.

Керуючись ст.ст. 4, 8, 17, 86, 87, 94, 138, 143, ч.1 ст.158, 161, 162, 163,
167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м. Харкова, Державної податкової адміністрації
України про визнання незаконною бездіяльності Державної податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м. Харкова щодо відмови звільнити ОСОБА_1 від
незаконно присвоєного ідентифікаційного номера і постановці в його довідці
відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного
номера, зобов'язання Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському
районі м. Харкова ліквідувати в Державному реєстрі незаконно присвоєний ОСОБА_1
ідентифікаційний номер, зобов'язання ДПА України ліквідувати в державному
реєстрі незаконно присвоєний ОСОБА_1 ідентифікаційний номер та надалі не вносити
будь-якої інформації до цього інформаційного фонду, зобов'язання Державної
податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Харкова внести в його
довідку відмітку про право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного
номера, а якщо це законом заборонено видати ОСОБА_1 довідку такого змісту :
„Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера”,
засвідчену підписом відповідальної особи за круглою гербовою печаткою ДПІ у
Орджонікідзевському районі м. Харкова, зобов'язання Державної податкової
інспекції у Орджонікідзевському районі м. Харкова визнати конституційне право
ОСОБА_1 здійснювати конституційний обов'язок сплати податків та податкових
зборів під прізвищем, ім'ям та по-батькові, виконати вимоги ч. 2 ст. 1 Закону
України „Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів”, застосувати відносно ОСОБА_1 раніше встановлену форму
обліку платників податків та інших обов'язкових платежів за прізвищем, ім'ям та
по-батькові, на підставі ст. 218 ЦПК України допустити негайне виконання
рішення суду, проставити в довідці ОСОБА_1 відмітку про наявність права
здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру - задовольнити
частково.

Зобов'язати Державну податкову адміністрацію України виключити з
„Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових
платежів” незаконно присвоєний ОСОБА_1 ідентифікаційний номер.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної
скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений
для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду набирає законної
сили після закінчення цього строку.

Постанова в повному обсязі виготовлена та підписана 30.09.2008 року.

Головуючий суддя (підпис) Т.С.Перцова

Суддя (підпис) М.О.Спиридонов

Суддя
(підпис) А.В.Зінченко