Справа № 2-а-2699/2008
Суддя: Боймиструк С.В.
Дата ухвалення: 2008-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а- 2699/08
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11
вересня 2008 року

18 год. 30 хв.

м. Рівне

Рівненський
окружний адміністративний суд

під
головуванням судді
Боймиструка С.В.

за участю секретаря судового
засідання
Маньковського Д.В.

позивача ОСОБА_1.

представника
позивача
ОСОБА_2.

представника
відповідача
Наконечної І.В.

представника
третьої особи Зиль
Н.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до
Управління Пенсійного фонду в м. Рівне, третя особа на стороні відповідача -
Відкрите акціонерне товариство «Рівне-Азот» про зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1. звернувся в суд з адміністративним позовом до управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне, в якому просить зобов'язати відповідача
поновити йому виплату пенсії за віком з 01 травня 2007 року на пільгових умовах
за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні
стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах ( далі по
тексту Список №1).

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали
в повному обсязі та пояснили, що в період з 09 вересня 1983 року по 08 квітня
1991 року позивач працював на посаді чергового електрослюсаря в цеху сірчаної кислоти №2 та на посаді
електромонтера по ремонту і обслуговуванню електрообладнання в цеху контактної
сірчаної кислоти ВАТ «Рівнеазот». З 05 січня 2007 року позивачу було призначено
пенсію по віку по Списку №1 на пільгових умовах, які він отримував до 01 травня
2007 року. Потім виплата була припинена.
Звернувся за допомогою до адвоката. На адвокатський запит отримано від
відповідача лист-відповідь № 10912/08
від 17.12.2007 року, я якому зазначено, що при призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах застосовуються списки чинні на період роботи, і що виконувані
ним роботи в період з 09.09.1983 року по 08.04.1991 року відносяться до Списку
№2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173,
чинного на той період.

Вказують, що така відмова відповідача є безпідставною, оскільки в період
роботи позивача вже діяли Списки №1 і №2, затверджені Постановою Кабінету
Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10 «Про затвердження Списків виробництв,
робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне
забезпечення» на підставі якої робота електрослюсаря в цеху сірчаної кислоти№2 та електромонтера
по ремонту і обслуговуванню електрообладнання в цеху контактної сірчаної
кислоти на ВАТ «Рівнеазот» в період з 09.09.1983 р. по 08.04.1991 року включена
в Список №1 з 26.01.1991 року. Ця постанова відповідно до роз'яснень Верховної
Ради України в постанові «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів
законодавства СРСР» від 12.09.1991 року, діяла до прийняття аналогічної в
Україні. Аналогічна постанова в Україні була прийнята Кабінетом Міністрів
України від 11.03.1994 року №162, в якій теж зазначено, що робота
електрослюсаря та електромонтера в цеху сірчаної кислоти віднесена до Списку
№1. Також позивач посилається на той факт, що на виконання вимог постанови
Кабінету Міністрів України «Про Порядок проведення атестації робочих місць за
умовами праці» № 442 від 01.08.1992
року на ВАТ «Рівнеазот» відповідно до наказу № 140-ВК від 04 жовтня 1994 року
було проведено атестацію робочих місць по умовах праці для визначення права
працівників на пільгове пенсійне забезпечення. Відповідно до результатів проведеної атестації робота
електрослюсаря та електромонтера включена в Перелік робочих місць виробництв,
робіт, професій та посад працівникам яких підтверджено право на пільгове
пенсійне забезпечення за Списком №1 (розділ УІІІ п.1 п.1080А010 19861).

Позивач та його представник покликається на те, що не може наказ №383 від
18.11.2005 року Міністерства праці та соціальної політики «Про затвердження Порядку»
вводити в дію з 01.01.1992 року в 2005 році (через 14 років) постанову Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26
січня 1991 року. Представник позивача зазначає, що вказаний наказ Міністерства
праці та соціальної політики порушує Конституцію України, зокрема ст.21, де
вказано, що всі люди є рівні в правах. Також зазначає, що порушено ст.22
Конституції України, в якій зазначено, що конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту і обсягу
існуючих прав і свобод. В даному випадку, вказаний наказ Міністерства праці та
соціальної політики, відміняє право позивача на соціальний захист у старості,
яке гарантовано ст.46 Конституції України і закріплено в п.б ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та постановою Кабінету Міністрів СРСР від
26.01.1991 року №10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій,
посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах»
і аналогічних постановах Кабінету Міністрів України.

Представник відповідача в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечує, покликаючись на те, що з 12 грудня 2005 року
діють норми, передбачені наказом Міністерства праці та соціальної політики
України від 18.11.2005 року № 383 «Про затвердження Порядку застосування
Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні
стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (надалі:
Порядок), які регламентують, що в період його роботи з 09.09.1983 року по
08.04.1991 року діяли Списки №1 і №2, затверджені Постановою Ради Міністрів
СРСР від 22.08.1956 року №1173, згідно якої виконувані ним роботи відносяться
до Списку №2.

Також пояснила, що ОСОБА_1. припинено виплату пенсії по віку на пільгових
умовах за Списком №1, так як вона була йому призначена помилково, оскільки
відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України №383 від
18.11.2005 року «Про затвердження Порядку» з 12 грудня 2005 року діє
норма, яка передбачає, що якщо працівник працював по Списку №1 станом на
01.01.1992 року, то він має право на пенсію по віку на пільгових умовах по
Списку №1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991
року, якщо ж станом на 01.01.1992 року він не працював по Списку №1, то він має
право на пенсію по Списку №2 відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР №1173
від 22.08.1956 року, не дивлячись на той факт, що його посада включена в Список
№1, який затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991
року. Однак представник відповідача підтвердила
факт призначення пенсій такій категорії працівників, як позивач, по
Списку №1, до введення в дію наказу Міністерства праці та соціальної політики
України №383 від 18.11.2005 року.

Представник третьої особи - ВАТ «Рівнеазот» Зіль Н.А.
пояснила, що дійсно робота працівників ВАТ «Рівнеазот» на посадах
електрослюсаря і електромонтера цеху контактної сірчаної кислоти віднесена до
Списку №1 і надала суду належним чином завірену копію наказу №140-ВК від 04.10.1994 року «Про результати
атестації робочих місць по умовах праці для визначення права працівників на
пільгове пенсійне забезпечення» та Перелік робочих місць, виробництв, робіт,
професій та посад працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне
забезпечення за Списком №1 де в п.12 зазначено посаду електромонтера по ремонту
і обслуговуванню електрообладнання цеху
контактної сірчаної кислоти.

Також
представник третьої особи зазначила, що до введення в дію наказу №383 від
18.11.2005 року Міністерства праці та соціальної політики України «Про
затвердження ПОРЯДКУ…» уточнюючі довідки про роботу електромонтерами по ремонту
і обслуговуванню електрообладнання в шкідливих цехах ВАТ «Рівнеазот» видавалися
працівникам по Списку №1 і призначалися пенсії по Списку №1. Після вказаного
наказу, Управління Пенсійного Фонду у місті Рівне, зобов'язало ВАТ «Рівнеазот»
видавати довідки відповідно до наказу і вказувати Список №2. В даному випадку
ОСОБА_1. і видано уточнюючу довідку по Списку №2, не дивлячись на те, що посада
його по шкідливим умовам праці атестована на Список №1 і в постанові Кабінету
Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10, та аналогічних постановах Кабінету
Міністрів України які діяли та діють на теперішній час його посада віднесена до
Списку №1.

Заслухавши учасників процесу, повно і всебічно дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до
задоволення з таких підстав.

Відповідно
до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» чоловіки, які були зайняті
повний робочий день на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих
місць, після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах, мають право на пенсію за віком на
пільгових умовах , незалежно від місця останньої роботи.

Зазначена норма передбачає наявність трьох
обставин, які надають право на пенсію за віком на пільгових умовах:

- робота за професією на виробництві або
посаді, які віднесені до Списку №1 не менше 10 років;

- досягнення
працівником віку 50 років при стажі роботи не менше 20 років;

- атестація
робочого місця або професії для підтвердження особливо шкідливих чи особливо важких
умов праці.

Як встановлено судом, з 05.01.2007 року позивачу в віці 50 років було
призначено пенсію на пільгових умовах по Списку №1, а потім припинено виплату
пенсії відповідачем на підставі наказу Міністерства праці та соціальної
політики № 383 від 18.11.2005 року «Про затвердження Порядку застосування
Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні
стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 . працював на Рівненському
виробничому об'єднанні «Азот» ( на даний час ВАТ «Рівнеазот»:

- з 06.08.1979
року о 08.09.1983 оку ( 4 роки 1 місяць 2 дні) на посаді слюсаря по ремонту
апаратурного обладнання в цеху неконцентрованої азотної кислоти (Список № 1,
затверджено постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року) (а.с.9).

- з 09.09.1983
року по 31.12.1987 року на посаді чергового електрослюсаря в цеху сірчаної
кислоти №2 (4 роки 3 місяці 22 дні); з 01.01.1988 року по 08.04.1991 року

(3 роки 3 місяці 8 днів) на посаді
електромонтера по ремонту і обслуговуванню електрообладнання в цеху контактної
сірчаної кислоти ( Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР
№10 від 26.01.1991 року) (а.с.10).

Отже, стаж роботи ОСОБА_1. по Списку №1
становить 11 років 8 місяців 2 дні.

Список № 1 по роботі на посадах електрослюсаря
та електромонтера цеху контактної сірчаної кислоти на ВАТ «Рівнеазот»
підтверджено наказом № 140-ВК від 04.10.1994 року «Про результати атестації
робочих місць по умовах праці для визначення права працівників на пільгове
пенсійне забезпечення» виданого на Рівненському орендному підприємстві «Азот»
(на теперішній час: ВАТ «Рівнеазот») (а.с.36) та Переліком робочих місць,
виробництв, робіт, професій та посад працівникам яких підтверджено право на
пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.

В період роботи позивача з 09
вересня 1983 року по 08 квітня 1991 року на посаді електромонтера по ремонту і
обслуговуванню електрообладнання в цеху контактної сірчаної кислоти вже діяла постанова Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року
№10 «Про затвердження Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників,
які дають право на пільгове пенсійне забезпечення» де зазначено, що посади на
яких працював позивач відносяться до Списку №1. Аналогічними постановами
Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року та № 36 від 16.01.2003
року теж підтверджено, що посади на яких
працював позивач відносяться до Списку №1.

За таких обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами
та підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задоволити.

Зобов'язати
Управління Пенсійного Фонду в м. Рівне поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком
з 01 травня 2007 року по Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і
показників стаж роботи на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Присудити
до стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1понесені ним судові
витрати в сумі 3 грн. 40 коп.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне
оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений
строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного
суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне
оскарження подається протягом 10 днів з дня складення постанови в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Головуючий:

С.В. Боймиструк

Постанова чинності не набрала

Суддя:
С.В.Боймиструк