Справа № 22-а-934/2008
Суддя: Санакоєва М.А.
Дата ухвалення: 2008-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

12.11.2008

Справа № 22-а-934/08

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Санакоєвої М.А.,

суддів
Ілюхіної Г.П. ,

Щепанської
О.А.

при секретарі судового засідання Колб Т.П.

за участю представників позивача - Закритого
акціонерного товариства "Кримська фруктова компанія" - Бобильової
О.В., Вашатко Л.С.,

представника відповідача -
Державної податкової інспекції в Красногвардійському районі АР Крим -
Серпутіної Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Севастополя
апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в
Красногвардійському районі АР Крим на постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим
(суддя Трещова О.Р.) від 11.08.08 у
справі № 2-а-128/08

за позовом Закритого
акціонерного товариства "Кримська фруктова компанія" (Петрівка,
Красногвардійський район, Автономна Республіка Крим, 97012)

до Державної
податкової інспекції в Красногвардійському районі АР Крим (вул. Комсомольська,
4, Красногвардійське, Красногвардійський район, Автономна Республіка Крим,
97000),

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Закрите
акціонерне товариство «Кримська фруктова компанія» (далі - ЗАТ «Кримська
фруктова компанія»), звернувся з
позовом до Державної податкової інспекції в
Красногвардійському районі АР Крим (далі - ДПІ в Красногвардійському районі АР
Крим) про визнання частково недійсним
податкового повідомлення-рішення № /0 від 24.06.2008 та повністю
недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 24.06.2008.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ЗАТ
«Кримська фруктова компанія»є сільськогосподарським виробником, має пільги на
підставі пункту 11.29 статті 11 Закону України «Про податок на додану
вартість». Позивач зазначив, що у розумінні пункту 1.4 статті 1 Закону України
«Про податок на додану вартість» під поставкою послуг розуміються не
сільськогосподарські послуги, а всі послуги власного виробництва, тому позивач
правомірно відобразив у скороченої (пільгової) декларації з податку на додану
вартість податкове зобов'язання по сплаті податку на додану вартість,
отриманого від орендаря фруктосховища ЗАТ «Чумак».

Крім того, ЗАТ «Кримська фруктова
компанія» не являється податковим агентом суб'єктів підприємницької діяльності
фізичних осіб незалежно від того, які види діяльності зазначені в їх свідоцтві
про сплату єдиного податку. Позивач вважає, що не був зобов'язаний утримувати
податок з доходів фізичних осіб зі своїх контрагентів фізичних
осіб-підприємців, які являються суб'єктами господарювання.

Відповідач проти позову заперечував з
тих підстав, що сільськогосподарський
товаровиробник, до якого, належить ЗАТ «Кримська фруктова компанія», має право
не сплачувати податок на додану вартість виключно від поставки
сільськогосподарських послуг.

Крім того, відповідач вважає, що фізичні
особи - підприємці являються суб'єктами підприємницької діяльності лише в тій
частині такої діяльності, яка зафіксована в Свідоцтві про сплату єдиного
податку. Оскільки робота, яка була
виконана фізичними особами для позивача, не включена до видів діяльності,
зазначеної у Свідоцтві про сплату
єдиного податку, ЗАТ «Кримська фруктова
компанія» виступає стосовно них як податковий агент та повинно було утримувати
та перераховувати до бюджету податок з доходів.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 11 серпня 2008 року
податкове повідомлення - рішення ДПІ у Красногвардійському районі АР Крим від
24 червня 2008 року № /0 про визначення ЗАТ "Кримська фруктова
компанія" податкового зобов'язання по
податку на додану вартість у сумі 39891,27 грн., з яких 26594,18 грн. -
основний платіж, 13297,09 грн. - штрафні санкції, та податкове
повідомлення-рішення від 24 червня 2008 року № 000133170/0 про встановлення ЗАТ
"Кримська фруктова компанія" податкового зобов'язання по податку з
доходів найманих працівників у сумі 7220,25 грн., з яких 2406,75 грн. -
основний платіж, 4813,50 грн. - штрафні санкції, визнані протиправними та
скасовані.

Не погодившись з постановою
суду, відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного адміністративного
суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати у зв'язку з
порушенням судом норм матеріального права.

Розглянувши справу в порядку статей
195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши
представників сторін, суддю - доповідача, перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та
відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що ДПІ в Красногвардійському районі АР Крим проведена виїзна планова перевірка ЗАТ
«Кримська фруктова компанія» з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2007 по 31.12.2007 за
результатами якої був складений акт № 903/23-1/32644372 від 11.06.2008.

На думку ДПІ в Красногвардійському
районі АР Крим, що зафіксовано в акті перевірки, ЗАТ «Кримська фруктова компанія»порушений п.7.3
п.п.7.3.1, п.п.7.3.4 ст.7, п.11.29 ст.11 Закону України "Про податок на
додану вартість", що виразилося у невірному розподілу даних податкового
зобов'язання по Деклараціям № 2 та № 3 по передачі в оренду невласних основних
засобів, та послуги за розміщення обладнання, послуги від оренди фруктосховища,
в результаті чого ЗАТ «Кримська фруктова компанія» занижена сума податкового
зобов'язання по податку на додану вартість у сумі 26594,18 грн.

Крим того, в порушення п.7.1 ст.7,
п.п.9.12.1 п.9.12 ст.9 Закону України "Про податок з доходів фізичних
осіб" ЗАТ «Кримська фруктова
компанія» не сплачений податок з доходів фізичних осіб у сумі 2406,75 грн.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції, що висновки, зроблені відповідачем в акті
перевірки, є необґрунтованими, не підтверджуються матеріалами справи та не
відповідають вимогам діючого законодавства України.

Позивач в 2007 році являвся платником
фіксованого сільськогосподарського податку, що підтверджується довідкою №
299/15-03 від 19.02.2007 року.

Відповідно до частини 2 статті 1
Закону України "Про фіксований сільськогосподарський податок"
зазначений податок сплачується в рахунок таких податків і зборів обов'язкових
платежів): податку на прибуток підприємств; плати (податку) на землю; збору на
геологорозвідувальні роботи; плати за придбання торгового патенту на здійснення
торгівельної діяльності; збору за спеціальне водокористування. Інші податки та
збори, визначені Законом України «Про систему оподаткування», сплачуються
сільськогосподарськими товаровиробниками в порядку і розмірах, визначених
законодавчими актами України.

Тому ЗАТ «Кримська фруктова
компанія», як сільськогосподарський
товаровиробник, зобов'язане сплачувати передбачені статтями 14, 15
Закону України «Про систему оподаткування»податок на додану вартість та податок
з доходів фізичних осіб в порядку, передбаченому Законом України «Про податок
на додану вартість» та Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Судом встановлено, що ЗАТ «Кримська
фруктова компанія» являється платником податку на додану вартість з 19.01.2004,
що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану
вартість № 100012973, виданого 17.01.2007.

Для суб'єктів господарювання
сільськогосподарської галузі п.6.2.6 ст.6, п.11.21, 11.29 ст.11 Закону України
"Про податок на додану вартість" передбачено пільговий режим
оподаткування податку на додану вартість. Такий пільговий режим оподаткування
податку на додану вартість передбачає отримання та акумуляцію коштів податку на
додану вартість на спеціальних рахунках сільськогосподарських товаровиробників
щодо реалізації сільськогосподарської продукції.

Так, згідно із п.11.29. ст.11 Закону
України «Про податок на додану вартість» до 1 січня 2008 року зупинена дія п.
7.7 ст. 7, п. 10.1, 10.2 ст. 10 цього Закону в частині сплати до бюджету
податку на додану вартість щодо операцій з поставки товарів (робіт, послуг)
власного виробництва, включаючи
продукцію, виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської
сировини, за винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса
живою вагою, що здійснюються сільськогосподарськими товаровиробниками
незалежно від організаційно-правової
форми та форми власності, в яких сума, одержана від поставки
сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки
за попередній звітний (податковий) рік, становить не менше 50 відсотків
загальної суми валового доходу підприємства.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону
України "Про фіксований сільськогосподарський податок" особи можуть
бути зареєстровані як платники ФСП, якщо такі особи є сільськогосподарськими
підприємствами різних організаційно-правових форм, передбачених законами
України, селянські та інші господарства, які займаються виробництвом
(вирощуванням), переробкою та збутом сільськогосподарської продукції, а також
рибницькі, рибальські та риболовецькі господарства, які займаються розведенням,
вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та
водосховищах), у яких сума, одержана від реалізації сільськогосподарської
продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний
(податковий) рік, перевищує 75 відсотків від загальної суми валового доходу.

Як слідує з матеріалів справи
підприємством обчислена питома вага від реалізації сільськогосподарської
продукції, яка складає 89,61% загальній сумі доходу підприємства. Враховуючи,
що сума, одержана ЗАТ «Кримська фруктова компанія» від реалізації
сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки
за попередній звітний рік, перевищує 75 відсотків загальної суми валового доходу,
на нього розповсюджуються пільги, встановлені п.11.29 ст.11 Закону України «Про податок на додану
вартість».

Відповідно до частини 3 п.11.29 ст.11
Закону України «Про податок на додану вартість» суми податку на додану вартість
залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і
використовуються ними на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого
призначення. У разі нецільового
використання акумульованих коштів вони стягуються до Державного бюджету України
в безспірному порядку.

Судова колегія погоджується із
висновком суду першої інстанції, що в розумінні п. 1.4. ст.1 Закону України
«Про податок на додану вартість» до
поставки послуг, зокрема,
віднесені операції цивільно-правового характеру з надання права на користування
товарами, а також з поставки інших об'єктів власності за компенсацію. Поставка
послуг включає надання права на користування товарами у межах договорів оренди.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі договору оренди приміщень № 0111 -1/06/ФК від 01.1 1.2006 ЗАТ
«Кримська фруктова компанія»передало Закритому акціонерному товариству «Чумак»три камери та коридор, які розташовані
в будівлі фруктосховища. Відповідно до п. 2.1. договору об'єкт оренди
наданий в користування до 31.03.2007 року. Відповідно до додаткових умов до
договору оренди приміщень від 20.03.2007 року, 27.04.2007 року, 27.06.2007
року, строк дії договору пролонгований до 30.10.2007 року.

Зазначена будівля фруктосховища
належить ЗАТ "Кримська фруктова компанія» на праві власності, що
підтверджується договором купівлі-продажу майна від 27.10.2006, витягом з
Державного реєстру правочинів від 27.10.2006 року, актом прийому-передачі
будівлі за договором купівлі-продажу № 4394 від 27.10.2006 року, витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.12.2006 року № 12808906,
витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.02.2008 року № 17785157

Отже, судова колегія погоджується із
висновком суду першої інстанції, що надання позивачем права ЗАТ «Чумак»на
користування фруктосховищем на підставі укладеного договору оренди, в розумінні
п. 1.4. статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість»є поставкою
послуг, тому позивачем правомірне та обґрунтовано віднесені операції з надання
в оренду ЗАТ «Чумак» власного фруктосховища до операцій, які звільнені від
оподаткування на підставі пункту 11.29 статті 11 Закону України «Про податок на
додану вартість».

Встановлено, що суми отриманої
орендної плати від ЗАТ «Чумак» були включені позивачем до операцій на митній
території України в щомісячних деклараціях з податку на додану вартість
(скорочених). На виконання зазначеної норми Порядку позивачем складалися
довідки щодо цільового використання сум податку на додану вартість
сільськогосподарськими виробниками, які скористалися режимами, визначеними п.п.
11.21, 11.29 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість», що
підтверджується довідками за листопад, жовтень, вересень, серпень, липень,
червень, травень, квітень, березень 2007 року.

На підставі викладеного, судова
колегія приходить до висновку, що на ЗАТ «Кримська фруктова
компанія»розповсюджується пільга передбачена пунктом 11.29 статті 11 Закону
України "Про податок на додану вартість", позивач правомірно не
перерахував до бюджету позитивну різницю між сумою податкового зобов'язання та
податкового кредиту за операцією з надання послуг на користування ЗАТ «Чумак»
приміщень фруктосховища, відображену у Декларації №2, та на законних підставах
залишив її у своєму розпорядженні для подальшого використання згідно норм
законодавства.

Відповідно до п. 2.1 ст.2 Закону
України «Про податок з доходів фізичних осіб», платниками даного податку є
резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України,
так і іноземні доходи; нерезидент, який отримує доходи з джерелом їх походження
з території України.

Відповідно до положень пунктів 1, 2
Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва" суб'єкти малого підприємництва
- фізичні особи, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей,
протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тисяч гривень, мають
право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом
отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Відповідно до пункту 6 Указу
Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва" суб'єкт малого підприємництва,
який сплачує єдиний податок, не є платником податку на доходи фізичних осіб
(для фізичних осіб - суб'єктів малого підприємництва).

Матеріалами справи підтверджується,
що ЗАТ «Кримська фруктова компанія» в період з 01.04.2007 по 31.12.2007
перебувало у господарських відносинах із суб'єктами підприємницької діяльності
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3.

Судом першої інстанції
підтверджено, усі зазначені особи є фізичними особами-підприємцями, що
підтверджується прикладеними свідоцтвами про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця, у 2007 році перебували на спрощеної системі оподаткування, що
також підтверджується свідоцтвами, прикладеними до матеріалів справи, та
сплачували максимальну ставку єдиного податку на місяць за одним видом
підприємницької діяльності.

Суб'єктами підприємницької діяльності
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., виконані відповідні роботи, які прийняти та
сплачені ЗАТ «Кримська фруктова компанія», що встановлено судом першої
інстанції та знайшло відображення у матеріалах справи.

Відповідно до статті 2 Указу
Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва" доходи, отримані від здійснення
підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включаються до
складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого
платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума
єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних
податкових зобов'язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають
з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у
підприємницькій діяльності.

Підпункт 9.12.2 пункту 9.12 статті 9
Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" встановлює
вимоги щодо оподаткування саме "інших доходів" суб'єкта
підприємницької діяльності, тобто доходів, отриманих суб'єктом підприємницької
діяльності не в межах здійснення власної підприємницької діяльності.

Судова колегія вважає, що даною нормою закону особливості
оподаткування фізичних осіб ставляться в залежність від тої обставини - чи
отримані доходи фізичною особою від підприємницької діяльності, чи на інших
підставах (спадщина, дарування за цивільними угодами та інше). Ні в якому разі
Закон не встановлює такої залежності від здійснення діяльності фізичною
особою-підприємцем, як платником єдиного податку чи платником податків на
загальних підставах.

Крім того, чинне законодавство
виключає оподаткування доходів, отриманих від підприємницької діяльності,
водночас за обома системами оподаткування - загальною та спрощеною.

Частиною другою пункту 2 Указу
Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва" передбачено, що у разі коли
фізична особа - суб'єкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької
діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею
придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує
встановленої максимальної ставки.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1.15. ст. 1 Закону
України "Про податок з доходів фізичних осіб" податковим агентом
являється юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ)
або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які
незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування
іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та
подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також
нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Згідно пп. 8.1.1. п. 8.1. ст. 8
Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" податковий
агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника
податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Пунктом 1.8. статті 1 Закону України
"Про податок з доходів фізичних осіб", встановлено, що наймана особа
- це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію
виключно за дорученням або наказом працедавця згідно з умовами укладеного з ним
трудового договору (контракту) відповідно до закону. При цьому усі вигоди від
виконання такої трудової функції (крім заробітної плати такої найманої особи,
інших виплат чи винагород на її користь, передбачених законодавством), а також
усі ризики, пов'язані з таким виконанням або невиконанням, втримуються
(несуться) працедавцем.

Судова колегія враховує, що норми Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб", зокрема пункт 18 статті 1 Закону, не
можуть бути застосовані по відношенню до доходів (виручки) виплачених на
користь фізичної особи в межах здійснення цією фізичною особою підприємницької
діяльності.

Усі правовідносини, які
склалися між ЗАТ «Кримська фруктова компанія»та ОСОБА_2., ОСОБА_1. та ОСОБА_3.
являються господарськими зобов'язаннями, тому що вони виникли між суб'єктами
господарювання у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності з метою
одержання прибутку.

Відповідно до пп. 8.2.1. п. 8.2.
статті 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»зазначено, що
платник податку, що отримує доходи, нараховані особою, яка не є податковим
агентом, зобов'язаний включити суму таких доходів до складу загального річного
оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку.

У той же час підпунктом 8.2.2. п.
8.2. статті 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» встановлено,
що особою, яка не є податковим агентом, вважається нерезидент або фізична
особа, яка не має статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно з підпунктом 9.12.3 пункту
9.12 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» закріплений
за суб'єктом підприємницької діяльності статус податкового агента стосовно
оподатковуваних доходів фізичних осіб (найманих та таких, з якими перебуває у
цивільно-правових відносинах).

На підставі викладеного вище аналізу
законодавчих актів, судова колегія погоджується з висновком суду першої
інстанції, що фізичні особи, зареєстровані як суб'єкти підприємницької
діяльності, являються відповідно до Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб»податковими агентами, тому визнання ЗАТ «Кримська фруктова
компанія»податковим агентом зазначених суб'єктів та нарахування позивачу
податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб з урахуванням того,
що відповідно до положень ст. 6 Указу Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний
податок, звільняється від сплати податку на доходи фізичних осіб, являється
неправомірним.

Таким чином, доходи отримані
суб'єктами підприємницької діяльності ОСОБА_2., ОСОБА_1. та ОСОБА_3. за
виконання робіт позивачу є доходом від здійснення ними підприємницької
діяльності. Оподаткування доходів отриманих фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності у межах її підприємницької діяльності повинно
здійснюватися за правилами встановленими спеціальним законодавством з цих
питань.

Діючим законодавством не передбачений
обов'язок суб'єкта підприємницької діяльності перевіряти наявність у свідоцтві
про сплату єдиного податку зазначення всіх видів діяльності, яку здійснює
контрагент, що підлягає включенню до свідоцтва. Закон зобов'язує встановити
лише факт чи є така фізична особа суб'єктом підприємницької діяльності, чи ні.

Судова колегія вважає, що податковим
органом безпідставно застосовані норми п. 7.1. статті 7, п. 9.12.1. статті 9
Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" до спірних
відносин та визначення суми податку з доходів фізичних осіб у сумі 2406,75 грн.

На підставі викладеного, судова
колегія погоджується із висновками суду першої інстанції щодо неправомірності
винесення Державною податковою інспекцією в Красногвардійському районі АР Крим
податкового повідомлення-рішення про встановлення ЗАТ "Кримська фруктова
компанія" податкового зобов'язання по
податку на додану вартість у сумі 39891,27 грн., з яких 26594,18 грн. -
основний платіж, 13297,09 грн. - штрафні санкції, та податкового
повідомлення-рішення від 24 червня 2008 року № 000133170/0 про встановлення ЗАТ
"Кримська фруктова компанія" податкового зобов'язання по податку з
доходів найманих працівників у сумі 7220,25 грн., з яких 2406,75 грн. -
основний платіж, 4813,50 грн. - штрафні санкції.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, постанова суду першої інстанції у даній справі
прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для
її скасування відсутні.

Керуючись статтями 195, 196, пунктом
1 частини першої 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції в Красногвардійському районі АР Крим
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 11.08.2008 у справі
№2-а-128/08 залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
підпис
М.А.Санакоєва

Судді
підпис
Г.П.Ілюхіна

підпис О.А.Щепанська

З оригіналом згідно

Помічник судді
О.О.Єфременко