Справа № 22а-3443/08
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2008-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-3443/08 Головуючий
суддя у 1-ій інстанції -
Категорія статобліку
- 41 Марченко Н.В.(справа
№2а-24/07)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31
липня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Нагорної Л.М. (доповідач)

суддів -
Стежко В.А., Баранник Н.П.

при секретарі -
Гулій О.Г.

за участю представника
відповідача - ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському
районі м. Запоріжжя на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя
від 06 грудня 2007 року по справі № 2а-24/07 за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Заводському
районі м. Запоріжжя про визнання дій посадових осіб Державної податкової
інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя неправомірними та скасування
податкового повідомлення, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2007 року позивачка звернулася до суду першої інстанції з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя про визнання дій посадових осіб
Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя неправомірними
та, уточнивши свої позовні вимоги у судовому засіданні, просила дії посадових
осіб Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя щодо
стягнення 5112,67 грн. визнати як неправомірні, податкове повідомлення рішення
№/0 від 30 квітня 2007 року, першу податкову вимогу від 13 червня
№1/17 та рішення №1091 від 23 серпня 2007 року, скасувати як такі, що
суперечать чинному законодавству України. Витрати, пов'язані з розглядом даної
справи, стягнути з відповідача на її користь. Позовні вимоги мотивувала тим, що
вона отримала в спадок лише право на земельну частку / пай/ , яка перебуває в
колективній власності ВАТ «Запорізька Січ» Матвіївської сільської Ради розміром 3.42 га без визначення меж в
натурі, посвідчене сертифікатом, що ніяк не можна віднести до різновидів
об»єктів комерційної власності, які,відповідно до закону, підлягають
оподаткуванню. Тому вважає податкові
вимоги відповідача такими, що суперечать чинному законодавству.

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2007 року адміністративний позов ОСОБА_2.
було задоволено повністю.

Не
погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на те, що оскаржувана постанова прийнята з
порушенням юридичних приписів, норм процесуального та матеріального права , просив
скасувати постанову Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 06 грудня 2007 року, та винести
нову постанову, якою відмовити у задоволення позовних вимог ОСОБА_2 В апеляційній скарзі апелянт посилається на
те , що відповідно до ч.»в» п. 13.2.1 та 13.2 ст. 13 Закону України № 889
оподаткуванню за ставкою п.7.1 ст.13 вказаного Закону підлягає вартість
об»єктів комерційної власності, до яких віднесено корпоративні права та майнові
права, успадковані будь-якими особами, незалежно від ступеня їх споріднення з
спадкодавцем. Земельні частки / паї/ , власникам яких видано державні акти про
право власності на них, з метою оподаткування розглядаються як нерухомість, в
т.ч. і при оподаткуванні спадщини, тому свої дії вважають законними. При цьому
апелянт не заперечував, що на час розгляду справи позивач державний акт про
право власності на спірну земельну ділянку не отримав.

Перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає , що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно
до свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, виданого 28 серпня 2006 , Вільнянською державною нотаріальною
конторою Запорізької області, ОСОБА_2.. після матері ОСОБА_3., померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1року, отримала спадкове майно, яке складається з грошових вкладів в
розмірі 80 гривен 94 копійки та права на
земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ
«Запорзька Січ» Матвіївської сільської Ради Вільнянського району Запорізької
області, розміром 3.42 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї
частки в натурі, що належить спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на
земельну частку (пай) серії ЗП № 0213924, виданого Вільнянською районною
державною адміністрацією Запорізької області 10.10 1999 року та
зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів
на право на земельну частку (пай) за №424, що підтверджується витягом із
журналу реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/, виданим
Вільнянським районним відділом земельних ресурсів Запорізької області
25.05.2006 р. за № 518. В указаному
свідоцтві зазначено, що оцінка спадщини - 39 378 гривень/ а.с.9 /.

02 квітня 2007 року ОСОБА_2. подала до ДПІ у
Заводському районі м.Запоріжжя декларацію про доходи, одержані в 2006 році, в
якій зазначила вартість отриманого по свідоцтву про право на спадщину за
заповітом успадкованого майна : грошовий
вклад - 80 грн.94 коп. та право на земельну частку / пай / - 39297.06 гривни ,
але не сплатила з нього податок з доходів фізичних осіб.

30 квітня 2007 року ОСОБА_2.. отримала
податкове повідомлення від 30 квітня
2007року №/0
про визначення податкового зобов'язання в сумі
5112 грн. 67 коп. у зв'язку з успадкуванням нею права на земельну частку (пай),
та була зобов'язана його сплатити в тридцятиденний строк з дня отримання
повідомлення. В зв»язку з несплатою податкового зобов»язання в зазначений
термін позивач отримала від відповідача першу податкову вимогу від 13 червня №1/17 / а.с.45 / та
рішення №1091 від 23 серпня 2007 року про стягнення коштів та продаж інших
активів в рахунок погашення податкового боргу / а.с. 54/

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
систему оподаткування» об'єктами оподаткування є доходи (прибуток), додана
вартість продукції, майно фізичних і юридичних осіб та інші об'єкти, визначені
законами України про оподаткування.

Відповідно до ст..1.2 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від
22.05.2003 року № 889-889-ІV / надалі Закон № 889/ , яка діяла на час
виникнення спірних правовідносин ,
визначено, що «дохід - сума будь яких коштів, вартість матеріального і
нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних
паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність, або
нарахованих на його користь …отриманих протягом відповідного звітного
податкового періоду»

Стаття 4.1 Закону № 889 передбачає, що загальний річний
оподатковуваний дохід складається з загальних місячних оподатковуваних доходів
звітного року, до складу загального місячного оподатковуваного доходу
включається дохід у вигляді вартості успадкованого майна, у межах, що підлягає
оподаткуванню цим податком згідно з нормами ст..13 цього Закону / ст.. 4.2.14/

Стаття 13.1 Закону № 889 дійсно передбачає, що об»єкти
спадщини платника податку поділяються з метою оподаткування на: п.»в» - об»єкт
комерційної власності, а саме - цінний папір / крім депозитного /ощадного/,
іпотечного сертифіката, корпоративне право, власність на об»єкт бізнесу як
такий, тобто власність на цілісний майновий комплекс, інтелектуальна/
промислова / власність або право на
отримання доходу на неї», п.»д» -
«кошти, а саме готівкові кошти або кошти, що зберігаються на рахунках
спадкодавця, відкритих у банках та
небанківських установах…»

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, визначивши, що сертифікат про
право на земельну частку (пай), відповідно до вимог ст. ст.1,2 Закону України
«Про цінні папери і фондову біржу», не є цінним папером.

Згідно з п.17 Перехідних положень Земельного
кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані
громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права
вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно
до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до
виділення власникам земельний часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних
ділянок та видачі їм державних актів про право власності на землю.

Доводи ДПІ відносно того, що оподаткуванню
підлягає отримана ОСОБА_2.. спадщина в вигляді права на земельну частку (пай) у
землі, яка перебуває у колективній власності , саме як об'єкт комерційної
власності - корпоративні та майнові права, що засвідчує земельний сертифікат, і
, на думку відповідача, це є тотожним
змісту корпоративних прав, колегія суддів не приймає, оскільки це є оціночним
судженням відповідача, яке не ґрунтується на законі.

Статтею 167 ГК України дано визначення
поняття корпоративних прав, а саме, це права особи, частка якої визначається у
статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності
на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної
частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації
останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом
та статутними документами.

Статтею 12 Закону України «Про господарські
товариства» передбачено, що товариство є власником майна, переданого йому
учасниками у власність як вклад до статутного капіталу…, одержаних доходів…,
тобто, суб'єктом права власності на
такому підприємстві є саме підприємство як юридична особа. Земельний пай не дає
його власнику права на управління будь-яким підприємством чи одержання якихось
прибутків від діяльності господарської організації.

Суд також дійшов вірного висновку, що пунктом
14 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлена заборона до 01
січня 2007 року щодо внесення права на земельну частку (пай) до статутних
фондів господарських товариств.

Позивач ОСОБА_2. не є членом ВАТ «Запорзька
Січ» Матвіївської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області. До
цього часу позивач не реалізувала ані права вимоги на відведення земельної
частки (паю) в натурі, ані права витребувати майно в натурі. Крім того, її
право на земельну частку (пай) до статутного фонду товариства не віднесено.

Матеріалами справи установлено та сторонами
не заперечується, що на час розгляду справи державний акт про право власності
на земельну частку / пай/ позивачем не
отримано та його державна реєстрація не проводилась.

Таким чином, висновок суду першої інстанції,
що сертифікат на земельну частку (пай) - це є майнове право , і з метою
оподаткування його не можна розглядати як об'єкт комерційної власності поряд з
корпоративним правом, оскільки в ст.13 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» наведено вичерпний перелік того, що належить до групи об'єктів
комерційної власності відповідає обставинам справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції повно з'ясовані всі обставини даної справи, не були допущені
порушення норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст..195,198, 200 КАС України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державної податкової
інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду
м. Запоріжжя від 06 грудня 2007 року по справі № 2а-24//2007 залишити без змін.

Ухвала суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути
оскаржена у місячний строк з дня її постановлення в повному обсязі до Вищого
адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 05
серпня 2008 року.

Головуючий:

Судді: