Справа № 2А -364/08
Суддя: Луньова Т.М.
Дата ухвалення: 2008-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2А -364/08
ПО С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Ковель 24 листопада 2008 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді – Луньової Т.М.,

з участю секретаря – Вознюк Н.О.,

позивача –
ОСОБА_1
,

представника відповідача-
ОСОБА_2
,

представника органу опіки і піклування –
ОСОБА_3

третьої особи без самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1
до служби громадянства і реєстрації фізичних осіб Ковельського МВ УМВС України у Волинській області про визнання неправомірними дій відповідача, щодо відмови у реєстрації місця проживання позивача та зобов*язання відповідача вчинити дії на захист порушених прав позивача?-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом у якому прохає дії відповідача - службу громадянства і реєстрації фізичних осіб Ковельського МВ УМВС України у Волинській області, щодо відмови у реєстрації місця проживання позивача за адресою
АДРЕСА_1
м. Ковель, визнати неправомірними та зобов*язати відповідача вчинити дії на захист порушених прав позивача.

В обґрунтування позову позивачка покликається на наступні обставини: позивачка із сім*єю постійно проживає і зареєстрована за адресою м. Ковель,
АДРЕСА_2
в м. Ковелі Волинської області. Листом
НОМЕР_1
від
ІНФОРМАЦІЯ_1
року за підписом начальника СГІРФО Ковельського МВ УМВС України у Волинській області позивачці було відмовлено у проведенні реєстрації місця проживання за адресою
АДРЕСА_1
в м. Ковелі Волинської області. Позивачка вважає таку відмову безпідставною та неправомірною, як таку, що суперечить ст. 33 Конституції України. Зокрема, квартира
АДРЕСА_1
в м. Ковелі відноситься до державного житлового фонду, перебуває на балансі РЖКП
НОМЕР_4
м. Ковеля і відповідальним квартиронаймачем зазначеної квартири є
ОСОБА_4
– мати позивачки у справі. У зазначеній квартирі з 1979 року по 1989 рік проживала позивачка у справі. З метою набути право на частку у зазначеній квартирі, шляхом участі у приватизації житлового приміщення на підставі Закону Украіни «Про приватизацію державного житлового фонду», позивачка навесні 2008 року звернулась у СГІРФО Ковельського МВ УМВС України у Волинській області з заявою про реєстрацію її місця проживання та місця проживання її дітей за адресою
АДРЕСА_1
в м. Ковелі, тобто у зазначеній квартирі. Вважає свої вимоги, щодо реєстрації свого місця проживання по
АДРЕСА_1
правомірними, оскільки реєстрація фізичних осіб за місцем проживання ґрунтується на принципі вільного обрання місця проживання. Реєстрація передбачає внесення до паспортного документа та адресно-довідкової картотеки, яку веде уповноважений орган, відомостей про місце проживання фізичної особи. Позивачка, у відповідності до вимог чинного законодавства, звернулась до РЖКП
НОМЕР_4
, як до підприємства до компетенції якого віднесено оформлення відповідних реєстраційно-облікових документів, із заявою про прийняття і облікування документів, що стосуються її реєстрації та реєстрації її дітей за адресою
АДРЕСА_1
в м. Ковелі. Однак, листом
НОМЕР_2
від
ІНФОРМАЦІЯ_2
року за підписом начальника РЖКП
НОМЕР_4
позивачці було відмовлено у оформленні первинних реєстраційно-облікових документів на підставі рішення опікунської ради
НОМЕР_3
від
ІНФОРМАЦІЯ_3
року у той час, як зазначеного рішення опікунська рада не приймала, а підставою для відмови у оформленні первинних реєстраційно-облікових документів став лист начальника служби у справах дітей, який не має юридичного значення. У реєстрації за обраним місцем проживання фізичній особі може бути відмовлено тільки у випадках, передбачених законами України. Вважає, що діями відповідача у справі порушено гарантоване Конституцією України її право на вільний вибір місця проживання. Вільний вибір місця проживання, з якого безпосередньо випливає реєстрація місця проживання є особистим немайновим правом, гарантованим Конституцією та законами України, а тому позивачка прохає суд постановити рішення, яким зобов*язати відповідача у справі вчинити дії на захист порушених прав позивачки, а саме провести реєстрацію її місця проживання за адресою
АДРЕСА_1
в м. Ковелі Волинської області.

Позивачка
ОСОБА_1
в судовому засіданні позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві і прохає його задовільнити. Прохає суд ухвалити рішення, яким визнати неправомірними дії відповідача, щодо відмови у реєстрації місця проживання позивача та її дітей за адресою м. Ковель,
АДРЕСА_1
і зобов*язати службу громадянства і реєстрації фізичних осіб Ковельського МВ УМВС України у Волинській області провести реєстрацію місця проживання позивачки у справі за адресою
АДРЕСА_1
в м. Ковелі Волинської області.

Представник відповідача –
ОСОБА_2
в судовому засіданні позову не визнала і заперечує проти його задоволення. Заперечуючи проти позову покликається на наступні обставини: позивачка
ОСОБА_1
разом із сім*єю постійно проживає і зареєстрована по
АДРЕСА_2
в м. Ковелі Волинської області. Квартира по
АДРЕСА_1
в м. Ковелі відноситься до державного житлового фонду і перебуває на балансі РЖКП
НОМЕР_4
. У зазначеній квартирі, окрім основного квартиронаймача –
ОСОБА_4
, матері позивачки, зареєстровані та постійно проживають малолітні племінники позивачки –
ОСОБА_5
і
ОСОБА_6
, які позбавлені батьківського піклування. Відповідно до вимог чинного законодавства заява громадянина про реєстрацію місця проживання за відсутності ордера, документів, що посвідчують право власності, тощо повинна містити згоду власника, співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім*ї на реєстрацію місця проживання заявника. Оскільки законні представники малолітніх
ОСОБА_5
та
ОСОБА_6
, ухиляються від виконання своїх батьківських обов*язків, органом, уповноважим представляти інтереси дітей є орган опіки і піклування, а тому згода саме цього органу необхідна для реєстрації місця проживання позивачки та її дітей за адресою
АДРЕСА_1
м. Ковель. Згода органу опіки і піклування на реєстрацію проживання позивачки з дітьми за адресою
АДРЕСА_1
відсутня, що є підставою для відмови у задоволенні заяви позивачки про її реєстрацію за зазначеною адресою. Вважає, що оскільки діями відповідача права позивачки на вільний вибір місця проживання не порушені, у позові слід відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –
ОСОБА_4
у судовому засіданні позов визнала і не заперечує проти його задоволення.

Представник органу опіки і піклування
ОСОБА_3
в судовому

засіданні позову не визнав і заперечує проти його задоволення. Заперечуючи проти позову покликається на наступні обставини: квартира по
АДРЕСА_1
в м. Ковелі відноситься до державного житлового фонду і перебуває на балансі РЖКП
НОМЕР_4
м. Ковель. Відповідальним квартиронаймачем зазначеної квартири є мати позивачки –
ОСОБА_4
Окрім
ОСОБА_4
у зазначеній квартирі прописані і постійно проживають неповнолітні діти, онуки
ОСОБА_4
, а племінники позивачки,
ОСОБА_5
та
ОСОБА_6
, які перебувають на обліку в службі у справах дітей з
ІНФОРМАЦІЯ_4
року, як такі, що фактично позбавлені батьківського піклування, оскільки батьки дітей ухиляються від виконання своїх батьківських обов*язків по відношенню до дітей. При наявності статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, на неповнолітніх
ОСОБА_5
і
ОСОБА_6
поширюються пільги, передбачені чинним законодавством, у тому числі щодо захисту житлових та майнових прав. На основі інформації ЗОШ
НОМЕР_5
, пояснень жильців будинку
АДРЕСА_1
в м. Ковелі, а також інформації, отриманої від неповнолітніх дітей, позивачка та основний квартиронаймач
ОСОБА_4
негативно відносяться до малолітньої
ОСОБА_6
, не дбають про забезпечення дитини найнеобхіднішим, вчиняють дії спрямовані на позбавлення малолітніх дітей житла у зазначеній квартирі. Позивачка
ОСОБА_1
постійно проживала і проживає разом із сім*єю по
АДРЕСА_2
в м. Ковелі. Свою прописку та прописку своїх дітей за адресою м. Ковель,
АДРЕСА_1
пояснює бажанням прийняти участь у приватизації зазначеного житлового приміщення. Включення сім*ї позивачки у приватизацію квартири, у якій постійно проживають і зареєстровані малолітні діти, позбавлені батьківського піклування, суперечить вимогам Закону України « Про охорону дитинства», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», оскільки тягне за собою погіршенняжитлових умов неповнолітніх.

Заслухавши пояснення сторін, третьої особи без самостійних вимог, представника органу опіки і піклування суд приходить до висновку, що позов безпідставний і задоволенню не підлягає.

У обґрунтування позову позивачка
ОСОБА_1
покликається на порушення відповідачем у справі ст. 33 Конституції України, згідно якої кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода перебування та вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Разом з тим, в судовому засіданні позивачка у справі пояснила, що з метою прийняти участь у приватизації квартири по
АДРЕСА_1
в м. Ковелі Волинської області, основним квартиронаймачем якої є мати позивачки, вона навесні 2008 року звернулась до відповідача у справі із заявою про реєстрацію її місця проживання та місця проживання її дітей за адресою
АДРЕСА_1
в м. Ковелі Волинської області, отримавши від основного квартиронаймача –
ОСОБА_4
дозвіл на реєстрацію.

В судовому засіданні позивачка не заперечила того факту, що у квартирі по
АДРЕСА_1
постійно проживають і зареєстровані, окрім
ОСОБА_4
, малолітні племінники -
ОСОБА_5
і
ОСОБА_6
, фактично позбавлені батьківського піклування і ствердила ту обставину, що діти перебувають на обліку органу опіки і піклування, як такі, що позбавлені батьківського піклування. Не заперечила позивачка і тієї обставини, що згоди органу опіки і піклування на реєстрацію за адресою
АДРЕСА_1
в м. Ковелі Волинської області вона не отримала.

В судовму засіданні встановлено і не заперечується позивачкою у справі та обставина, що позивачка та її неповнолітні діти постійно проживають та зареєстровані по
АДРЕСА_2
в м. Ковелі Волинської області, а реєстрація їх проживання за адресою
АДРЕСА_1
в м. Ковелі необхідна позивачці для участі у приватизації зазначеної квартири. Вважає,що діями відповідача порушені її права передбачені ст..33 Конституції України, ст.. 270 ЦК України, а саме право на вільний вибір місця проживання.

Разом з тим, необхідно розрізняти, що є правом на житло, а що є правом на вільний вибір місця проживання.

Оскільки положення ч.1 ст. 29 Цивільного Кодексу України визначає, що місце проживання – це житловий будинок, квартира, інше приміщення придатне для проживання…., то з урахуванням положень ст.. 270 ЦК України, відповідно до якої особа має право на вільний вибір місця проживання, слід зробити висновок, що у зазначеній статті йдеться про право особи на вільний вибір житлового будинку, квартири… іншого придатного для проживання приміщення.

У той же час, «місцем проживання» згідно ст.. 33 Конституції України та згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вибір проживання визначається за територіальною ознакою ( тобто адміністративно-територіальна одиниця, а не жиле приміщення.(ст..3 Закону).

З пояснень позивачки у справі вбачається, що реєстрація місця проживання позивачки та її дітей за адресою
АДРЕСА_1
пов*язана не з намірами позивачки вселитись у зазначене житло, а з бажанням позивачки прийняти участь у приватизації зазначеної квартири.

У той же час, згідно ч.2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України або підставою для їх обмеження.

Відповідно п. 6 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Як встановлено в судовому засіданні квартира по
АДРЕСА_1
в м Ковелі не є місцем проживання позивачки та її дітей і наміру вселитися до зазначеної квартири позивачка не має. Відповідно, вимоги позивачки щодо реєстрації місця проживання її та її дітей за зазначеною адресою суперечать вимогам ч.2 ст. 2, п.6 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Крім цього, статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» регламентується порядок реєстрації місця проживання особи. Зокрема, для реєстрації особа подає письмову заяву, паспортний документ, квитанцію про сплату державного мита, талони для зняття з реєстрації. Заява про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні» від 28 липня 2004 року
НОМЕР_2
передбачено обов*язковість зазначення у заяві підстав для реєстрації місця проживання заявника, його неповнолітньої дитини за зазначеною адресою. Такими підставами є: ордер, свідоцтво про право власності; договір найму (піднайму, оренди) або інші документи; згода власника (співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача, та членів його сім*ї на реєстрацію місця проживання заявника у разі відсутності документів, зазначених як підстава для реєсторації.

В судовому засіданні встановлено і не заперечується позивачкою у справі та обставина, що малолітні
ОСОБА_5
і
ОСОБА_6
, які прописані по
АДРЕСА_1
в м. Ковелі позбавлені батьківського піклування.

Зазначена обставина доводиться, також, копією рішення Ковельського міськрайонного суду від 14 листопада 2008 року.

Відповідно до ст.. 61 Цивільного кодексу України орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою. Згідно ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей.

Тож, враховуючи, що вимоги позивачки у справі суперечать нормам Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зокрема п. 6 ст. 3 зазначеного Закону, а також враховуючи відсутність підстав для реєстрації, а саме згоди органу опіки та піклування на реєстрацію позивачки та її дітей за адресою
АДРЕСА_1
, у позові слід відмовити.

На підставі ст. 11,86,98, 94, 99, 163 КАС України, ст. 33 Конституції України, ст.61, 270 ЦК України, ч.2 ст. 2, ст. 3, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд –

П о с т а н о в и в :

У позові
ОСОБА_1
до служби громадянства і реєстрації фізичних осіб Ковельського МВ УМВС України у Волинській області про визнання неправомірними дій відповідача, щодо відмови у реєстрації місця проживання позивача та зобов*язання відповідача вчинити дії на захист порушених прав позивача - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд в наступному порядку: заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення постанови, апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Головуючий:

Т.М.Луньова