Справа № 22-а-5223/08
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2008-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2008 року

м. Харків

Колегія
суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Калиновського В.А.,

Суддів -
Бенедик А.П., Кононенко З.О.

при секретарі
- Верман А.М.

за участю:

з викликаних та повідомлених осіб в судове засідання ніхто
не прибув

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною
скаргою Міністерства фінансів України на
постанову Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27.05.2008 року
по справі № 2-а-50

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної державної адміністрації, Головного управління Державного казначейства
України у Полтавській області,
Міністерства фінансів України,
Державного казначейства України,
Міністерства праці та соціальної політики України

про стягнення недоплаченої грошової
допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Кобеляцького районного суду Полтавської
області з
позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної
адміністрації, Головного управління
Державного казначейства України у Полтавській області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Міністерства праці та соціальної політики
України, в якому, після зміни позовних вимог, просила визнати дії відповідачів
щодо недовиплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік
неправомірними та стягнути з відповідачів на її користь щорічну разову грошову
допомогу, як учаснику війни, в розмірі 1175, 18 грн.

Постановою
Кобеляцького районного суду Полтавської області від
27.05.2008 адміністративний позовОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з постановою
суду першої інстанції, відповідачем,
Міністерством фінансів України, подано апеляційну скаргу, в якій він
просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на порушення судом
першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального
права, а саме: Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», Закону України «Про державний бюджет України на 2007
рік», Бюджетного Кодексу України, Конституції України, ст.ст. 2, 21, 157, 159 КАС України.

______________________________________________________________________

Справа
№22-а-5223/08
Головуючий 1 інстанції: Тесленко Т.В. Категорія: 47
Доповідач: Калиновський В.А.

Колегія
суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши матеріли справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої
інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника війни.

Відповідно до ст. 14 ЗУ "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", щорічно до 5 травня позивач має право на
отримання разової грошової допомоги в розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком, виплату яких, згідно ст.
17 - 1 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення
через відділення зв'язку або установи банків.

Як вбачається з довідки Управління праці та соціального
захисту населення Кобеляцької районної державної адміністрації № 02-15/618 від
12.02.2008 року. (а.с. 3), позивач у 2007 році отримала щорічну разову допомогу
до 9 травня у розмірі 55,00 грн., з урахуванням обмежень, встановлених Законом
України "Про державний бюджет України" за вказаний період.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги,
виходив з того, що відповідно ч.ч. 2, 3 ст.
2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", права та пільги для ветеранів війни і членів їх
сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього
Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні
акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування які обмежують права і пільги ветеранів війни,
передбачені цим Законом, є недійсними.

Статтею 22 Конституції України
передбачено, що при прийнятті нових законів або внесення
змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Ст. 64 Конституції України,
визначено, що Конституційні права і свободи людини і громадянина не
можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р.
щодо відповідності Конституції України положень деяких статей Закону України
"Про державний бюджет на 2007 рік" визнано такими, що не відповідають
Конституції України положення Закону
України "Про державний бюджет на 2007 рік", а саме пункт 13
ст. 71, яким зупинено на 2007 рік дію частини п'яті статей 12, 13, 14 та 15
Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту".

Відповідно до ч. 5 резолютивної частини вказаного рішення
Конституційного Суду України, рішення
Конституційного Суду України у цій справі має преюдиційне значення для
судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,
що визнані неконституційними.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку, що позивач має право на отримання разової грошової
допомоги в розмірі, яка визначена в ст. 14 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", заперечення
відповідачів є безпідставними, а тому дії відповідачів щодо недовиплати
позивачу щорічної разової грошової допомоги за Законом України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", є неправомірними.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що
виплату вказаної допомоги повинні здійснити відповідачі, відповідно до
встановленого порядку, згідно вимог чинного законодавства.

Також суд першої інстанції, з урахуванням отриманої
позивачем разової грошової допомоги за 2007 рік у розмірі 55,00 грн., дійшов
висновку, що стягненню підлягає недоплачена грошова допомога за вказаний період
в розмірі 1175,18 грн. (410,06 х 3 - 55,00), де 410,06 грн. становить
мінімальна пенсія за віком станом на 01.04.2007 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками
суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до
Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
щорічно до 5 травня особам, зазначеним у цьому Законі, виплачується разова
грошова допомога у кратному розмірі до мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 17
Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”,
фінансування витрат, пов'язаних з
введенням в дію
цього Закону, здійснюється за
рахунок коштів державного
та місцевого бюджетів.

Ст. 29 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зупинено дію частин п'ятих статей 12, 13, 14
та 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”, які визначали кратність виплат щорічної допомоги до 5 травня, залежно
від розміру мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року у справі за поданням
46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст.
66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст.
98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»
(справа про соціальні гарантії громадян) визнано такою, що не відповідає
Конституції України (є неконституційною),
ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», якою зупинено
дію ч.5 ст.ст.12-15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Рішення
Конституційного Суду України у цій справі має преюдиційне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення
Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене.

Стаття 46 Конституції України гарантує громадянам право
на соціальний захист.

Відповідно до статті 64 Конституції України,
конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.3 та ч. 4 ст.8 Кодексу адміністративного
судочинства України, звернення до адміністративного суду для захисту прав і
свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України
гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної
справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності
законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Таким чином, враховуючи ст.ст. 46, 64 Конституції України,
ч.ч.3, 4 ст.8 КАС України та положення ч.5 ст.14 Закону України «Про статус
ветеранів війни та гарантії Ії соціального захисту», яка була чинною на час виникнення між
сторонами спірних правовідносин та встановлювала позивачу право на соціальний
захист щодо отримання щорічної допомоги у розмірі, кратному до мінімальної
пенсії за віком, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано
дійшов висновку щодо задоволення позову в частині стягнення недоплаченої
щорічної допомоги до 5 травня за 2007 рік у розмірі, встановленому зазначеним
законом, та не мав права відмовляти позивачу у задоволенні позову з підстав не
визначення в законодавстві України розміру мінімальної пенсії за віком, який підлягає застосуванню при розрахунку
разової щорічної допомоги до 5 травня, відповідно до Закону України «Про статус
ветеранів війни та гарантії Ії соціального захисту».

Відповідно до п.7 ст.9 КАС України, у разі
відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон,
що регулює подібні правовідносини.

Ст.62 Закону
України «Про державний бюджет на 2007 рік» встановлено, що для визначення
мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 01 квітня та
з 01 жовтня 2007 застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили
працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої ст.62 Закону України
«Про державний бюджет на 2007 рік», збільшений на 1%.

Станом на 05
травня 2007 року, відповідно до ст. 62 Закону України «Про державний бюджет на
2007 рік» мінімальна пенсія за віком становила 410 гривень (406х1:100=4,06;
406+4,06=410).

Зі змісту ст. 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
вбачається, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Таким чином,
законодавчо визначено лише розмір мінімальної пенсії за віком, які призначені
особам, згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, збільшений на 1%.

Отже, питання щодо визначення розміру
мінімальної пенсії за віком, який застосовується при обчисленні розміру пенсії,
призначеної за іншими законами та при розрахунку щорічної разової допомоги до 5
травня, законодавчо не визначено.

З урахуванням положення ч.7 ст.9 КАС
України, колегія суддів вважає, що у зв'язку з відсутністю закону, який регулює
спірні правовідносини, а саме розмір мінімальної пенсії за віком, який
застосовується при обчисленні
розміру щорічної разової допомоги до 5 травня, необхідно застосувати норми
закону, який регулює подібні правовідносини, а саме ст.62 Закону України «Про
державний бюджет на 2007 рік».

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5
травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі 3
мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч.1 ст.17-1 зазначеного закону,
такі виплати здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Таким чином, позивачу у 2007 році Управління
праці та соціального захисту населення Сумської міської ради повинно
було сплатити до 5 травня разову грошову допомогу у розмірі 1230 гривень
(410х5=1230), а сплатило лише 55,00 гривень.

Проте, колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо зобов'язання
Міністерства фінансів України виділити та перерахувати через Міністерство праці
та соціальної політики України Головному управлінню праці та соціального
захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, шляхом списання
коштів з відповідних рахунків Державного казначейства України для виплати
ОСОБА_1 недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику війни, за
2007 рік в розмірі 1175,18 грн., з наступних підстав.

Відповідно
до статті 17-1 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виплати
щорічної разової грошової
допомоги до 5
травня здійснюють органи праці
та соціального захисту населення через відділення зв'язку
або через установи
банків (шляхом перерахування на особовий
рахунок отримувача) пенсіонерам
- за місцем отримання пенсії, а
особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового
утримання.

Отже,
в даному випадку головним розпорядником коштів
для виплати щорічної разової грошової допомоги є Міністерство праці та
соціальної політики України.

Також
Положенням про Міністерство фінансів України, затвердженого Указом
Президента України від 26 серпня 1999
року N 1081/99, не надано повноважень
щодо перерахування коштів переведення коштів органам соціального захисту
населення для проведення виплат щорічної грошової допомоги.

Таким чином, колегія
суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню в частині
скасування постанови суду щодо зобов'язання Міністерства
фінансів України виділити та перерахувати через Міністерство праці та
соціальної політики України Головному управлінню праці та соціального захисту
населення Полтавської обласної державної адміністрації, шляхом списання коштів
з відповідних рахунків Державного казначейства України для виплати ОСОБА_1 недоплаченої
щорічної разової грошової допомоги, як учаснику війни, за 2007 рік в розмірі
1175,18 грн.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198,
202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства фінансів України на постанову Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 27.05.2008 року по справі № 2-а-50 -
задовольнити частково.

Постанову Кобеляцького
районного суду Полтавської області від 27.05.2008 року по справі №
2-а-50 за позовомОСОБА_1до Головного
управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної
адміністрації, Головного управління
Державного казначейства України у Полтавській області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Міністерства праці та соціальної політики
України про стягнення недоплаченої грошової допомоги - скасувати в частині зобов'язання
Міністерства фінансів України виділити та перерахувати через Міністерство праці
та соціальної політики України Головному управлінню праці та соціального
захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, шляхом списання
коштів з відповідних рахунків Державного казначейства України для виплати
ОСОБА_1 недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику війни за
2007 рік в розмірі 1175,18 грн. та прийняти нову постанову, якою в задоволенні
позову в цій частині - відмовити.

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення та
може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця з дня складання
постанови у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
(підпис) В.А.
Калиновський

(підпис) А.П.
Бенедик

Судді

(підпис) З.О.
Кононенко

Повний текст
постанови виготовлений та підписаний 29.09.2008 року.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного
суду
В.А. Калиновський