Справа № 2-а-11885/08
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2008-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 серпня 2008 р. м.Житомир

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Кузьменко Л.В.

суддів
Ракаловича В.М.,

Євпак В.М.,

при секретарі - Дейнеці І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі адміністративну справу

за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8,ОСОБА_9, ОСОБА_10,ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,ОСОБА_15,
ОСОБА_16

до Державного казначейства України (м. Київ),
Державної судової адміністрації (м.Київ), Господарського суду Житомирської
області (м.Житомир)

про стягнення недоотриманої заробітної плати,-

встановив:

Позивачі, які є суддями Господарського суду
Житомирської області і працювали в 2005
році суддями цього ж суду, звернулися з адміністративним позовом до
відповідачів про стягнення недоотриманої заробітної плати за період роботи з 01
червня 2005 року по 31 грудня 2005 року та грошової компенсації сум податку з
доходів фізичних осіб, утриманого із заробітної плати судді за період з 1 січня 2004 року по травень 2008 року
включно. Всього позивачі просять стягнути : ОСОБА_1 - 70141 грн., ОСОБА_2 -
67535 грн., ОСОБА_3 -96872 грн., ОСОБА_4 - 73543 грн., ОСОБА_5 - 75803 грн.,
ОСОБА_6 - 65801 грн., ОСОБА_7- 72249 грн.,ОСОБА_8 - 72449 грн., ОСОБА_9 - 77400
грн., ОСОБА_10 - 11924 грн., ОСОБА_11- 67682 грн., ОСОБА_12 - 73461 грн.,
ОСОБА_13 72304 грн., ОСОБА_14 - 83390 грн., ОСОБА_15 - 59467 грн., ОСОБА_16
-71000 грн.

В обґрунтування позову позивачі посилаються на
те, що Кабінетом Міністрів України 30 червня 2005 року було прийнято постанову
№514 „Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови
Верховного Суду України”, яка зворотна дія в часі-набрання її чинності з 1
червня 2005 року. Зазначеним в постанові особам були підвищені посадові оклади
та встановлені відповідні системи оплати їх праці.

Що ж стосується суддів загальних судів, то
лише 3 вересня 2005 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову
№865 „Про оплату праці суддів”, якою підвищено їм посадові оклади пропорційно
до окладів Голови та заступників Голови Верховного Суду України. Однак набрання
чинності цієї постанови було визначено на майбутнє - з 1 січня 2006 року (п.5
постанови Кабінету Міністрів України).

Позивачі вважають, що впродовж семи місяців 2005 року вони
отримували значно меншу заробітну плату ніж предбачено Законом.

Вимоги щодо стягнення грошової компенсації
суми стягнутого податку з доходів фізичних осіб мотивують тим, що відповідно
до ст.1 Указу Президента України від
10.07.1995 року №584/95 „Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів”, були
звільнені від сплати прибуткового податку. Пунктами
2,3 статті 3 та статтею 11 Закону
України „Про статус суддів” , статтями 126,130 Конституції України визначено
гарантії незалежності суддів, згідно яких держава забезпечує фінансування та
належні умови для функціонування судів та діяльності суддів, як складову
частину конституційних гарантій незалежності та недоторканності.

Позивачі вважають, що всі державні органи,
установи , організації, органи місцевого самоврядування, громадяни та їх
об'єднання зобов'язані поважати незалежність судових органів і не посягати
на неї. Гарантії незалежності суддів ,
включаючи заходи їх правового захисту , матеріального і соціального забезпечення передбачені законом , поширюються
на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України
і Автономної Республіки Крим.

Як зазначено
в п.7 рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року по справі про
зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій (справа 1-27/2004
року), норми про матеріальне і побутове забезпечення суддів, їх соціальний
захист не можуть бути скасовані чи
знижені без відповідної компенсації. Надання суддям пільг, компенсацій і
гарантій не може ставитись у залежність
від бюджетного фінансування .

Позивачі вказують, що в зазначений вище період часу з нарахованої
їм заробітної плати було утримано
податок з доходів фізичних осіб у відповідних
розмірах. Зазначені грошові
компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого із заробітної
плати, їм повернуті не були.

Позивачі в судове засідання не з”явились, в заяві до суду просять позов розглядати в їх відсутність, позовні вимоги підтримали.

Представники відповідачів Державного казначейства України та Державної
судової адміністрації України в судове засідання не прибули, про день та час
слухання справи повідомлені належним чином.

Представники Господарського суду Житомирської
області в судовому засіданні позов не визнали.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши
пояснення та заперечення представників
Господарського суду України в
Житомирській області, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі
в 2005 році працювали суддями
Господарського суду Житомирської області і відповідно до Конституції України та
Закону України „Про статус суддів” мали право на належне матеріальне та
соціальне забезпечення.

Відповідно до ст.44 Закону України „Про
статус суддів”, заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій,
доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.
Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до
посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від
50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80
відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

Таким чином, відповідно до норм вказаного
Закону, гарантований мінімальний посадовий оклад судді не може бути меншим
встановленого ст.44 цього Закону в співвідношенні до окладу Голови Верховного
Суду України. Недодержання цього принципу є порушенням конституційного права
суддів на отримання заробітної плати не нижче від визначеної Законом, та
порушенням конституційних гарантій щодо незалежності та недоторканості суддів.

Постановою Кабінет Міністрів України №865 від
03 вересня 2005 року оклади суддів
приведено у відповідність до вимог ст.44 Закону України „Про статус суддів”,
однак порушення вимог Закону не усунуто,
оскільки вказана Постанова набула
чинності з 1 січня 2006 року (п.5 Постанови).

Постановою Вищого Адміністративного Суду
України від 16 травня 2007 року за позовом ОСОБА_17 до Держави Україна в особі
Кабінету Міністрів України, визнано п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від
3 вересня 2005 року №865 „Про оплату праці суддів” незаконним. Цією ж
постановою суду допущено поворот виконання Постанови Кабінету Міністрів України
№865, визнано, що вона підлягає застосуванню одночасно з Постановами Кабінету
Міністрів України від 30.06.2005 року №513 та №514 з питань оплати праці
керівників судів, тобто з 1 червня 2005 року.

За таких обставин, коли пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів
України №865 було порушено право позивачів на оплату праці з 1 червня 2005
року, то їх вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

За сім місяців 2005 року, позивачами недоотримано заробітну плату в
таких розмірах: ОСОБА_1 - 43506 грн.,
ОСОБА_2 - 43045 грн., ОСОБА_3 - 53539 грн., ОСОБА_4 - 44917 грн., ОСОБА_5 -
44744 грн., ОСОБА_6 - 43700 грн., ОСОБА_7- 47184 грн.,ОСОБА_8 -43764 грн.,
ОСОБА_9 - 45216 грн., ОСОБА_11- 42917
грн., ОСОБА_12 - 44617 грн., ОСОБА_13 - 44732 грн., ОСОБА_14 - 52517 грн.,
ОСОБА_15 - 43880 грн., ОСОБА_16- 44203
грн. що стверджується довідками-
розрахунками. Відповідачі з розрахунком погодились, оскільки не оспорили його,
а тому він приймається судом, і вказані в розрахунку суми недоотриманої
заробітної плати належить стягнути на користь позивачів.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних
положень Закону України „Про судоустрій України”, ст.ст.120, 126 цього Закону
та Положення про Державну судову адміністрацію України, остання з 1 січня 2003
року є головним розпорядником бюджетних асигнувань, які передбачені на
утримання судової влади, а Державне казначейство України, відповідно до ст.48
Бюджетного Кодексу України та п.1 ч.4 Положення про Державне казначейство
України, здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників бюджетних
коштів.

Крім того, Законом України „Про Державний
бюджет України на 2008 рік” Державній судовій адміністрації України встановлені
бюджетні призначення за програмою „Виконання рішень судів на користь суддів” на
суму 9500,0 тис.грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
недоотриману позивачами заробітну плату
слід стягнути з Державної судової адміністрації України і зобов'язати
Державне казначейство України провести видатки з Державного бюджету України,
передбачені Державній судовій адміністрації України за бюджетною програмою
„Виконання рішень судів на користь суддів”.

З 01 січня 2004 року по травень 2008 року
включно із нарахованої позивачам заробітної плати було утримано податок з
доходів фізичних осіб в таких розмірах: ОСОБА_1 - 26634 грн. 54 коп., ОСОБА_2 -
24489 грн. 55 коп., ОСОБА_3 - 43278 грн. 96 коп., ОСОБА_4 - 28626 грн. 55 коп.,
ОСОБА_5 - 31059 грн. 36 коп., ОСОБА_6 - 22101 грн. 05 коп., ОСОБА_7- 25065 грн.
17 коп.,ОСОБА_8 - 28735 грн. 44 коп., ОСОБА_9 - 32183 грн.91 коп., ОСОБА_10 -
11924 грн. 24 коп., ОСОБА_11- 24765 грн.72
коп., ОСОБА_12 - 28843 грн. 61 коп., ОСОБА_13 - 27571 грн. 22 коп., ОСОБА_14 -
30873 грн. 44 коп., ОСОБА_15 - 15587 грн. 78 коп., ОСОБА_16- 26797 грн. 18
коп., що стверджується довідками,
виданими бухгалтерією Господарського
суду Житомирської області. Відповідачами розрахунок грошової компенсації сум
стягнутого податку з доходів позивачів не оспорено.

Законом
України „Про податок з доходів фізичних осіб” передбачено сплату податку з
доходів фізичних осіб, зокрема доходів у вигляді заробітної плати.

Разом з тим , відповідно до Указу Президента України від 10.07.1995 року
№584/95 „Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів”, заробітна плата
суддів не обкладається прибутковим податком за місцем основної роботи, тобто
позивачі звільнені від сплати податку з доходів фізичних осіб.

Гарантії незалежності суддів визначено Конституцією
України, Законом України „Про статус суддів”, зокрема ст. 11 Закону України „Про статус суддів” встановлено, що передбачені цим Законом гарантії незалежності
суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального
забезпечення, не можуть бути скасовані або знижені іншими нормативними актами
України.

Звуження прав та обмеження гарантій суддів, що
визначені законом, не допускається, що
також зазначено в ст. 22 Конституції України.

Крім того
Конституційний суд України в своїх рішеннях від 11.12.2004 року та від 09.07.2007 року
підтвердив дане положення.

Виплата грошової компенсації повинна
здійснюватись за рахунок бюджетних призначень на оплату праці, передбачених у Державному бюджеті України на
утримання органів судової влади. Податок з доходів фізичних осіб, утриманий з
заробітної плати суддів та довічного грошового утримання, не повинен
перераховуватись на єдиний казначейський рахунок державного бюджету.

Джерелом виплати грошової компенсації суддям є
нарахована сума податку з доходів фізичних осіб, утриманого з заробітної плати
суддів та довічного грошового утримання, яка повинна залишатися в розпорядженні
відповідної судової установи для здійснення рівноцінної та повної компенсації
сум податку з доходів фізичних осіб.

Вказана грошова компенсація сум стягнутого
податку з доходів фізичних осіб позивачам виплачена не була.

За таких
обставин суд вважає, що права
позивачів порушені, позов підлягає
задоволенню.

Суд вважає, що грошова компенсація сум податку
з доходів фізичних осіб має бути стягнута з Державної судової адміністрації України, а
Державне казначейство України має провести видатки з Державного бюджету
для виплати зазначених сум.

Керуючись Конституцією України, Законом України „Про статус суддів”, Законом
України „Про податок з доходів фізичних осіб”, Указом Президента України від
10.07.1995 року №584/95 „Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів”, ст.ст.6,9,10,11,70,71, 86,94, 158 -163, 167,
254 КАС України

Керуючись
ст.130 Конституції України, ст..44 Закону України „Про статус суддів”,
ст.ст.86,158-163,167,254 Кодексу адміністративного судочинства України,
судКеруючись ст.130 Конституції України, ст..44 Закону України „Про статус
суддів”, ст.ст.86,158-163,167,254 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

Позов
задовольнити.

Стягнути з
Державної судової адміністрації України на користьОСОБА_1 - 43506 грн., ОСОБА_2
- 43045 грн., ОСОБА_3 - 53539 грн., ОСОБА_4 - 44917 грн., ОСОБА_5 - 44744 грн.,
ОСОБА_6 - 43700 грн., ОСОБА_7 - 47184 грн., ОСОБА_8 -43764 грн.,ОСОБА_9 -
45216 грн., ОСОБА_11 - 42917 грн.,
ОСОБА_12 - 44617 грн., ОСОБА_13- 44732
грн., ОСОБА_14 - 52517 грн.,ОСОБА_15 -
43880 грн., ОСОБА_16 - 44203 грн. недоотриманої заробітної плати за період з 01
червня по 31 грудня 2005 року.

Зобов"язати
Державне казначейство України провести видатки з Державного бюджету,
передбачені Державній судовій адміністрації України за бюджетною програмою
"Виконання рішень судів на користь суддів".

Стягнути з
Державної судової адміністрації України грошову компенсацію сум податку з
доходів фізичних осіб на користь:ОСОБА_1 - 26634 грн. 54 коп., ОСОБА_2 - 24489
грн. 55 коп., ОСОБА_3 - 43278 грн. 96 коп., ОСОБА_4 - 28626 грн. 55 коп.,
ОСОБА_5 - 31059 грн. 36 коп., ОСОБА_6 -
22101 грн. 05 коп., ОСОБА_7 - 25065 грн. 17 коп., ОСОБА_8 - 28735 грн. 44
коп.,ОСОБА_9 - 32183 грн.91 коп., ОСОБА_10 - -11924 грн. 24 коп., Сікорської НаталіїАнатоліївни - 24765 грн.72
коп., ОСОБА_12 - 28843 грн. 61 коп., ОСОБА_13- 27571 грн. 22 коп., ОСОБА_14 -
30873 грн. 44 коп.,ОСОБА_15 - 15587 грн. 78 коп., ОСОБА_16 - 26797 грн. 18
коп.,

Зобов”язати Державне казначейство України
провести видатки з Державного бюджету для проведення відповідних виплат.

Згідно ст.
254 КАС України, постанова, якщо інше не встановлено КАС України набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова
Житомирського окружного адміністративного суду набирає законної сили після
закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної
скарги. Заява про апеляційне оскарження подається через Житомирський окружний
адміністративний суд до Київського апеляційного адміністративного суду протягом
10 днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж
порядку протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: Л.В.
Кузьменко

Судді :
В.М. Ракалович

В.В. Євпак