Справа № 22-а-1936-ф/2007
Суддя: Притуленко О.В.
Дата ухвалення: 2007-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05
грудня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого
- судді: Ломанової Л.О.,

суддів: Притуленко
О.В., Мудрової В.В.,

при
секретарі: Брежнєвій
O.K.

за участю:
представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Феодосії матеріали справи адміністративної
юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої
служби Ленінського районного управління юстиції та Головного управління юстиції
в Автономної Республіці Крим про визнання неправомірними постанови відділу
державної виконавчої служби від 23 серпня 2007 року, рішення Головного
управління юстиції в АР Крим, стягнення збитків у сумі 28962 грн.49 коп. за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду АР Крим від 28
вересня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У
вересні 2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом про визнання
неправомірними постанови відділу державної виконавчої служби Ленінського
районного управління юстиції від 23.08.2007 року про завершення виконавчого
провадження по виконанню рішення Ленінського районного суду АРК від 15.06.2004
року та рішення відділу державної виконавчої служби Головного управління
юстиції в АР Крим від 20.06.2007 року, стягнення збитку у сумі 28962, 49 грн.,
спричиненого невиконанням рішення суду від 15.06.2004 року, а також стягнення
на користь Пенсійного фонду України у Ленінському районі АРК внесків у розмірі
32% та 2% із вказаної суми.

Позов
мотивований тим, що виконавча служба Ленінського районного управління юстиції
23.08.2007 року безпідставно прийняла постанову про закінчення виконавчого
провадження по виконанню рішення суду про стягнення з військового радгоспу
„Азовський" на її користь 28962, 49 грн., чим завдала їй збитку, який
підлягає стягненню з суб'єкту владних повноважень.

Наведене
стало можливим внаслідок відсутності належного контролю з боку відділу державної
виконавчої служби Головного управління юстиції в АР Крим, який, пославшись на
існування мораторію у зв'язку з відкриттям Господарським судом процедури
банкрутства боржника, прийняв рішення про зупинення виконавчого провадження
відповідно до п.8 ч.1 ст. 34, п.1 ст. 35 Закону України „Про виконавче
провадження".

Ухвалою
суду від 28 вересня 2007 року у відкритті провадження за вказаним позовом
ОСОБА_2 відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального
закону, ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та

Справа №
22-а-1936- ф/2007

Головуючий
в першій інстанції Суддя: Зверев Г.С.

суддя-доповідач:Притуленко
О. В.

2

постановлення ухвали про направлення справи до суду
першої інстанції для продовження розгляду.

На думку
апелянта суд не з'ясував змісту її позовних вимог та неправомірно відмовив у
відкритті провадження, оскільки позов підлягає розгляду за нормами КАС України,
що є підставою для скасування ухвали.

Обговоривши
доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи
у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив із того, що заяву не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства, оскільки позовні вимоги зводяться до оскарження
дій державного виконавця, які підлягають оскарженню відповідно до ст. ст.
383-386 ЦПК України.

Колегія суддів
погоджується з таким висновком суду.

Відповідно
до п.1 ч.1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на
спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його
рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з
п.1 ч.1 ст. 3 КАС справа адміністративної юрисдикції - це переданий на
вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією
зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські
функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Зі
змісту позовної заяви ОСОБА_2 (арк.спр.1-6) вбачається, що вимоги позивача до
відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції
виникли з приводу прийняття державним виконавцем постанови від 23.08.2007 року
про закінчення виконавчого провадження по виконанню рішення Ленінського
районного суду АРК від 15.06.2004 року на підставі п.10 ч.1 ст. 37 Закону
України „Про виконавче провадження" (арк.спр.30) та надання Головним
управлінням юстиції в АР Крим 20.06.2007 року роз'яснень щодо порядку
оскарження дій державного виконавця та про проведені виконавчі дії
(арк.спр.35).

За
змістом ч.1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження мають право
звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Право на
звернення із скаргою до суду з приводу порушення прав чи свобод учасників
виконавчого провадження у разі неналежного виконання судових рішень, ухвалених
відповідно до норм ЦПК України, передбачено ст. 383 ЦПК України.

З
урахуванням того, що рішення Ленінського районного суду АРК від 15 червня 2004
року про стягнення з радгоспу „Азовський" на її користь 28962, 49 грн. -
заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримку
розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням
строків її виплати, компенсації моральної шкоди та судових витрат, ухвалено
відповідно до норм ЦПК України; а також того, що захист прав стягувача у
виконавчому провадженні відповідно до ст. 86 Закону України „Про виконавче
провадження" здійснюється за позовом особи в порядку, передбаченому
законом, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги
ОСОБА_2 щодо неналежного виконання рішення суду не підлягають розгляду в
порядку адміністративного судочинства.

Таким
чином, висновок суду першої інстанції про те, що на даний спір не поширюється
компетенція адміністративного суду ґрунтується на законі.

Доводи
апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування ухвали суду.

З
урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 200 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

3

Ухвалу
Ленінського районного
суду АР Крим від 28 вересня 2007 року залишити без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з дня набрання законної сили.