Справа № 4-3006/06
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2008-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
Постанова

І М Е
Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2008 року
м. Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого
- судді Ліпського Д.
В.,

суддів: Амєліна С. Є., Гуріна М.
І., Кобилянського М. Г., Юрченка В. В.,

розглянувши у
письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим про стягнення
заборгованості по виплаті пенсії

за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в Залізничному районі міста Сімферополя Автономної
Республіки Крим на рішення Залізничного районного суду міста
Сімферополя від 05 листопада 2003 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 10 лютого 2004 року, -

встановила:

У травні 2003
року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. Посилався на те, що
відповідач порушує вимоги ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у
частині порядку обчислення пенсій особам льотних екіпажів повітряних суден
цивільної авіації. Зазначав, що йому була призначена пенсія у розмірі 607 грн.
90 коп., а потім відповідач провів перерахунок розміру пенсії до 434 грн. 58
коп. У результаті таких дій, станом на 01 червня 2003 рік з'явилася недоплата пенсійних виплат у сумі 3584 грн. 82
коп., яку він просив стягнути на його користь. Також, просив зобов'язати
відповідача перерахувати і виплатити йому, з 01 листопада 2001 року призначену
пенсію у розмірі 607 грн. 90 коп., а з 01 квітня 2002 року із надбавкою 12 %,
як непрацюючому пенсіонеру, а саме 680 грн. 85 коп.

Рішенням Залізничного районного суду міста
Сімферополя від 05 листопада 2003 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 10 лютого 2004 року, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача
заборгованість по виплаті пенсії у розмірі 3584 грн. 42 коп. Зобов'язано відповідача
виплачувати пенсію ОСОБА_1, як особі льотного екіпажу повітряних суден
цивільної авіації відповідно до діючого законодавства і провести перерахунок
пенсії на основі його заяви.

У касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України у Залізничному районі міста Сімферополя, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просить судові
рішення скасувати та постановити нове - про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши
доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права,
правильність правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 220 КАС
України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення Залізничного
районного суду міста Сімферополя від 05 листопада 2003 року та ухвалу
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 10 лютого 2004 року скасуванню з ухваленням нового судового
рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Задовольняючи позов,
суди виходили з доведеності факту незаконного зменшення розміру пенсії ОСОБА_1

Однак з таким висновком погодитися не
можна, виходячи з наступного.

Законом України “Про внесення
змін до деяких Законів України” від 17 листопада 1999 року частину 3 статті 53
Закону України “Про пенсійне забезпечення” було викладено в такій редакції:
“Працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден
цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортрадистам,
льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в
польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає
право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66,
69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються у розмірах,
передбачених частинами першою-третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього
Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для
працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних
екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів,
бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які
виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб
льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів,
бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і
бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може
перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників,
зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з
якого призначається пенсія”.

Зазначеним Законом передбачено, що дія
статті 53 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (у новій редакції)
поширюється на працівників із числа осіб льотних екіпажів повітряних суден
цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків,
бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконували спеціальні
роботи в польотах, які вийшли на пенсію до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до підпункту “в” пункту 7
постанови Кабінету Міністрів України № 418 від 21 липня 1992 року під час
підвищення пенсій відповідно до рішень Уряду України середньомісячний
заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до
підпунктів “а” і “б” цього пункту, збільшується на коефіцієнт зростання
середньої заробітної плати працівників народного господарства за місяць, що
передує місяцю, з якого перераховуються пенсії, порівняно з середньою
заробітною платою працівників народного господарства, яка враховувалася під час
призначення (перерахунку) пенсії.

За таких обставин положення
зазначеного підпункту застосовуються лише у
разі,
коли рішення про підвищення пенсій приймає Уряд України.

Як видно із матеріалів справи, у 1975 році
ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років як працівнику льотного складу
цивільної авіації. У 1999 році він реалізував своє право на призначення пенсії
відповідно до статті 53 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (у редакції
Закону від 17 листопада 1999 року) - пенсію було розраховано із застосуванням
коефіцієнта зростання середньої заробітної плати працівників народного
господарства станом на листопад 1999 року й розмір пенсії було обмежено двома з
половиною величинами середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається
пенсія. Розмір
пенсії становив 434 грн. 58
коп.

При перерахунку пенсії за заявою позивача
за період з 01 січня 1970 року по
31 грудня 1974 року, у березні 2001 року Управлінням Пенсійного фонду
було допущено помилку і застосовано коефіцієнт зростання середньої заробітної
плати працівників народного господарства на момент звернення за перерахунком, а
не на момент призначення пенсії, що призвело до остаточного встановлення пенсії
в розмірі 607 грн. 90 коп., тобто більшого, ніж належало.

28 березня 2002 року Кабінет Міністрів
України прийняв постанову № 374 “Про підвищення розмірів пенсій, призначених
відповідно до статті 54 Закону України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, а також пенсій,
призначених відповідно до інших законів України, які раніше не підвищувались”.
Дія цієї постанови поширюється на пенсії, призначені працівникам
льотно-випробного складу авіації та особам льотних екіпажів повітряних суден
цивільної авіації відповідно до частини 3 статті 53 Закону України “Про
пенсійне забезпечення” і передбачає збільшення пенсій з 1 квітня 2002 року
непрацюючим пенсіонерам на 12 відсотків.

Інших рішень Уряд України після внесення
17 листопада 1999 року змін до статті 53 Закону України “Про пенсійне
забезпечення”, про підвищення розміру пенсії працівникам льотного складу
цивільної авіації не приймав.

Зважаючи на те, що судовими
інстанціями обставини справи встановлені повно й правильно, однак допущено
помилку у застосуванні норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають
скасуванню з ухваленням постанови про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 220, 229, 230
КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

постановила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Залізничному районі міста Сімферополя Автономної
Республіки Крим задовольнити.

Рішення
Залізничного районного суду міста Сімферополя від 05 листопада 2003 року та
ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 10 лютого 2004
року скасувати, ухваливши нове судове рішення.

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі міста Сімферополя
Автономної Республіки Крим про перерахунок пенсії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
окрім як з підстав, у порядку і у строки, передбачені ст.ст. 237-239 КАС
України.

ГОЛОВУЮЧИЙ :

СУДДІ :