Справа № 5/240
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2008-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 5/240
адміністративний суд міста Києва у складі:
- судді Кочана В.М., суддів Степанюка А.Г., Вовка П.В.,
судового засідання Стріхи В.І.,
у відкритому судовому засіданні адміністративний позов
Державної митної служби України, Департаменту аналізу ризиків та аудиту
Державної митної служби України, Державного казначейства України, третя особа на стороні відповідача: Голова
Державної митної служби України
Хорошковський Валерій Іванович
наказів, поновлення на посаді та стягнення заборгованості по заробітній
платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування
звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати
протиправним та скасувати наказ Державної митної служби України від 05.03.2008
року №225-к наказ Департаменту аналізу
ризиків та аудиту від 06.03.2008 року №48-к в частині звільнення його з роботи
з посади заступника начальника Департаменту аналізу ризиків та аудиту з
05.03.2008 року відповідно до ч. 1 ст. 36 КЗпП України; поновити його на посаді
заступника начальника Департаменту ризиків та аудиту; виплатити середній
заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача компенсацію за
роботу у вихідні дні за період з 2005-2007 років; стягнути на його користь в якості
відшкодування моральної шкоди 17 000 гривень.
в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і пояснив, що з 1993 року він
працював в системі митних органів України. Відповідно до наказу Голови ДМС
України від 12.09.2006 року №841-к його було призначено на посаду заступника
начальника Департаменту аналізу ризиків та аудиту.
вимогу начальника Департаменту аналізу ризиків та аудиту Щербаня В.Д. та під
психологічним примусом останнього 20.02.2008 року та 04.03.2008 року ним були
написані дві заяви про звільнення з посади. При цьому причина для звільнення
його з посади йому пояснена не була, хоча при написанні обох заяв йому було
обіцяно, що звільняти з роботи з митних органів його не будуть, а запропонують
спілкування з начальником Департаменту аналізу ризиків та аудиту Щербанем
В.Д. стан його здоров"я різко
погіршився, що спонукало його звернутись до лікаря. З 04.03.2008 року по
31.03.2008 року він перебував на лікарняному.
квітня 2008 року до його відома довели наказ від 06.03.2008 року №48-к, яким
його було звільнено із займаної посади за згодою сторін.
що звільнення його з роботи є незаконним, оскільки воно відбулось в період
перебування його на лікарняному, а сама заява про звільнення ним була подана
ним внаслідок вчинення до нього психологічного примусу.
того, в період 2005-2007 років йому не виплачувалась заробітна плата за роботу
зазначив, що внаслідок незаконного звільнення з роботи з вини відповідача йому
відповідача проти позовних вимог заперечила і пояснила, що заяву про звільнення
з посади позивач подав добровільно і вчинення до нього якого-небудь примусу
жодними доказами не доведено.
звільнення відбулось не з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, а
з підстав, передбачених ст. 36 КЗпП України, перебування позивача на
лікарняному не було перешкодою для видачі оскаржуваного наказу.
позивачем було проведено розрахунок і жодної заборгованості перед позивачем за
період 2005-2007 років ДМС України не має.
пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд
вважає, що задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.
судовому засіданні встановлено, що з 1993 року позивач працював в системі
митних органів України. Відповідно до наказу Голови ДМС України від 12.09.2006
року №841-к позивача було призначено на посаду заступника начальника
Департаменту аналізу ризиків та аудиту.
Державної митної служби України від 05.03.2008 року №225-к позивача було
звільнено з посади заступника начальника Департаменту аналізу ризиків та аудиту
з 05.03.2008 року відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України.
виконання зазначеного наказу було видано наказ Департаменту аналізу ризиків та
аудиту від 06.03.2008 року №48-к, внаслідок якого позивач вважається звільненим
із займаної посади з 05.03.2008 року.
слідує із змісту наказу ДМСУ від 05.03.2008 року №225-к, підставою для
звільнення позивача стала подана ним заява.
оглянутого в судовому засіданні оригіналу заяви позивача слідує, що 04.03.2008
року позивач подав заяву на ім"я Голови ДМСУ Хорошковського В.І., в якій
просив звільнити його з посади за згодою сторін.
суду не надано жодного об"єктивного доказу, який би міг підтвердити, що
вказану вище заяву ним було подано внаслідок психічного примусу зі сторони
начальника Департаменту аналізу ризиків та аудиту Щербаня В.Д.
про відкликання заяви від 04.03.2008 року позивач надіслав відповідачу поштою
06.03.2008 року, тобто після видачі оскаржуваних ним наказів
Суд
зазначає, що нормами Кодексу законів про працю України та Закону України
"Про державну службу" не встановлено перешкод для звільнення
державних службовців чи осіб, які мають спеціальні звання, з підстав,
визначених ст. 36 КЗпП України.
Суд
вважає, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за
пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в
строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише
при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.
по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання
працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що
трудовий договір припинено за пунктом 1 статті 36 КЗпП України, якщо не було
домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору.
посилання ОСОБА_1. на те, що ним у тексті заяви про звільнення не вказана саме
дата звільнення є необгрунтованим, оскільки цією датою в даному випадку є чи
може бути дата написання заяви про звільнення.
номенклатура посад Голови Служби це є лише перелік посад, на які призначаються
та звільняються особи наказом Держмитслужби України за поданням керівників
митних органів, спеціалізованих митних установ і організацій, необхідності у
проведенні співбесіди між позивачем та Головою ДМС не було.
Судом
також встановлено, що згідно з штатним розписом Департаменту аналізу ризиків та
аудиту посада заступника начальника Департаменту, яку обіймав позивач,
знаходиться в структурі цього Департаменту, його трудова книжка знаходилася у
відділі кадрів Департаменту, заробітну плату позивач отримував також у
чином, позивач мав трудові відносини не з Держмитслужбою України, а з
Департаментом аналізу ризиків та аудиту і тому розірвання трудової угоди мало
відбуватися з тією юридичною особою, з якою було укладено таку угоду.
позивача про те, що його звільнення відбулось в період перебування його на
лікарняном,у суд до уваги також не приймає, оскільки звільнення позивача з
роботи відбулось не з ініціативи власника, а за угодою сторін.
того, наявні по справі докази підтверджують, що протягом 05.03.2008 року
позивач перебував на роботі та виконував свої функціональні обов"язки.
позовних вимог про стягнення заробітної плати за роботу у вихідні дні впродовж
2005-2007 років суд зазначає наступне.
слідує з пояснень представника відповідача, упродовж 2005-2007 років
Департаментом не було видано жодного наказу або розпорядження про роботу
ОСОБА_1. у вихідні дні під час перебування у відрядженні.
твердження позивачем жодним способом не спростоване і доказів роботи ним у вихідні дні не надано.
до ст. 71 КЗпП України залучення до роботи у вихідні дні допускається тільки з
дозволу первинної профспілкової організації установи за письмовим наказом
(розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу і лише у виняткових
випадках, вичерпний перелік яких встановлено кодексом:
1) для відвернення або ліквідації
наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій і негайного
усунення їх наслідків;
2) для відвернення нещасних випадків,
які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови
людей, загибелі або псування майна;
3) для виконання невідкладних, наперед
не передбачених робіт, від негайного виконання яких залежить у дальшому
нормальна робота підприємства, установи, організації в цілому або їх окремих
4) для виконання невідкладних
вантажно-розвантажувальних робіт з метою запобігання або усунення простою
рухомого складу чи скупчення вантажів у пунктах відправлення і призначення.
жодному наказі про відрядження позивача зазначені вище виняткові випадки не
зібраних та перевірених в судовому засіданні доказів дає суду підстави вважати,
що здійснюючи оплату праці позивача протягом 2005-2007 років та видаючи
оскаржувані накази про звільнення з роботи, відповідач по відношенню до
позивача діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачений
Конституцією та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою
це повноваження надано, неупереджено, добросовісно та розсудливо.
позовні вимоги позивача про скасування наказів, поновлення його на посаді,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та оплату за роботу у
вихідні дні протягом 2005-2007 роки є необгрунтованими і такими, що задоволенню
звільнення позивача відбулось на
законних підставах, вимога про відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна
позивачу, задоволенню також не підлягає.
ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні позовних
Постанова
відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова
суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження постанови суду та апеляційної скарги. Заява про
апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти
днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Головуючий - суддя
Кочан В.М.

суддів
Степанюк А.Г.

Вовк П.В.