Справа № К-13115/06
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2008-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУ
______________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“08” травня 2008р. Вищий адмі
ністративний суд України у с
кладі колегії суддів:
головуючого
Конюшка К.В.
суддів:
Ланченко Л.В.

Нечитайла О.М.
Пилипчук Н.Г.
Степашка О.І.

при секретарі: Калі
ушко Ф.А.
за участю представників:

позивача: Ушакова О.Є.
відповідача: Розмош В.І., Вов
к Д.В.
від Генеральної прокурат
ури України: Чубенко В.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданнікасаці
йну скаргу Спеціалізован
ої державної податкової інсп
екції по роботі з великими пл
атниками податків у м. Запорі
жжі на рішення Господарськог
о суду Запорізької області в
ід 10.10.2005 року та ухвалу Запорізь
кого апеляційного господарс
ького суду від 12.01.2006 року

у справі № 23/101

за позовом
Казенного підприємства «За
порізький титано-магнієвий к
омбінат»
до Сп
еціалізованої державної под
аткової інспекції по роботі
з великими платниками податк
ів у м. Запоріжжі
за участю Проку
рора Запорізької області

про визна
ння недійсним податкового по
відомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :
У травні 2003 року Казенне п
ідприємство «Запорізький ти
тано-магнієвий комбінат» зве
рнулось до Господарського су
ду Запорізької області з поз
овом до Спеціалізованої держ
авної податкової інспекції п
о роботі з великими платника
ми податків у м. Запоріжжі про
(з урахуванням уточнень до по
зовних вимог) визнання недій
сним податкового повідомлен
ня-рішення № 2516/10/32-01 від 02.04.2003р. про в
изначення суми зменшення зби
тків по податку на прибуток ч
астково у сумі 20 231 560 грн.
В обґрунтування позовних в
имог позивач зазначав, що вис
новки, викладені в акті перев
ірки, на підставі якого прийн
ято спірне податкове повідом
лення-рішення, не відповідаю
ть вимогам чинного законодав
ства, а тому воно підлягає ска
суванню в частині визначення
суми зменшення збитків по по
датку на прибуток на суму 20 231 56
0 грн.
Рішенням Господарського
суду 3aпopізької області від 10.10.2
005 року, залишеним без змін ухв
алою Запорізького апеляційн
ого господарського суду від
12.01.2006р., позов задоволено. Визна
но недійсним податкове повід
омлення-рішення № 2516/10/32-01 від 02.04.2003
року в частині зменшення зби
тків по податку на прибуток в
cyмi 20 231 560 грн.
Не погоджуючись з прийняти
ми в справі судами першої та а
пеляційної інстанцій судови
ми рішеннями, Спеціалізована
державна податкова інспекці
я по роботі з великими платни
ками податків у м. Запоріжжі о
скаржила їх у касаційному по
рядку.
В касаційній скарзі скаржн
ик просив скасувати вказані
судові акти з мотивів поруше
ння судами норм матеріальног
о права та прийняти нове ріше
ння, яким у позові відмовити п
овністю.
У запереченнях на касаційн
у скаргу позивач просить зал
ишити касаційну скаргу без з
адоволення, а оскаржувані су
дові рішення - без змін.
В ході касаційного розгляд
у представники відповідача (
скаржника) та Генеральної пр
окуратури України підтримал
и доводи, викладені в касацій
ній скарзі, та просили її задо
вольнити.
Представник позивача запе
речував проти задоволення к
асаційної скарги, посилаючис
ь на її необґрунтованість, і п
росив залишити оскаржені суд
ові рішення без змін.
Заслухавши суддю-доповіда
ча, пояснення присутніх у суд
овому засіданні представник
ів сторін, розглянувши та обг
оворивши доводи касаційної с
карги, перевіривши правильні
сть застосування судами попе
редніх інстанцій норм матері
ального і процесуального пра
ва, колегія суддів вважає, що к
асаційна скарга задоволенн
ю не підлягає з огляду на таке
.
Як встановлено суда
ми попередніх інстанцій, Спе
ціалізованою державною пода
тковою інспекцією по роботі
з великими платниками податк
ів у м. Запоріжжі було прове
дено комплексну документаль
ну перевірку дотримання вимо
г податкового та валютного з
аконодавства Казенним підпр
иємством «Запорізький титан
о-магнієвий комбінат» з
а період з 01.04.2001р. по 01.10.2002р., про що с
кладено Акт перевірки № 54-32/01/0019473
1 від 27.01.2003 р. (далі - Акт перевірки
).
На підставі Акту пер
евірки податковим органом пр
ийнято податкове повідомлен
ня-рішення № 2516/10/32-01 від 02.04.2003 року, я
ким позивачу зменшено збитки
по податку на прибуток на заг
альну суму 23161800 грн.
При цьому щодо змен
шення збитків на суму 18653900 грн.
Актом перевірки визначено, щ
о позивач повинен був провес
ти зменшення відємного зна
чення обєкта оподаткуванн
я на вказану суму за результа
тами акту попередньої переві
рки № 23/121-382 від 20.07.2000 року.
З названого Акту, на д
умку податкового органу, вба
чається зменшення позивачем
відємного значення обєк
та оподаткування у звязку
з його господарською діяльні
стю, повязаною з отримання
м германію полікристалічног
о на суму 11295690 грн. та у звязку
з нарахуванням курсових різ
ниць на заборгованість у іно
земній валюті за фінансовими
кредитами у розмірі 5377200 грн.
Проте, з викладеними
в Акті висновками обґрунтов
ано не погодилися суди першо
ї та апеляційної інстанцій з
огляду на таке.
Судами попередніх ін
станцій встановлено, що укла
деним між позивачем та Держа
вним комітетом України по ма
теріальним резервам (далі
Комітет) Договором на відпус
к германію полікристалічног
о передбачено передачу із де
ржавного резерву матеріаль
них цінностей на умовах запо
зичення з поверненням тієї ж
кількості та такої ж продукц
ії з відстрочкою платежу на в
изначений термін під відсотк
и.
Суд касаційної інстанції
погоджується з висновками с
удів першої та апеляційної і
нстанцій відносно того, що в д
аному випадку операції з пер
едачі з державного резерву м
атеріальних цінностей на умо
вах їх запозичення під відсо
тки за користування ними і по
дальшого повернення не є бар
терними.
З огляду на це правомірними
є висновки судів попередніх
інстанцій щодо безпідставно
сті зменшення податковим орг
аном збитків в сумі 11295690 грн., по
вязаних отриманням з держа
вного резерву германію полік
ристалічного.
Відповідно до п.п. 7.3.6 п. 7.3 ст. 7 За
кону України «Про оподаткува
ння прибутку підприємств» з
метою оподаткування будь-яка
іноземна валюта або заборго
ваність в іноземній валюті, щ
о перебували на обліку платн
ика податків на кінець звітн
ого періоду, перераховуються
в гривні за офіційним валютн
им (обмінним) курсом Націонал
ьного банку України, що діяв н
а останній робочий день звіт
ного періоду. При цьому позит
ивна або відємна різниця м
іж результатом такого перера
хунку та балансовою вартістю
іноземної валюти або заборг
ованості включається відпов
ідно до валових доходів або в
алових витрат платника подат
ку кредитора або до валови
х витрат чи валових доходів п
латника податку дебітора
за наслідками звітного періо
ду. Для наступного податково
го періоду балансова вартіст
ь іноземної валюти або забор
гованості в іноземній валюті
прирівнюється до їх вартост
і, визначеної на кінець попер
еднього звітного періоду.
Зі вказаного Акту перевірк
и вбачається, що приписи назв
аної норми Закону розповсюдж
уються тільки на операції з п
родажу товарів (робіт, послуг
), здійснених в іноземній валю
ті, які впливають на валові до
ходи та валові витрати і не мо
жуть застосовуватись до валю
тних кредитів.
Суд касаційної інстанції п
огоджується з правомірністю
висновків судів першої та ап
еляційної інстанцій відносн
о помилкового застосування в
ідповідачем приписів п.п. 7.3.6 п.
7.3 ст. 7 Закону України «Про опо
даткування прибутку підприє
мств», оскільки нарахування
курсових різниць за кредитни
м валютним договором повяз
ано з веденням платником под
атків господарської діяльно
сті. Отримавши кредитні ресу
рси з метою отримання доходу
, платник має право віднести д
о валових витрат витрати по с
платі (нарахуванню) відсоткі
в.
Також Актом перевірки вста
новлено порушення позивачем
п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 «Про оподаткуван
ня прибутку підприємств» від
носно того, що позивачем до ск
ладу валових витрат включено
суми реактивної електроенер
гії.
Відповідно до п.5.1 та п.п. 5.2.1 п. 5.2
ст. 5 Закону України «Про опод
аткування прибутку підприєм
ств» валові витрати виробниц
тва та обігу сума будь-яких
витрат платника податку у гр
ошовій, матеріальній або нем
атеріальній формах, здійснюв
аних як компенсація вартості
товарів (робіт, послуг), які пр
идбаваються (виготовляються
) таким платником податку для
їх подальшого використання
у власній господарській діял
ьності. До складу валових вит
рат включаються суми будь-як
их витрат, сплачених (нарахов
аних) протягом звітного пері
оду у звязку з підготовкою
, організацією, веденням виро
бництва, продажем продукції
(робіт, послуг) і охороною прац
і.
Згідно з Законом Ук
раїни «Про електроенергетик
у» електроенергія це електри
чна або теплова енергія, що ви
робляється на обєктах елек
троенергетики, i е товарною пр
одукцією, призначеною для ку
півлі-продажу.
Вказаний Закон не пе
редбачає поділу електроенер
гії на «активну» i «реактивну
», i не визначає плати за перет
оки реактивної електроенерг
ію як компенсаційного платеж
у.
Суд касаційної інста
нції погоджується з висновка
ми судів попередніх інстанці
й про те, що кваліфікація пода
тковим органом плати за пере
токи реактивної електроенер
гії як компенсуючого платежу
за споживання електричної е
нергії понад договірну велич
ину з тих підстав, що плата за
перетоки реактивної електро
енергії оплачується не на ро
зподільчий, а на поточний рах
унок, суперечить самій приро
ді реактивної електроенергі
ї як фізичному явищу, так і ная
вним нормативним актам щодо
проведення розрахунків за пе
ретоки реактивної електроен
ергії.
Також споживач елект
роенергії, одержуючи від еле
ктропостачальної організац
ії електроенергію, несе витр
ати по встановленню компенсу
ючих установок, збільшуючи к
апітальні вкладення у засоби
компенсації реактивних поту
жностей, i, здійснює плату за п
еретоки реактивної електрое
нергії. Але у будь-якому випад
ку ці витрати відповідно до п
.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «
Про оподаткування прибутку п
ідприємств»включаються д
о валових витрат, оскільки ви
робництво будь-якої промисло
вої продукції за існуючої те
хнології неминуче супроводж
ується наявністю «реактивно
ї електроенергії».
Отже, оскільки Закон Укр
аїни «Про оподаткування пр
ибутку підприємств» повяз
ує витрати платника податків
і віднесення цих витрат до ва
лових з господарською діяльн
істю такого платника податкі
в, суд касаційної інстанції в
важає обґрунтованими виснов
ки судів першої та апеляційн
ої інстанцій відносно правом
ірності віднесення сплачени
х сум за перетоки реактивної
електроенергії до складу ва
лових витрат.
Під час проведеної Спеціал
ізованою державною податков
ою інспекцією по роботі з вел
икими платниками податків у
м. Запоріжжі зазначеної вище
перевірки, на думку податков
ого органу, також встановлен
о порушення позивачем п. 5.9 ст. 5
Закону України «Про опод
аткування прибутку підприєм
ств», а саме, позивачем зменше
но вартість матеріальних рес
урсів у залишках незавершено
го будівництва та готової пр
одукції на вартість електрое
нергії та газу.
Відповідно до п. 5.9 ст. 5Зако
ну України «Про оподаткува
ння прибутку підприємств» пл
атник податку веде облік при
росту (убутку) балансової вар
тості покупних товарів (крім
активів), що підлягають аморт
изації, цінних паперів та дер
ивативів), матеріалів, сирови
ни, комплектуючих виробів та
напівфабрикатів на складах,
у незавершеному виробництві
та залишках готової продукц
ії.
Згідно з Наказом Міністерс
тва фінансів України від 11.06.1998 р
оку № 124 «Про затвердження пор
ядку ведення приросту (убутк
у) балансової вартості покуп
них товарів (крім активів), що
підлягають амортизації, цінн
их паперів та деривативів» (д
алі Порядок), обліку підляг
ають покупні товари та малоц
інні предмети на складах, мат
еріали, сировина, комплектую
чи вироби та напівфабрикати
на складах, незавершеному бу
дівництві, залишках готової
продукції на складах.
Газ та електрична енергія з
а своїми ознаками не підпада
ють під визначення матеріалі
в, сировини, комплектуючих ви
робів, напівфабрикатів та бу
ли використані позивачем на
цілі, повязані з його госпо
дарською діяльністю, а саме - д
ля виготовлення продукції.

Враховуючи зазначене, суд к
асаційної інстанції погоджу
ється з висновками судів поп
ередніх інстанцій щодо право
мірного віднесення платнико
м податку на підставі п.5.1 ст. 5 З
акону України «Про оподаткув
ання прибутку підприємств» в
итрат електроенергії та газу
до складу валових витрат та в
ключення їх до складу ціни то
вару.
З огляду на викладене право
мірними є висновки судів пер
шої та апеляційної інстанцій
щодо визнання недійсним под
аткового повідомлення ріш
ення № 2516/10/32-01 від 02.04.2003 року в част
ині зменшення збитків на сум
у 304800 грн.
Крім того, податковим орган
ом, при проведенні вказаної п
еревірки встановлено поруше
ння у відображенні в бухгалт
ерському обліку виданих аван
сів, що призвело до завищення
валових витрат на суму 3143400 грн
.
Проте, до прийняття спірног
о податкового повідомлення
рішення позивачем в деклара
ції за січень 2003 року самостій
но зменшено збитки з податку
на прибуток в сумі 3143400 грн., що п
ідтверджено і самим відповід
ачем в Акті «Про результати п
озапланової перевірки з пита
нь обґрунтованості перенесе
ння збитків вище 20 періодів» №
189-32/01/00194731 від 20.03.2003 року.
Таким чином, на момент прийн
яття спірного повідомлення-р
ішення позивачем було виправ
лено вказане порушення, а том
у суд касаційної інстанції п
огоджується з висновками суд
ів першої та апеляційної інс
танцій про те, що зменшення зб
итків з податку на прибуток с
пірним податковим повідомле
нням рішенням в цій частин
і призведе до їх повторного з
меншення.
Також податковим органом п
ри проведенні перевірки вста
новлено порушення позивачем
п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 та п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Зако
ну України «Про оподаткуванн
я прибутку підприємств», а са
ме платником податку двічі б
уло віднесено до складу вало
вих витрат витрати на придба
ння електродів в сумі 26600 грн.

Як встановлено судами попе
редніх інстанцій, позивачем
дійсно двічі віднесено до ск
ладу валових витрат витрати
на придбання електродів, зок
рема: по першій події (дата опл
ати з банківського рахунку) б
ухгалтерська проводка: Дт 631 К
т 311 по журналу-ордеру №6 та вдру
ге по другій події (дата оп
рибуткування матеріалів) бух
галтерська проводка: Дт 207 Кт 631
по журналу-ордеру №6.
Суд касаційної інстанції в
важає, що суди попередніх інс
танцій дійшли обґрунтованог
о висновку щодо неправомірно
сті повторного віднесення по
зивачем витрат на придбання
електродів в сумі 26600 грн. до ск
ладу валових витрат.
Актом перевірки також вста
новлено порушення позивачем
п. 5.9 ст. 5Закону України «Пр
о оподаткування прибутку під
приємств». Зокрема, як визнач
ено податковим органом, пози
вачем при розрахунку прирост
у (убутку) за І квартал 2002 року б
езпідставно збільшено залиш
ки незавершеного будівництв
а, використаного на цілі, що не
повязані з підготовкою, ор
ганізацією, веденням виробни
цтва, продажем продукції. Тод
і як вони, на думку податковог
о органу, повинні бути виключ
ені з залишків на початок пер
іоду на суму матеріальних ви
трат на виробництво у розмір
і 48600 грн.
Відповідно до п. 5.9 ст. 5Зако
ну України «Про оподаткува
ння прибутку підприємств» пл
атник податку веде облік при
росту (убутку) балансової вар
тості покупних товарів (крім
активів), що підлягають аморт
изації, цінних паперів та дер
ивативів), матеріалів, сирови
ни, комплектуючих виробів та
напівфабрикатів на складах,
у незавершеному виробництві
та залишках готової продукц
ії.
Згідно з п.1.4 вказаного Поряд
ку облік приросту (убутку) тов
арних і матеріальних ресурсі
в ведеться тільки щодо тих то
варних запасів і матеріальни
х ресурсів, витрати на придба
ння яких відповідно до Закон
у включаються до складу вало
вих витрат. Якщо вказані това
рні запаси і матеріальні рес
урси у звітному періоді вико
ристані на цілі, що не повяз
ані з підготовкою, організац
ією, веденням виробництва, пр
одажем продукції (робіт, посл
уг), то їх балансова вартість в
ираховується із суми відобра
женої у графі відповідної ві
домості «залишок на початок
періоду».
Тобто, вирахуванню підляга
є балансова вартість товарни
х запасів та матеріальних ре
сурсів, які використані на не
виробничі цілі.
Судами попередніх інстанц
ій встановлено, що згідно роз
подільчого балансу та акту п
риймання передачі майна п
озивачем станом на 01.02.2002 року пе
редано на баланс ДП «Завод на
півпровідників» саме незаве
ршене будівництво.
Оскільки матеріальні ресу
рси були використані позивач
ем на цілі, що повязані з під
готовкою, організацією, веде
нням виробництва та продажем
продукції, обґрунтованими є
висновки судів попередніх і
нстанцій про те, що позивачем
правомірно збільшено вартіс
ть матеріальних ресурсів у з
алишках переданого за розпод
ільчим балансом незавершено
го будівництва.
Податковим органом
при проведенні перевірки та
кож встановлено порушення по
зивачем ст. 8 Закону України «П
ро оподаткування прибутку пі
дприємств» та ст. 7 Закону Укра
їни «Про Державний бюджет Ук
раїни на 2002 рік», а саме, за висн
овками податкового органу, п
латник продовжував нарахову
вати амортизацію на основні
засоби III групи, які знаходять
ся на капітальному ремонті.

Приписи ст. 8 Закону Ук
раїни «Про оподаткування при
бутку підприємств» визначаю
ть порядок нарахування аморт
изаційних відрахувань. Проте
, з її змісту не вбачається заб
орони нарахування амортизац
ійних відрахувань на основні
засоби ІІІ групи, які знаходя
ться на капітальному ремонті
.
Відповідно до ч. 3 ст. 7 З
акону України «Про Державний
бюджет України на 2002 рік» для ц
ілей оподаткування амортиза
ція на основні фонди ІІ та ІІІ
груп, які виведені з експлуат
ації, не нараховується.
Суд касаційної інста
нції не погоджується з викла
деним в касаційній скарзі тв
ердженням скаржника, що плат
ник податків нараховував амо
ртизаційні відрахування на в
иведені із експлуатації осно
вні засоби, оскільки факт вив
едення їх із експлуатації не
знайшов свого належного під
твердження в ході розгляду с
прави.
Але, на думку суду кас
аційної інстанції, Закон Укр
аїни «Про Державний бюджет У
країни» на поточний рік регу
лює бюджетні відносини, зокр
ема, у сфері наповнення бюдже
ту через механізми справлянн
я податків, у звязку з чим ді
я зазначеного закону поширює
ться у тому числі і на податко
ві правовідносини. Однак, пом
илковий висновок суду апеляц
ійної інстанції щодо неможли
вості застосування до податк
ових правовідносин положень
Закону «Про Державний бюдже
т України на 2002 рік» не призвів
до неправильного вирішення
спору по суті.
Таким чином, суд каса
ційної інстанції погоджуєть
ся з обґрунтованістю висновк
ів судів попередніх інстанці
й відносно визнання недійсни
м податкового повідомлення
рішення № 2516/10/32-01 від 02.04.2003 року в ч
астині зменшення збитків на
суму 19400 грн.
Суд касаційної інста
нції також не погоджується з
твердженням скаржника відно
сно порушення судом першої і
нстанції юрисдикційності ро
згляду справи, оскільки судо
м першої інстанції справу ро
зглянуто за правилами Господ
арського процесуального код
ексу України (далі ГПК Укра
їни), хоча розгляд цього спору
з 01.09.2005 року належав до компете
нції адміністративних судів
з огляду на таке.
Дійсно, дану справу с
удом першої інстанції розгля
нуто за правилами ГПК Україн
и після набрання чинності Ко
дексом адміністративного су
дочинства України, проте це н
е призвело до неправильного
вирішення справи по суті. До т
ого ж дану справу розглянуто
судом першої інстанцій до на
брання чинності Законом Укра
їни «Про внесення змін до Код
ексу адміністративного судо
чинства України» № 2953-ІV від 06.10.200
5 року, яким остаточно врегуль
овано питання юрисдикційнос
ті розгляду адміністративни
х справ судами господарської
юрисдикції до створення сис
теми адміністративних судів
.
За вказаних обставин судо
м судами попередніх інстанці
й правомірно визнано недійсн
им податкове повідомлення
рішення № 2516/10/32-01 від 02.04.2003 року в ч
астині зменшення збитків з п
одатку на прибуток в загальн
ій сумі 20231560 грн.
Обґрунтованими є посилан
ня судів попередніх інстанці
й на висновки судово-економі
чної експертизи, яка проводи
лась по цій справі, оскільки д
ані висновки відповідають фа
ктичним обставинам, є повним
и і змістовними.
З огляду на викладене судов
а колегія дійшла висновку пр
о те, що доводи касаційної ска
рги не відповідають встановл
еним судами обставинам справ
и та спростовуються вище пер
еліченими нормами права, у зв
язку з чим відсутні підста
ви для скасування оскаржених
судових рішень.
Керуючись ст.ст. 210, 220, 221, 223, 224, 230 К
одексу адміністративного су
дочинства України, суд касац
ійної інстанції
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Спеціалі
зованої державної податково
ї інспекції по роботі з велик
ими платниками податків у м. З
апоріжжі залишити без задо
волення, арішення Господар
ського суду Запорізької обла
сті від 10.10.2005 року та ухвалу Зап
орізького апеляційного госп
одарського суду від 12.01.2006 рокув
даній справі - без змін.
Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення і м
оже бути оскаржена, у строк та
у порядку, визначеними ст.ст.
237 239 КАС України.

Головуючий
(підпис)
Конюшко К.В.

Судді

(підпис)

Ланченко Л.В.

(підпис)

Нечитайло О.М.

(підпис)

Пилипчук Н.Г.

(підпис)

Степашко О.І.

З оригіналом згідно
Відповідальний секретар

Ф.А. Каліушко