Справа № К-16011/06
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2008-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“31” січня 2008р. Вищий
адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Конюшка К.В.

суддів: Ланченко Л.В.

Нечитайло О.М.

Пилипчук Н.Г.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Криворізької міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської
області на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від
22.11.2005 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського
суду від 16.02.2006 року

у справі № А 37/203

за позовом Криворізької міжрайонної державної податкової
інспекції

до Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1

про звернення стягнення на активи

В С Т А Н О В И В :

У
жовтні 2005 року Криворізька міжрайонна державна податкова інспекція
Дніпропетровської області звернулась до господарського суду з позовом до
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про звернення
стягнення на активи.

В
обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідачем
добровільно не були сплачені штрафні санкції, нараховані податковим органом за
порушення норм Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Закону України
«Про державне регулювання виробництва та торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, алкогольним напоями та тютюновими виробами» та Закону України «Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності».

Постановою Господарського суду
Дніпропетровської області від 22.11.2005р., залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.02.2006 року, у
справі № А37/203 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не
погоджуючись зі вказаними судовими рішеннями, Криворізька міжрайонна державна
податкова інспекція Дніпропетровської області оскаржила їх в касаційному
порядку.

В
касаційній скарзі скаржник послався на те, що при прийнятті оскаржуваних
судових рішень судами порушено норми матеріального та процесуального права,
просив скасувати їх та направити справу на новий розгляд.

Справу
розглянуто у попередньому судовому засіданні в установленому ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України порядку.

Заслухавши
суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає
відхиленню з огляду на таке.

Як встановлено судами
попередніх інстанцій, в листопаді 2003 року Криворізькою міжрайонною державною
податковою інспекцією проведено перевірку щодо контролю за здійсненням розрахункових
операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1.

За результатами
проведеної скаржником вказаної вище перевірки відповідачем 27.11.2003 року складено відповідний Акт №
000938.

На підставі вказаного
Акту скаржником 03.12.2003 року прийнято податкове повідомлення-рішення №
/0, яким відповідачу визначено суму податкового зобов'язання -
7297,65 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Під час проведення
Криворізькою міжрайонною державною податковою інспекцією зазначеної вище
перевірки, на думку податкового органу, встановлено порушення відповідачем п. 1
ст. 17, ст. 22 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ст. 17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
алкогольним напоями та тютюновими виробами» та Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької діяльності», у зв'язку з чим податковим органом
були нараховані відповідачеві штрафні санкції та прийняте відповідне податкове
повідомлення - рішення.

Відповідно
до п.п. 1.2, 1.3, 1.5 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в чинній
редакції на час прийняття податкового повідомлення - рішення про визначення
податкового зобов'язання в розмірі 7297,65 грн. штрафних (фінансових) санкцій)
податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів
або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та строки,
визначені цим Законом або іншими законами України; податковий борг (недоїмка) -
податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк; штрафна санкція (штраф)
- плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних
санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених
відповідними законами.

Враховуючи викладене,
суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної
інстанцій про те, що фінансові (штрафні) санкції за порушення відповідачем п. 1
ст. 17, ст. 22 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ст. 17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
алкогольним напоями та тютюновими виробами» та Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької діяльності» не можуть бути визначені як податкове
зобов'язання шляхом винесення відповідного податкового повідомлення-рішення.
Оскільки в такому випадку податковий орган в установленому порядку повинен
прийняти рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, а не податкове
повідомлення-рішення. Слід зазначити, що названі санкції за своєю правовою
природою відносяться не до податкових зобов'язань, а до адміністративно -
господарських санкцій, які застосовуються уповноваженими органами державної
влади (суб'єктами владних повноважень) за порушення встановлених правил
здійснення господарської діяльності та не пов'язані з оподаткуванням.

Судами вірно визначено, що податковим органом
не надано належних доказів дотримання порядку застосування фінансових санкцій,
передбачених за порушення відповідачем приписів Законів України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», «Про державне
регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
алкогольним напоями та тютюновими виробами», «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності». Зазначене свідчить про те, що відповідне рішення
встановленої форми про застосування фінансових санкцій до відповідача в
установленому порядку контролюючим органом не приймалось.

За вказаних обставин суд першої інстанції
правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог щодо звернення стягнення на
активи в сумі 7297,65 грн. у зв'язку з
їх безпідставністю, оскільки у даному випадку відсутня така необхідна
матеріально-правова підстава для примусового стягнення адміністративно-господарських
санкцій, як належним чином прийняте суб'єктом владних повноважень рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій, не пов'язаних із оподаткуванням.

Наявність податкового повідомлення-рішення №
/0 від 03.12.2003р. не є підставою для задоволення позову про
звернення стягнення на активи, оскільки цей акт за вищевикладених обставин
податковим органом прийнято неправомірно.

З огляду на викладене, доводи касаційної
скарги не спростовують правильності висновків судів першої та апеляційної
інстанцій, а прийняті ними судові рішення є законними та обґрунтованими, у
зв'язку з чим підстави для скасування оскаржених судових рішень відсутні.

Згідно
з ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд касаційної інстанції

У Х В А Л И В :

Відхилити
касаційну скаргу Криворізької міжрайонної державної податкової інспекції.

Постанову
Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2005 р. та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.02.2006 р. у
справі № А37/203 залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена з підстав, у
строк та у порядку, визначеними ст.ст. 237 - 239 КАС України.

Головуючий

(підпис)

Конюшко К.В.

Судді

(підпис)

Ланченко Л.В.

(підпис)

Нечитайло О.М.

(підпис)

Пилипчук Н.Г.

(підпис)

Степашко О.І.

З оригіналом згідно

Відповідальний
секретар Ф.А.
Каліушко