Справа № 2а-163/2008
Суддя: Лебеженко В.О.
Дата ухвалення: 2008-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-163
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 травня 2008 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Лебеженко
В.О.

при секретарі Слободкіній
Т.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Полякової
О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дружківка адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення виконкому Дружківської міської
ради про визнання дій незаконними і стягнення разових грошових допомог як
інваліду війни за період з 2000 по 2007 рік, недоотриманих сум щорічної
допомоги на оздоровлення за період 2000 по 2007 рік та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

04
березня 2008 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до
Дружківського управління праці та соціального захисту населення, в якій вказав,
що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії. Згідно висновку МСЕК йому встановлено 3-тю групу інвалідності,
пов'язану з наслідками Чорнобильської катастрофи Він набув право на одержання
щорічної компенсації на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Незважаючи на
вимоги Закону, відповідач виплачує йому щорічну компенсацію значно меншому
розмірі, в результаті чого за період 2000-2007 роки недоплата складає 4980 грн.
Просить суд визнати дії відповідача незаконними та стягнути недоотриману суму
на оздоровлення у розмірі 9292,50 грн.

Також,
відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” йому був наданий статус ветерана війни (3-тя група
інвалідності). Цим Законом йому передбачена щорічна грошова допомога у розмірі
7 мінімальних пенсій за віком, яка повинна бути виплачена до 5 травня кожного
року. Фактично відповідач виплатив за 2000 рік - 40 грн, за 2001 рік - 40 грн., за 2002 рік 100 грн., за 2003 рік -
100 грн., за 2004 рік - 130 грн., 2005 рік -
270 грн., за 2006 рік - 270 грн.,
та за 2007 рік - 300 грн. Вважає, що відповідач недоплатив йому щорічну
допомогу як інваліду війни за 2000-2007 роки у сумі 15459 грн.56 коп.

Таким
чином, він вважає дії відповідача незаконними, так як при нарахуванні щорічної
грошової допомоги як інваліду війни відповідач користувався не законами, а лише
підзаконними нормативно-правовими актами, і тому ці виплати були нараховані в
набагато меншому розмірі аніж це передбачено законодавством.

Просить
суд визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому
Дружківської міської ради щодо відмови у перерахунку та виплаті щорічної
грошової допомоги як інваліду війни незаконними. Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради на його
користь недоплачену суму щорічної грошової допомоги як інваліду війни за
2000-2007 роки у розмірі 15459 грн.56 коп.

Діями
відповідача йому була заподіяна майнова шкода у особливо великому розмірі.
Тривалий час він не може пройти повний курс лікування, відпочити на курорті
тощо. Він переніс моральні страждання, вважає себе приниженим, непотрібним
державі. Просить суд стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської
міської ради на його користь моральну шкоду у сумі 5000 грн.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав у повному
обсязі. Просить суд визнати дії Управління праці та соціального захисту
населення виконкому Дружківської міської ради щодо відмови у перерахунку та
виплаті щорічної компенсації на оздоровлення та щорічної грошової допомоги як
інваліду війни 3 групи незаконними. Стягнути з Управління праці та соціального
захисту населення виконкому Дружківської міської ради на його користь
недоплачену суму щорічної компенсації на оздоровлення як інваліду 3 групи за
період з 2000 по 2007 рік у розмірі 9292,50 грн. та щорічної грошової допомоги
як інваліду війни 3 групи за період з 2000 по 2007 рік у розмірі 15459 грн.56
коп., всього на загальну суму 24752 грн. 06 коп. А також моральну шкоду у сумі
5000 грн.

Представник
відповідача Полякова О.В. позовні вимоги
не визнала та пояснила, що виплати на оздоровлення Дружківським управлінням
праці та соціального захисту населення проводились в порядку передбаченому
постановою Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року № 836.
Згідно ст.95 Конституції України виключно Законом України „Про державний бюджет
України” визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих видатків. Щорічні грошові допомоги позивачу як
інваліду війни були виплачені у розмірі передбаченому Законами України „Про
державний бюджет на 2000-2007 роки”. Більш того, позивачем пропущений строк для
звернення до адміністративного суду передбачений ст.99 КАС України. Крім цього
позивачем пропущений строк позивної давності для стягнення щорічної грошової
допомоги як інваліду війни за період з 2000 по 2004 роки. Щодо стягнення моральної шкоди, то вважає
дані вимоги безпідставні, у зв'язку з тим, що усі виплати проводилися у повному
обсязі з тих коштів, які надходили з бюджету. Просить суд у задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовити.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 належить (віднесений) до першої категорії як
особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується
відповідним посвідченням НОМЕР_1(а.с.6).

Згідно
довідки МСЕК серії ДОН-05 №090334 ОСОБА_1
24.04.2007 року повторно встановлена третя група інвалідності
безстроково. Причина інвалідності пов'язана з виконанням обов'язків
військовослужбовця по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
(а.с.5)

Основні
положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціального захисту потерпілого
населення, визначені Законом України „Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, оскільки відповідно до
статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я
довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Згідно з
частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Абзацом 3 частини 4 статті 48 Закону України
„Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення інвалідам третьої групи виплачується в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат.

Згідно
частини 7 статті 48 вищенаведеного Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається
на момент виплати.

Зазначені
норми Закону протягом 2000-2005 років були чинні і підлягають застосуванню.

Законом
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не уповноважено Кабінет Міністрів України зменшувати
конкретні суми виплат.

Встановлений
у 1996 році постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року
розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався
і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України.

Оскільки
ні Верховна Рада України, ні кабінет Міністрів України в наступному будь-яких
рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору,
застосуванню підлягає саме стаття 48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та
законодавство щодо розміру мінімальної заробітної плати на 2005-2007 роки, а не
постанова Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 26.07.1996 року № 836 та
постанова Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року „Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Однак,
дію частини четвертої статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” на 2006 рік в
частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно мінімальної
заробітної плати було зупинено згідно із Законом України від 20.12.2005р. №
3235-1V, внаслідок чого відсутні правові підстави вважати
порушеними права позивача щодо невиплати відповідачем одноразової щорічної
допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати у 2006 році, у
зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення недоотриманої суми на
оздоровлення за 2006 рік задоволенню не підлягають.

Розглядаючи
позовні вимоги щодо стягнення недоотриманої суми на оздоровлення за 2007 рік,
суд вважає, що дані позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки Рішенням
Конституційного суду від 09 липня 2007року положення Закону України «Про
державний бюджет України на 2007рік» від 19.12.2006
р. N 489-V в частині призупинення дії ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані
неконституційними.

Враховуючи
викладене, суд вважає, що дії Управління праці та соціального захисту населення
виконкому Дружківської міської ради щодо відмови позивачу у виплаті допомоги на
оздоровлення за 2000-2005, 2007 роки з урахуванням положень ст. 48 ЗУ «Про
статс і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської
катастрофи» є незаконними.

За таких
обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” Дружківське управління праці та соціального захисту населення
Дружківської міської ради повинно виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення за 2000-2005, 2007 роки, виходячи із суми мінімальної заробітної
плати на момент виплати.

Відповідно
до Закону України „Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на
2002 рік”, Закону України „Про встановлення розміру мінімальної заробітної
плати на 2003 рік” від 26.12.2002 року, Закону України „Про державний бюджет
України на 2004 рік” зі змінами від 17.06.2004 року, Закону України „Про
державний бюджет України на 2005 рік” з наступними змінами, розмір мінімальної
заробітної плати становить: з 1 січня 2002 року встановлено розмір мінімальної
заробітної плати 140 грн., з 1 липня 2002 року - 165 грн., з
01.01.2003року у розмірі 185 грн. на
місяць, а з 01 грудня 2003 року по 31 серпня 2004 року - 205 грн., з 01 вересня
2004 року - 237 грн., з 01 січня 2005 року - 262 грн., з 01 квітня 2005 року -
290 грн., з 01 липня 2005 року - 310 грн. на місяць, з 01 вересня 2005 року -
332 грн.

Статтею
81 Закону України «Про державний бюджет України на 2006рік» від 20.12.2005 р. №
3235-15 встановлено з 1 січня 2006 року розмір мінімальної заробітної плати
350 грн. на місяць,
з 1 липня 2006 року - 375 грн., з 1 грудня 2006 року - 400 грн.

Статтею
76 Закону України ««Про державний бюджет України на 2007рік» від 19.12.2006р. №
489-V встановлено з 1 січня 2007 року розмір мінімальної заробітної плати
400 грн. на місяць,
з 1 квітня 2007 року - 420 грн., з 1 липня 2007 року - 440 грн., з 01
жовтня 2007р. - 460 грн.

Згідно
листа начальника Дружківського управління праці та соціального захисту
населення № 139 від 15.01.2008 року (а.с.8) позивачу щорічна допомога на
оздоровлення була виплачена у сумі:

- за 2000р. - 21,5 грн. - 30.08.2002р.

- за 2001 -2003р.р. - по 21,5 грн. -
31.08.2004р. за кожний рік;

- за
2004р. - 21,5 грн. - 18.04.2005р.

- за
2005р. - 90 грн. - 21.06.2006р.

- за
2006р. - 90 грн. - 24.12.2007р.

Допомога
на оздоровлення за 2007 рік буде виплачена протягом 2008 року.

В
судовому засіданні позивач пояснив, що на день розгляду справи щорічна допомога
на оздоровлення за 2007 рік йому не виплачена. Представник відповідача даний
факт не заперечувала.

Відповідно
до ст.59 Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів” №107-VI від
28.12.2007 року розмір заробітної плати
з 01.01.2008 року складала 515 грн., 1 квітня 2008 року - 525 грн., з 1 жовтня
2008 року - 545 грн., з 1 грудня 2008 року - 605 грн. на місяць.

При
розрахунку суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік позивачем розмір
мінімальної заробітної плати був використаний у сумі 515 грн. Враховуючи, що
суд при розгляді справи не може вийти за межі
позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню
щорічна допомога на оздоровлення за 2007 рік у сумі: 515 х 4 = 2060 грн.

Статтею
81 Закону України «Про державний бюджет України на 2006рік» від 20.12.2005 р. №
3235-15 встановлено з 1 січня 2006 року розмір мінімальної заробітної плати
350 грн. на місяць,
з 1 липня 2006 року - 375 грн., з 1 грудня 2006 року - 400 грн.

Відповідно
до ст.59 Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих актів” №107-VI від
28.12.2007 року розмір заробітної плати
з 01.01.2008 року складала 515 грн., 1 квітня 2008 року - 525 грн., з 1 жовтня
2008 року - 545 грн., з 1 грудня 2008 року - 605 грн. на місяць.

При
розрахунку суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік позивачем розмір
мінімальної заробітної плати був використаний у сумі 515 грн. Враховуючи, що
суд при розгляді справи не може вийти за рамки позову, то з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню щорічна допомога на оздоровлення за 2007
рік у сумі: 515 х 4 = 2060 грн.

При
розрахунку суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік позивачем розмір
мінімальної заробітної плати був використаний у сумі 515 грн. Враховуючи, що
суд при розгляді справи не може вийти за рамки позову, то з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню щорічна допомога на оздоровлення за 2007
рік у сумі: 515 х 4 = 2060 грн.

З урахуванням
отриманої ОСОБА_1 суми 287 грн.50 коп. (30.08.2002р. - 21,50 грн., 31.08.2004р.
- 21,50х3 = 64,50грн., 18.04.2005р. - 21,50 грн., 21.06.2006р. - 90 грн.,
24.12.2007р. - 90 грн.) та розміру
заробітної плати, встановленої на момент виплати, на користь позивача з
відповідача підлягає стягненню:

за 2000
рік: в сумі 638,50грн. (165х4-21,50)

за 2001
рік: в сумі 798,50 грн. (205х4-21,50)

за 2002
рік: в сумі 798,50 грн. (205х4-21,50)

за 2003
рік: в сумі 798,50 грн. (205х4-21,50)

за 2004
рік: в сумі 1138,50 грн. (290х4-21,50)

за 2005
рік: в сумі 1400 грн. (350х4-90)

за 2007
рік в сумі 2060 грн.
(515х4)

Всього:
638,50+798,50+798,50+798,5+1138,5+1400+2060 = 7632,50грн. недоплаченої суми
щорічної допомоги на оздоровлення за 2000,2001,2002,2003,2004,2005,2007 роки.

Стосовно
посилання відповідача в своїх запереченнях на пропущення позивачем
процесуального строку для звернення з позовом до суду, суд зазначає, що
відповідно до частини 3 статті 99 КАС України для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до адміністративного суду.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1
ст.13 Закону України „«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок чорнобильської катастрофи» держава бере на
себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується
відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами
та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно
до пункту 3 частини 1 статті 268 Цивільного Кодексу України позовна давність не
поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю.

Розглядаючи
позовні вимоги щодо стягнення грошової допомоги як інваліду
війни 3 групи за період з 2000 по 2007 рік, суд виходить з наступного.

Згідно
п.2 ч.2 ст.7 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” №3551-ХІІ від 22.10.1993 року (з подальшими змінами та
доповненнями) до інвалідів війни належать також
інваліди з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства
внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР,
Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби
зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами
внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час
виконання службових обов'язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи,
ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із
застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 набув
статусу інваліда війни ІІІ групи, що підтверджується відповідним посвідченням
НОМЕР_2(а.с.6).

Згідно ч.5 ст.13 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня інвалідам
війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи -
десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком;
III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст.17-1 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічну виплату разової
грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього
Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий
рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не
є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Згідно листа начальника Дружківського
управління праці та соціального захисту населення №27733 від 15.02.2008 року
позивачу була виплачена разова щорічна грошова допомога до 5 травня у розмірі:
за 2000 рік - 40 грн, за 2001 рік - 40 грн., за 2002 рік 100 грн., за 2003 рік -
100 грн., за 2004 рік - 130 грн., 2005 рік -
270 грн., за 2006 рік - 270 грн.,
та за 2007 рік - 300 грн. (а.с.10).

Суд
вважає, що відповідно до вимог статті 257 ЦК України, щорічна разова допомога
на користь ОСОБА_1 як інваліду війни повинна бути стягнена за три роки, які передують часу звернення до суду, так як
на думку суду дана щорічна виплата до 5 травня не є відшкодуванням шкоди
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'ю позивача, тому на цю вимогу
поширюється загальна позовна давність. Позивач звернувся до суду з позивною
заявою про стягнення щорічної одноразової допомоги 04 березня 2008 року. Тобто
допомога повинна бути стягнена за 2005-2007 роки.

Судом було встановлено, що за 2005,
2006, 2007 роки позивачу була виплачена разова щорічна грошова допомога до 5
травня у розмірі: відповідно 270 грн., 270 грн., 300 грн. Даний факт сторони не
заперечують.

Однак,
слід зазначити, що дію частини п'ятої статті 13 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” зупинено на 2006 рік та 2007
рік в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги
ветеранам війни згідно із Законом України від 20.12.2005 року N 3235-IV та
Законом України від 19.12.2006 року
N 489-V.

Відповідно
до ст.34 Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік” №2285-ІV від
23.12.2004 року та ст.34 Закону України „Про внесення змін до Закону України
„Про державний бюджет України на 2005 рік”” №2505-ІV від 25.03.2005 року було встановлено, що у
2005 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту” здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни І групи
- 400 грн., інвалідам війни ІІ групи - 330 грн., інвалідам війни ІІІ групи -
270 грн.

Відповідно
до ст.30 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік” №3235- ІV від
20.12.2005 року було встановлено, що у 2006 році виплата щорічної разової
допомоги відповідно до Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється у
таких розмірах: інвалідам війни І групи - 400 грн., інвалідам війни ІІ групи -
330 грн., інвалідам війни ІІІ групи - 270 грн.

Суд
вважає, що УПСЗН Дружківської міської ради правомірно використовував зазначені
Законом суми при нарахуванні та виплати позивачу разових грошових допомог до 5
травня, передбачених ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” за 2005 рік та 2006 роки, оскільки положення
ст. 34 Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік”, ст.34 Закону
України „Про внесення змін до Закону України „Про державний бюджет України на
2005 рік””, а також положення ст.30 Закону України „Про державний бюджет
України на 2006 рік”, якими були
встановлені розміри зазначених виплат на 2005-2006 роки, не втратили чинність
та не визнані Конституційним Судом України не конституційними.

Разом з тим, суд не може погодитись з позицією
представника відповідача про законність нарахування позивачу разової грошової
допомоги до 5 травня за 2007 рік у розмірі встановленому Законом України „Про
державний бюджет України на 2007 рік” №489-V
від19.12.2006 року, так як положення п.13 ст.71 зазначеного Закону, яким було
встановлено розміри зазначених виплат на 2007 рік, втратило чинність як таке,
що визнано неконституційним на підставі Рішення
Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року.

Таким
чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення щорічної
грошової допомоги до 5 травня як
інваліду війни 3 групи за період 2000-2007 року у розмірі 7 мінімальних пенсій
за віком підлягають задоволенню частково, лише за 2007 рік.

Визначаючи
розмір грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік, яка підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача суд виходить з наступного.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон
України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІV від 09
липня 2003 року, який, відповідно до його преамбули, визначає принципи, засади
і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного
страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Згідно ч.1 ст.28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” мінімальний розмір пенсії за
віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Згідно
ст.62 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік” від 19 грудня
2006 року №489-5 (зі змінами та доповненнями згідно Закону України №749-5 від
15.03.2007 року), що набрав чинності з 1 січня 2007 року був встановлений
прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, з 1 січня у розмірі
380 грн., з 1 квітня - 406 грн., з 1 жовтня - 411 грн. При цьому
зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для
визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого
частини 1 статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий
мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим
частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно з 1
квітня 2007 року - 410 грн. 06 коп.

Таким
чином, розмір грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік ОСОБА_1 як інваліду
війни ІІІ групи повинна становити 7
мінімальних пенсій за віком, що становить: 410 грн. 06 коп. х 7 = 2870 грн. 42 коп.

З
урахуванням отриманої позивачем 27 квітня 2007 року разової щорічної допомоги до 5 травня за 2007
рік у сумі 300 грн. 00 коп., стягненню підлягає: 2870,42 грн. - 300,00 = 2570
грн. 42 коп.

В решті
позову суд вважає необхідним відмовити.

Розглядаючи
позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає, що дані вимоги
задоволенню не підлягають, оскільки позивачем у судовому засіданні не було
доведено факт спричинення йому моральної шкоди та наявності вини відповідача.

Відповідно
до ч. 5 ст. 94 КАС України судові витрати відносяться за рахунок держави,
оскільки сторони звільнені від їх сплати.

На
підставі Рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року,
керуючись ст.ст. 6-12, 71, 86, 94, 158-163, Кодексу адміністративного
судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
виконкому Дружківської міської ради про визнання дій незаконними і
стягнення разових грошових допомог як інваліду війни 3 групи за період з 2000
по 2007 рік, недоотриманих сум на оздоровлення за період з 2000 по 2007 рік та
моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати
дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради щодо
відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті недоотриманої грошової допомоги як
інваліду війни 3 групи за 2007 рік - незаконними.

Стягнути з Управління праці та соціального
захисту населення виконкому Дружківської
міської ради (р/р 1497 в УДК у Донецькій області МФО 834016
ОКПО 26010987) на користь ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу
до п'ятого травня як інваліду війни 3
групи відповідно до ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” за 2007 рік у сумі 2570 (дві тисячі п'ятсот
сімдесят) гривень 42 коп.

Визнати
дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради щодо
відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті недоотриманої щорічної допомоги на
оздоровлення за період з 2000 по 2007 рік - незаконними.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради (р/р
1497 в УДК у Донецькій області МФО 834016 ОКПО 26010987) на
користь ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення як інваліду 3 групи
відповідно до абзацу 3 частини 4 ст.48 Закону
України „Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” за період з 2000 по 2005 рік у сумі 5572 (п'ять
тисяч п'ятсот сімдесят дві) гривні 50 коп. та за 2007 рік у сумі 2060 (дві
тисячі шістдесят) гривень 00 коп., всього на суму 7632 (сім тисяч шістсот
тридцять дві) гривні 50 коп.

ОСОБА_1 в
задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Управління праці та соціального
захисту населення виконкому Дружківської
міської ради моральної шкоди у сумі 5000 гривень - відмовити повністю.

Вступна
та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошенні у
судовому засіданні 23 червня 2008 року. Постанова у повному обсязі складена 01
липня 2008 року.

На
постанову може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів
з дня проголошення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до Донецького апеляційного адміністративного суду
через Дружківський міський суд Донецької області.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк встановлений статтею 186 КАС України, рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова,
якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи Донецьким
апеляційним адміністративним судом.

Суддя