Справа № 2а-603/2007
Суддя: Гуревський В.К.
Дата ухвалення: 2007-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№2а-603/07
ПОСТАНОВА

Іменем України

«23» липня 2007
року

Малиновський
районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого - судді Гуревського В.К.

за
секретаря - Кулікова
О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Міністерства Внутрішніх
справ України в Одеській області, про
перерахунок призначеної раніше пенсії та зобов'язання провести доплату до
пенсії -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з вимогами, зміненими
та уточненими у судовому засіданні,
визнати невірно розрахованим та заниженим розмір пенсії, нарахованої йому з 01.01.2000 року по
01.01.2006 року з урахуванням підвищення пенсії для інвалідів війни другої
групи на 350 %, виходячи з розміру
мінімальної пенсії, встановленої
законами України, провести доплату до
пенсії в період з 01.01.2000 року по 01.01.2006 року за кожен рік на загальну
суму: 66565, 44 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.08.1998 року згідно з наказом
начальника ОМУ УМВС України в Одеській області № 130 о/с від 06.08.1998 року
позивач був звільнений у запас у зв'язку з хворобою і йому було призначено пенсію
за вислугу років. Крім того позивач є учасником бойових дій і на нього
поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Відповідно до вимог Закону України „Про внесення змін і доповнень до Закону
України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" від 23.11.1995 року № 458/95
інвалідам війни другої групи пенсії або довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії підвищуються в
розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком.
Позивач стверджує, що починаючи з
01.01.2000 року по 01.01.2006 року (термін дії норми закону) призначення йому
пенсії повинно було враховувати цю вимогу закону, що відповідачем не виконувалось у
встановленому законом порядку. Перерахунок раніш призначеної йому пенсії як
інваліду війни другої групи з урахуванням підвищення пенсії на 350% мінімальної
пенсії за віком, виходячи з її розміру
на дату виплати, проводився не належним
чином та пенсія в належному розмірі позивачу не виплачувалася. Не враховуючи
вимоги закону йому виплачувалось лише 19, 19 грн.

Позивач
вказує, що Законом України „Про
затвердження прожиткового мінімуму на 2000 рік" від 05.10.2000 р. для
осіб, які втратили працездатність, встановлено прожитковий мінімум на рівні 216,
56 грн. Таким чином у 2000 році його пенсія повинна була бути підвищена на 757,
96 грн. щомісяця, а з урахуванням
поведеної виплати у розмірі 19, 91 грн. йому щомісяця не виплачувалося 738, 77
грн., що за 2000 рік склало 8865, 24
грн. Законом України „Про затвердження прожиткового мінімуму на 2001 рік"
від 22.03.2001 р. для осіб, яки втратили
працездатність, встановлено прожитковий
мінімум на рівні 248, 77 грн. Таким чином у 2001 році пенсія позивачу повинна
була бути підвищена на 870, 69 грн. щомісяця,
а з урахуванням поведеної виплати у розмірі 19, 19 грн., йому щомісяця не виплачувалося 851, 50
грн., що за 2001 рік склало 10218, 06
грн. Законом України „Про затвердження прожиткового мінімуму на 2002 рік", для осіб,
що втратили працездатність,
прожитковий мінімум встановлено у розмірі 268 грн. Таким чином у 2002
році пенсія позивача повинна була бути підвищена на 938 грн. щомісяця, а з урахуванням поведеної виплати у розмірі
19, 19 грн., йому щомісяця не
виплачувалося 918, 81 грн., що за 2002
рік склало 11025, 72 грн. Законом України „Про прожитковий мінімум на 2003
рік" від 28.11.2002 р. продовжено на 2003 рік дія ст. 1
закону України „Про затвердження прожиткового мінімуму на 2002 рік" і
таким чином у 2003 році також 268 грн. У 2003 році позивачу також не виплачено
11025, 72 грн. Законом України „Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004
рік" від 11.05.2004 року, для
осіб, що втратили працездатність, прожитковий мінімум встановлено на рівні 284,
69 грн. Таким чином у 2004 році пенсія позивачу повинна була бути підвищена на
996, 41 грн. щомісяця, а з урахуванням
поведеної виплати у розмірі 19, 19 грн.,
йому щомісяця не виплачувалося 977, 22 грн., що за

2004 рік склало 11726, 70 грн. Законом України „Про затвердження
прожиткового мінімуму на 2005 рік" від 19.10.2004 року для осіб, що втратили працездатність, він становить 332 грн. Таким чином у 2005
році пенсія позивачу повинна була бути підвищена на 1162, 0 грн. щомісяця, а з урахуванням проведеної виплати у розмірі
19, 19 грн., йому щомісяця не
виплачувалося 1142, 0 грн., що за 2005
рік склало 13 704, 0 грн.

Представник
відповідача Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в
Одеській області в судове засідання не з'явився, надіслав заперечення проти позову, вказуючи на той факт, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів
України від 02.11.2006 року № 1522 „Про передачу органам Пенсійного фонду
України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян"
усі пенсійні справи співробітників ОВС передані до Пенсійного фонду та будь-які
дії по нарахуванню, перерахуванню, зміні розміру пенсій в теперішній час -
компетенція відповідного регіонального відділу Пенсійного фонду України.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в
судове засідання з'явився, позовні
вимоги не визнав у повному обсязі, надав
заперечення, вказавши на те, що Головне управління Пенсійного фонду
України в Одеській області, на яке
покладено у 2007 році функції призначення (перерахування) та виплати пенсій
військовослужбовцям, особам
начальницького і рядового складу, які
мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України „Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших осіб" у даному випадку не є
правонаступником Міністерства оборони,
Міністерства внутрішніх справ,
Служби безпеки України, та інших
відомств. Таким чином ГУ
ПФУ в Одеській області не несе відповідальності за неправомірні дії зазначених
органів. Крім того, виходячи з
положень ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" щодо мінімального розміру пенсії не
застосовується для визначення розмірів підвищення пенсії, передбаченого
ст. ст. 12 та 14 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту". Стосовно розміру мінімальної пенсії, яка є базовою для обчислення надбавок та
підвищення пенсій, то відповідно до
постанови KM України № 1 від 03 січня 2002 року підвищення, передбачені Законом України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту", починаючи з 01 січня 2002
року, здійснюється виходячи з розмірі 19
грн.91 коп.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, суд вважає вимоги позивача
необгрунтованими та такими, у
задоволенні яких повинно бути відмолено з наступних підстав.

Відповідно
до постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1996 року № 342 та постанови
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 831 розмір мінімальної пенсії
за віком на період до 01.01.2003 року становив 16, 62 грн.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року № 1 мінімальна пенсія за віком
була встановлена в розмірі 19, 91 грн. з 01.10.2003 року.

Відповідно
до ст.
15 Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам,
які мають право на пенсію за цим Законом, які є ветеранами війни, та особам,
на яких поширюється чинність Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", пенсії за вислугу років
підвищуються у відповідних відсотках від розміру мінімальної пенсії за
віком. Це підвищення проводиться
виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року №
1, а саме 19, 91 грн., дія якої поширено з 01.10.2003 року на
вказану категорію осіб постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2003
року № 1350 „Про підвищення рівня пенсійного забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького
і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб".

Суд
враховує, що відповідно до ст. 8
Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб" виплата пенсій
військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок
коштів державного бюджету України. Згідно із п. 6 ст.
116 Конституції України до обов'язків Кабінету Міністрів України
віднесено забезпечення виконання затвердженого Верховною Радою України
Державного бюджету України. Тому суд вважає,
що Кабінет Міністрів України,
який є основним органом із забезпечення виконання Державного
бюджету, має право приймати
рішення, які стосуються його виконання з
метою забезпечення його відповідності (в тому числі всіх видатків, до яких також віднесені видатки на виплату
цих пенсій) закону про державний бюджет та у межах його видатків.
Враховуючи, що пенсія, яку отримує позивач, виплачується за рахунок коштів державного
бюджету, вона не може бути виплачена у
тому випадку, якщо іншим законом, крім закону про державний бюджет на
відповідних календарний рік, встановлено
інший рівень державних видатків, в тому
числі на сплату пенсій. У такому випадку положення Законів України про

державний
бюджет мають пріоритетне значення при визначенні питання про його видатки, що виключає можливість застосування будь-яких
інших норм, які йому не відповідають та
оплачувати будь-які видатки, не
передбачені таким законом. В силу
цього, не є такими, що не відповідають законам України, рішення уряду, спрямовані на належне виконання Державного
бюджету. Разом з тим, суд вважає, що визначення у Законах України „Про
державний бюджет України" розміру мінімального прожиткового мінімуму у
відповідних розмірах саме по собі не може слугувати підставою для перерахунку
пенсії, якщо видатковою частиною
Державного бюджету не передбачено таких видатків.

Згідно ст.
ст. 97, 98 і преамбули Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачається здійснювати захист пенсіонерів шляхом встановлення
пенсії на рівні, орієнтованому на
прожитковий мінімум, а також регулярного
перегляду їхніх розмірів у зв'язку зі збільшенням розміру мінімального
споживчого бюджету і підвищення ефективності економіки. У такий спосіб
перерахунок пенсій, а також їхнє
збільшення, у тому числі до рівня
прожиткового мінімуму, провадиться на
основі прийняття відповідних нормативних актів. Тому вимоги позивача про
стягнення з відповідача недоотриманої ним за 2000-2006 роки суми пенсії не
можуть бути прийняті судом як обгрунтовані,
через те, що в діях з
призначення, перерахунку пенсії позивачу
відповідач керувався нормами чинного законодавства, у межах своїх повноважень, що відповідає вимогам ст. 19
Конституції України, оскільки орган
державної влади, його посадові особи
зобов'язані діяти винятково на підставі,
у межах повноважень і в порядку,
передбачених Конституцією і законами України.

Судом
враховується, що питання про
відповідність Конституції України положень нормативно-правових актів, на які посилається позивач, цьому суду непідвідомче, раніше їхня неконституційність Конституційним
Судом України не встановлена.

Такі
обставини справи свідчать про відсутність у діях відповідача порушень прав
позивача, тому що розмір призначеної
йому пенсії відповідав чинному законодавству. Суд вважає вимоги позивача
необгрунтованими, оскільки до
компетенції відповідача не входить самостійне визначення розмірів мінімальних
пенсій, або розмірів заробітку, з якого підлягає обчислювати пенсії при
їхньому призначенні і перерахунку. Таким чином суд вважає необхідним з
наведених причин відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог щодо визнання
розрахунку пенсії невірним та зобов'язанні доплатити пенсію.

Враховуючи, що у задоволення позову відмовлено, а позивач звільнений від сплати судового
збору, суд у відповідності до ч. 5 ст. 94
КАС України має віднести ці судові витрати на рахунок Державного бюджету
України.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
15, 43 Закону України „Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб", ст. 15 ст.
11, 69, 71,
86, 98, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства
України, постановою Кабінету Міністрів
України від 27.08.2003 року № 1350 „Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб", СУД -

ПОСТАНОВИВ:

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Міністерства Внутрішніх
справ України в Одеській області про перерахунок призначеної раніше пенсії та
зобов'язання провести доплату до пенсії - відмовити у повному обсязі.

Постанова
суду може бути оскаржена шляхом подання до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі та подання апеляційної
скарги протягом двадцяти днів після подання постанови про апеляційне
оскарження, або шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення у порядку
ч.5 ст.
186 КАС України.

СУДДЯ В.К.Гуревський