Справа № 9/386
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2008-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД міста КИЄВА
вул. Десятинна, 4/6
№
Фонду гарантування вкладів
зобов'язання вчинити певні дії
Суддя:
судового засідання: Таран Т.К.
ОСОБА_2 (довіреність б/н від
Білоус Ю.О. (довіреність №
справи:
Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб з вимогами продовжити строк подачі заяви
грн. та зобов'язати відповідача вчинити дії по виплаті відшкодування вкладу
позивача в АКБ «Росток банк»в розмірі, визначеному рішенням адміністративної
ради Фонду від 14.08.2007 р. № 4.
07.10.2008 р. позивач подав заяву
про уточнення позовних вимог, з врахуванням якої просить суд: визнати
незаконними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по відмові в
задоволенні заяви вкладника АКБ «Росток банк»ОСОБА_1 про виплату відшкодування
осіб вчинити дії по виплаті відшкодування вкладу ОСОБА_1 в АКБ «росток банк»в
розмірі, визначеному рішенням адміністративної ради Фонду від 14.08.2007 р. №
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем безпідставно відмовлено в здійсненні виплати гарантованої суми
Відповідач позовні вимоги не
визнає, просить відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю,
оскільки позивач звернувся до Фонду по закінченню строку, протягом якого
необхідно звернутись із заявою про відшкодування гарантованої суми вкладу.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення
спору по суті, суд,
ОСОБА_1 є вкладником АКБ “Росток
банк”, що підтверджується депозитним договором № 244.
Постановою Національного банку
України від 10.03.2004 року № 99 “Про відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію Акціонерного комерційного банку “Росток банк”. Інформація про
ліквідацію АКБ “Росток банк” була розміщена 18.03.2004 року в газетах “Голос
України” та “Урядовий кур'єр”.
Позивач звернувся 05.03.2008 року з
заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) про виплату
гарантованої суми вкладу.
Листом від 27 березня 2008 року
позивача було повідомлено відповідачем про закінчення строку, протягом якого
була наявною можливість (право) на звернення ОСОБА_1 до Фонду гарантування
вкладів з приводу відшкодування гарантованої суми вкладу. У зв'язку з
зазначеним Фонд гарантування вкладів фізичних осіб фактично відмовив ОСОБА_3 в
задоволенні поданої ним заяви від 05.03.2008 року.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд доходить до висновку про відсутність підстав
для задоволення позову з врахуванням наступного.
Законом України "Про Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб" (№ 2740-III від 20.09.2001; далі -
Закон) встановлюються засади функціонування Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб, порядок відшкодування вкладів вкладникам учасників (тимчасових учасників)
Статтею 8 Закону встановлено, що
Фонд є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного
управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб.
У відповідності до положень статті
3 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику учасника (тимчасового учасника) Фонду
відшкодування коштів за його вкладами, включаючи відсотки, в розмірі вкладів на
день настання недоступності вкладів.
Статтею 30 Закону передбачено, що
вкладники набувають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів
за вкладами за рахунок коштів Фонду в грошовій одиниці України з дня настання
недоступності вкладів.
Статтею 32 Закону встановлено
порядок розрахунку з вкладниками учасників Фонду.
Порядок відшкодування Фондом коштів
за вкладами фізичних осіб затверджується адміністративною радою Фонду.
Відшкодування за вкладами можуть
сплачуватися іншим особам згідно з законодавством України (за довіреністю,
Строк позовної давності по
зверненнях вкладників становить три роки.
Фондом гарантування вкладів
фізичних осіб затверджено " Положення про порядок відшкодування Фондом
гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб" (№2
від 12.02.2002; далі - Положення).
У відповідності до пункту 1.9.
розділу один Положення виплата Фондом гарантованої суми відшкодування через
визначені банки-агенти здійснюється протягом трьох місяців з дня настання
недоступності вкладів. У разі ліквідації системоутворюючого банку цей строк
може бути продовжено до шести місяців. Якщо вкладники не отримали відшкодування
у зазначені строки, виплати здійснюються за результатами розгляду
індивідуальних звернень вкладників до Фонду.
Враховуючи зазначене, суд акцентує
увагу, що право позивача на звернення вимог до Фонду виникло з дня
недоступності вкладів, а саме: з дня призначення ліквідатора у відповідності до
постанови Національного банку України від 10.03.2004 № 99. Саме з цього моменту
почав спливати строк позовної давності по зверненнях вкладників до Фонду.
Рішенням адміністративної ради
Фонду № 4 від 14.08.2007 року збільшено розмір відшкодування вкладів та
поширено зазначені розмірі на вкладників банків, щодо яких ініційовано
процедуру ліквідації, серед яких був АКБ “Росток”. Зазначене рішення є
загальновідомим з огляду на здійснення його публікації в “Офіційному віснику
України” (№ 66 від 14.09.2007 року ст. 2568) та обумовлює порядок
відшкодування, у відповідності до якого позивач повинен звернутися з
відповідною заявою до Фонду для вирішення питання відшкодування в
індивідуальному порядку.

Крім того, добровільно з власної
ініціативи та поза межами строку позовної давності Фондом взято на себе
зобов'язання протягом встановленого ним часу додатково відшкодувати за
зверненням вкладників різницю між раніше відшкодованими сумами та збільшеним
розміром відшкодування.

Як зазначене рішення Фонду № 4 від
14.08.2007, так і взяте зобов'язання за ним по суті жодним чином не стосується
та не впливає на строк позовної давності, визначений законом, перебіг якого
почався із дня недоступності вкладів банку.

Позивач звернувся з заявою поза
межами строків встановлених рішенням Фонду № 4 від 14.08.2007.

Таким чином, у зв'язку з
пропущенням строків встановлених рішенням Фонду № 4 від 14.08.2007 та строку
позовної давності вимоги позивача є безпідставними.

У відповідності до частини другої
статті 19 Конституції України (№254к/96-ВР від 28.06.1996р.) органи державної
влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України
встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування,
їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також бере до уваги, що згідно
з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони зокрема:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення
дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для
прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це
рішення (дія);

9)
з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10)
своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються вимоги
та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Зважаючи на всі наведені обставини
в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 158-163
КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст.
254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим
Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному
обсязі за правилами, встановленими ст.
ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої
інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом
двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
О.В. Кротюк