Справа № 22а-4599/08
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2008-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 4599/08
Головуючий суддя у 1-ій
інстанції Петушков С. А.
Доповідач Семененко Я.В.
(справа
№ 2а-91/08)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Семененка Я. В.

суддів - Баранник Н.П., Юхименка О.В.

при секретарі -
Галоян О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради

на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської
області від 28 січня 2008 року у справі
№ 2а-91/08 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Олександрійської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до Олександрійського міськрайонного
суду з адміністративним позовом, в якому просив
ухвалити рішення про зобов'язання Управління праці та соціального захисту
населення Олександрійської міської ради виплатити на його користь
недоплачену суму на оздоровлення за період 2000-2005 років у розмірі 4770,50
гривень. Посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалідом третьої групи, у зв'язку з чим
перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради, а тому відповідно до ст.. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII йому передбачено виплату щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Проте,
відповідачем, всупереч вимогам вищезазначеного Закону, було виплачено на
користь позивача в період з 2000 по 2005 рік, включно, значно занижені суми
компенсації на оздоровлення, без урахування встановленого на території України розміру
мінімальної заробітної плати починаючи з 2000 року та по 2005 рік, включно.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області
від 28 січня 2008 року позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради на користь позивача 4770,50 грн. -
невиплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на
порушення судом норм матеріального права, просило скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних
вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради посилалось на те,
що судом не враховано того, що виключно Законом про Державний бюджет України
визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове
спрямування цих видатків. Судом не прийнято до уваги Постанови КМУ №836 від
26.07.1996р. та №562 від 12.07.2005р., якими визначено граничні виплати особам,
що постраждали внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що спірні
правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування норм законодавства,
які регулюють порядок та розміри виплат щорічної допомоги учасникам ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС.

Так, позивач вказуючи на неправомірність дій відповідача, посилався на те,
що розмір сум, які підлягають до сплати, повинні розраховуватися у
відповідності до ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” № 796-ХІІ
щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації аварії на
ЧАЕС першої категорії у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При
цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати
(абзац 7 частини 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ). Щорічна допомога на
оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської
ради наполягало на тому, що граничні розміри виплат, особам які постраждали
внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС, визначені Постановою КМУ, які і підлягають
до застосування при визначені розміру щорічної допомоги на оздоровлення.

Спору між сторонами щодо наявності у позивача права на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення, як особа, що постраждала внаслідок ліквідації
катастрофи на ЧАЕС та має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії та є інвалідом третьої групи, не існує.

Апелянт, зокрема посилався на те, що допомога на
оздоровлення виплачена позивачу у розмірі, передбаченому Постановою Кабінету
Міністрів від 26 липня 1996 р. №836 «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами і доповненнями,
внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562, тому
підстав для її виплати в більшому розмірі немає.

Доводи апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради стосовно правильності визначення позивачу розміру
щорічної допомоги на оздоровлення, колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки встановлений ще в 1996 році
постановою КМУ № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих
років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами
України.

Зокрема, розмір мінімальної заробітної плати, відповідно до Закону України
№ 1766-ІІІ від 01.06.2000 року був встановлений з 1 липня 2000 року у розмірі
118 грн. на місяць. Законом України № 2896-ІІІ від 13.12.2001 року розмір
мінімальної заробітної плати з 1 січня 2002 року встановлений у розмірі 140
грн. на місяць, а з 1 липня 2002 року у розмірі 165 грн. Законом України від 26.12.2002 року № 372-ІV
розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2003 року у розмірі
185 грн. на місяць, а з грудня 2003 року встановлений у розмірі 205 грн.
Законом України № 1344- ІV від 27.11.2004 року розмір мінімальної заробітної
плати з 1 вересня 2004 року встановлений у розмірі 237 грн. на місяць, а з 1
січня 2005 року Законом України № 2285-ІV від 23.12.2004 року розмір
мінімальної заробітної плати був встановлений у розмірі 262 грн., з 01 квітня
2005 року - в розмірі 290 грн., з 1 липня 2005 року - 310 грн., з 1 вересня
2005 року - 332 грн.

Зазначені нормативні акти свідчать про те, що розмір мінімальної заробітної
плати зростав кожен наступний рік. При цьому, вказані закони не містили
обмежень щодо застосування статті 48 Закону № 796-ХІІ. Оскільки ні Верховна
Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному до 2006 року будь-яких
рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними нормативними
актами при вирішенні
даного спору, застосуванню
підлягає не Постанова КМУ № 836, а саме стаття 48 Закону № 796-ХІІ та Закони
України № 1344- ІV від 27.11.2004 року № 2285- ІV від 23.12.2004 року та №
3235- ІV від 20.12.2005 року.

Таким чином, колегія судів дійшла висновку про безпідставність тверджень
Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м.
Кіровограді ради про відсутність правових підстав у суду першої інстанції щодо
застосування вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без врахування Постанов КМУ
від 26 липня 1996 року №836 та від 12 липня 2005 року №562, якими визначено
граничні розміри компенсаційних виплат на оздоровлення.

Таких висновків дійшов і суд першої інстанції, зробивши висновок про
неправомірність дій відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті щорічної
грошової допомоги на оздоровлення позивачу у розмірах встановлених законом.

Колегія суддів вважає, що позивач має право на отримання щорічної грошової
допомоги на оздоровлення у розмірах встановлених Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської
катастрофи», а оскільки відповідачем вказане право не визнається, то має і
право на стягнення не отриманої частини такої грошової допомоги з відповідача.

За таких обставин колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради залишити без задоволення, а Постанову
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 січня
2008 року у справі № 2а-91/08 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня виготовлення
повного тексту ухвали.

(Повний текст ухвали виготовлено 17.10.2008р.)

Головуючий Я.В.
Семененко

Судді О.В.
Юхименко

Н.П.
Баранник