Справа № К-36252/06
Суддя: Гурін М.І.
Дата ухвалення: 2008-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

27 березня 2008 року м.
Київ

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

головуючого Харченка
В.В.

судді-доповідача Гуріна
М.І.

суддів Амєліна
С.Є.

Кобилянського М.Г.

Юрченка В.В.

при секретарі судового засідання Міненку
І.М.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивачів - ОСОБА_2, представника
третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_5,
ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Київської області від 16.11.2006 року у
справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1 до Бучанської селищної ради Київської
області, виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, третя
особа - ОСОБА_4 про визнання рішення виконавчого комітету Ірпінської міської
ради Київської області та рішення Бучанської селищної ради Київської області
нечинними, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2004 року позивачі звернулися до суду з позовом
до Бучанської селищної ради Київської області, виконавчого комітету Ірпінської
міської ради Київської області, третя особа - ОСОБА_4 про визнання рішення
виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 22.01.1991
року №31/4 та рішення ХХІ сесії Бучанської селищної ради Київської області ХХІІ
скликання від 21.10.1999 року про дозакріплення за ОСОБА_4 земельної ділянки
площею 357 м2 в постійне користування нечинними.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області
від 01.06.2006 року позов задоволено.

Постановою апеляційного суду Київської області від
16.11.2006 року постанову суду першої інстанції скасовано, а у справі ухвалено
нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції,
позивачі подали касаційну скаргу, в якій просять скасувати постанову
апеляційного суду Київської області від 16.11.2006 року, а постанову
Ірпінського міського суду Київської області від 01.06.2006 року залишити в
силі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та
порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши застосування
судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у
справі в межах, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що
позивачі ОСОБА_5, та ОСОБА_1 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1.
Станом на 18.09.1980 року зазначений вище житловий будинок АДРЕСА_1 був
розташований на земельній ділянці площею 4 168 м2. Даний факт (щодо
розміру земельної ділянки) підтверджується актом депутатів Бучанської селищної
ради від 22.02.1974 року та рішенням виконкому Ірпінської міської ради № 454
від 08.07.1974 року.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої
інстанції зазначив, що позивачі у справі не надали суду доказів того, що вони у
встановленому законодавством порядку ст. 22 ЗК УРСР (у редакції від 08.07.1970
року), ст. 22 ЗК УРСР (у редакції від 18.12.1990 року) та ст. 125 ЗК України
набули право користування земельною ділянкою, тому підстав вважати, що вказане
їх право порушено немає. Більш того в матеріалах справи містяться документальні
підтвердження того, що станом на 2000 рік біля вказаного будинку мається в
наявності земельна ділянка площею 3856.4 м2, що значно більше ніж у
позивачів перебувало у фактичному користування на момент набуття права
власності на житловий будинок та видачі наказу № 583 по радгоспу “Рубежівський”
від 30.12.1981 року.

Тобто, з наведеного вище слідує, що суди вдалися до
з'ясування питання про право користування земельною ділянкою та про
встановлення права власності на земельну ділянку і предметом дослідження у
судах, як це вбачається з матеріалів справи, були представлені сторонами докази
саме з цих питань, в той час, як 21.02.2006 року ухвалою Ірпінського міського
суду Київської області позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_1 до Бучанської селищної
ради, виконкому Ірпінської міської ради про визнання рішення виконкому
Ірпінської міської ради Київської області № 31/4 від 22.01.1991 року, рішення
сесії Бучанської селищної ради Київської області від 21.10.1999 року недійсними
та позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Бучанської селищної ради, третя
особа відділ архітектури Ірпінської міської ради, про визнання державного акту
про право приватної власності на землю недійсним, знесенні сараю, літньої
кухні, відшкодуванні матеріальної і моральної шкоди та визнання права власності
на землю та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про захист права
власності та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою роз'єднано в
окремі провадження. Притягнуто до участі в розгляді адміністративного позову
ОСОБА_5, ОСОБА_1 до Бучанської селищної ради, виконкому Ірпінської міської ради
про визнання рішення виконкому Ірпінської міської ради Київської області № 31/4
від 22.01.1991 року, рішення сесії Бучанської селищної ради Київської області
від 21.10.1999 року недійсними в якості третьої особи ОСОБА_4.

При роз'єднані позовних вимог в окремі провадження суд
керувався статтями 126, 201, пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК
України і зупинив провадження у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
Бучанської селищної ради, третя особа відділ архітектури Ірпінської міської
ради, про визнання державного акту про право приватної власності на землю
недійсним, знесенні сараю, літньої кухні, відшкодуванні матеріальної і моральної
шкоди та визнання права власності на землю, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_1 про захист права власності та усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою до розгляду адміністративного позову ОСОБА_5, ОСОБА_1 до
Бучанської селищної ради, виконкому Ірпінської міської ради, третя особа
ОСОБА_4 про визнання рішення виконкому Ірпінської міської ради Київської
області № 31/4 від 22.01.1991 року, рішення сесії Бучанської селищної ради
Київської області від 21.10.1999 року недійсними і продовжив розгляд справи,
яка була розглянута по суті Ірпінським міським судом Київської області
01.06.2006 року за правилами Кодексу адміністративного судочинства України,
тобто в адміністративному провадженні.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, суддя, після
роз'єднання позовів всупереч вимог статті 107 Кодексу адміністративного
судочинства України не відкрив провадження у адміністративній справі. На
порушення норм процесуального права судом першої інстанції не звернув уваги і
суд апеляційної інстанції.

Оскільки, при розгляді справи судами були допущені
порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору і ці порушення не можуть бути усунуті судом
касаційної інстанції, судові рішення підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від
01.06.2006 року та постанову апеляційного суду Київської області від 16.11.2006
року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала є остаточною і не може бути оскаржена, крім випадків,
встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

В.В. Харченко

Судді

(підпис)

М.І. Гурін

(підпис)

С.Є. Амєлін

(підпис)

М.Г. Кобилянський

(підпис)

В.В. Юрченко

З оригіналом згідно

Відповідальний секретар І.М.
Міненко