Справа № К-24117/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2008-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2008 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака В.І.,

суддів: Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

Заїки М.М.,

Загороднього
А.Ф.,

при секретарі Міненку
І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
апеляційного суду Житомирської області від 24.05.06 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до управління
праці та соціального захисту населення Овруцької районної держадміністрації,
управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі, головного управління
праці та соціального захисту населення Житомирської обласної держадміністрації,
головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, обласного
центру з нарахування та виплати пенсій та допомог головного управління праці та
соціального захисту населення Житомирської облдержадміністрації про стягнення
невиплачених коштів, передбачених Законом України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», -

в с т а н о в и л а:

У
листопаді 2005 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6,ОСОБА_7 звернулися до управління
праці та соціального захисту населення Овруцької районної держадміністрації,
управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі, головного управління
праці та соціального захисту населення Житомирської обласної держадміністрації,
головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, обласного
центру з нарахування та виплати пенсій та допомог головного управління праці та
соціального захисту населення Житомирської облдержадміністрації про стягнення
невиплачених коштів, передбачених Законом України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Овруцького районного
суду Житомирської області від 22.02.06 року позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 було задоволено частково. Стягнуто
з обласного центру з нарахування та виплати пенсій та допомоги головного
управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної
державної адміністрації на користь ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 допомогу у зв'язку
з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва за період з
01.11.02 року по 01.11.05 р. в сумі 2 358, 6 грн., ОСОБА_7 - 2 271,6 грн.,
ОСОБА_6 - 2 315,1 грн., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - 3 030 грн., та щорічну допомогу на
оздоровлення на користь ОСОБА_5 за період з 2002 року по 2004 рік в сумі 3
279,9 грн. Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі
на користь ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 підвищення до пенсії непрацюючим
пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення за період
з 01.11.02 року по 01.11.05 рік в сумі 7 866,8 грн. та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, як осіб, віднесених до категорії 4 в сумі 644,62
грн., ОСОБА_6 - 7 721, 8 грн. та 615,45 грн, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - 15 150 грн. та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як осіб, віднесених до категорії
3 в сумі 955,35 грн. на користь ОСОБА_4, і 1060,26 грн. - ОСОБА_5 В решті вимог
було відмовлено.

Постановою апеляційного суду Житомирської області від 24.05.06 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі було задоволено. Постанову Овруцького
районного суду Житомирської області від 22.02.06 року скасовано та ухвалено
нову постанову, якою у задоволенні позовів відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судом порушення норм
матеріального права, просить скасувати постанову апеляційного суду
Житомирської області від 24.05.06 року та залишити в
силі постанову Овруцького районного суду Житомирської області від
22.02.06 року.

Перевіривши наведені
доводи в касаційній скарзі, рішення судів щодо застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та
апеляційної інстанції було встановлено, що позивачі проживають в с. Заріччя, с.
Теклівка, с. Гошів, м. Овруч, які віднесено до зони посиленого
радіоекологічного контролю та зони гарантованого добровільного відселення, є
потерпілими внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3 та 4, а ОСОБА_5 -
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2.
Оскільки позивачам компенсаційні виплати, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачувалися в абсолютних
розмірах, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26.07.96 року № 836, а не статей 37, 39, 48 та 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вони звернулася до суду.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 37 Закону
України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено,
що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення,
виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного
господарства у зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі 40
процентів від мінімальної заробітної плати, у зоні посиленого радіоекологічного
контролю - 30 процентів.

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 39
вищенаведеного Закону громадянам, які працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата у зоні гарантованого добровільного відселення
в розмірі двох мінімальних заробітних плат, у зоні посиленого радіоекологічного
контролю - 1 мінімальна заробітна плата.

Абзацом 4 частини 4 статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції категорії 2 виплачується в розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат.

Згідно частини 7 статті 48
вищенаведеного Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на
момент виплати.

Зі змісту вимог законів України про
встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 2002-2005 роки не
вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної
заробітної плати з метою реалізації норми статей 37, 39, 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Встановлені постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.96 року № 836 у 1996 році розміри компенсаційних
виплат особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи протягом тривалих років не змінювався і не
відповідає розміру, встановленому іншими законами України. Оскільки ні Верховна
Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих
питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню
підлягають саме статті 37, 39, 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» та законодавство щодо розмірів
мінімальних заробітних плат на 2002-2005 роки, а не Постанова Кабінету
Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996р. №
836.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції ухвалене відповідно до закону і скасоване помилково, а тому касаційна
скарга підлягає задоволенню, рішення суду апеляційної інстанції скасуванню, а
рішення суду першої інстанції слід залишити в силі.

Керуючись статтями 220,
222, 223, 226, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову апеляційного суду Житомирської
області від 24.05.06 року відносно
ОСОБА_1 - скасувати.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від
22.02.06 року по справі за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до управління праці та соціального захисту населення
Овруцької районної держадміністрації, управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі, головного управління праці та соціального захисту населення
Житомирської обласної держадміністрації, головного управління Пенсійного фонду
України в Житомирській області, обласного центру з нарахування та виплати
пенсій та допомог головного управління праці та соціального захисту населення
Житомирської облдержадміністрації про стягнення невиплачених коштів,
передбачених Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відносно ОСОБА_1 залишити в
силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І.
Співак

судді:
С.В. Білуга

О.І. Гаманко

М.М. Заїка

А.Ф. Загородній