Справа № 2-а-4565/2008
Суддя: Захарчук Н.В.
Дата ухвалення: 2008-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Категорія статобліку - 48
Справа № 2-а-4565/08
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

за результатами розгляду справи в судовому засіданні

15 вересня 2008 року м. Дніпропетровськ

Дніпропетровський
окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Захарчук Н.В.

при секретарі - Михалевич І.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1до Управління праці
та соціального захисту населення Красногвардійської районної у місті
Дніпропетровську ради, про визнання відмови про перерахунок одноразової
допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку неправомірною, а також стягнення суми перерахованої
соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та
недонарахованої суми одноразової допомоги при народженні дитини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1звернулась до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання неправомірною
відмови Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської
районної у місті Дніпропетровську ради про перерахунок одноразової допомоги при
народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного
віку, а також стягнення соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку за період з 01.01.2007 р. по 01.01.2008 р. у розмірі
2170,90грн., стягнення недонарахованої суми одноразової допомоги при народженні
дитини у розмірі 1963,80грн.

Позивач підтримала позовні вимоги та просить суд
задовольнити їх повністю, визнавши відмову відповідача неправомірною та
стягнувши суми соціальної допомоги по догляду за дитиною, суми одноразової
допомоги при народженні дитини.

Відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування
заперечень вказує, що ст.15 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Відповідно до ст.4
вказаного Закону, а також статті 95 Конституції України, будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби, а також розмір і цільове спрямування цих
видатків визначаються виключно Законом України «Про державний бюджет». Так,
згідно ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» виплата
зазначеної допомоги здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з
Державного бюджету місцевим бюджетам. Що стосується розміру зазначених виплат,
то він дорівнює різниці між 50% прожиткового мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для
незастрахованих осіб та не менше 23% прожиткового мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, Управління праці та соціального захисту населення
Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради призначена та виплачена
позивачу допомога по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку у
відповідності до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

За таких підстав, відповідач просить
суд відмовити в задоволенні позову.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши
їх у сукупності вважає необхідним задовольнити даний позов частково з наступних
підстав.

На підставі свідоцтва про народження
серії НОМЕР_1від 20.06.2007 року ОСОБА_1є матір'ю ОСОБА_2(а.с.9).

Згідно довідки за № 811 від 21.05.2008
року ОСОБА_1отримує допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в наступних розмірах:

за серпень 2007 року - 17,12 грн.,
за вересень 2007 року - 134,45 грн., за
жовтень 2007 року - 136,13 грн., за листопад 2007 року - 140,05 грн., за грудень 2007 року - 144,05 грн., за січень 2008 року - 144,10
грн.,

за лютий 2008 року - 144,10 грн.,
за березень 2008 року - 144,10грн., за
квітень 2008 року - 144,10 грн.;

а також у липні 2007 року позивачем отримано 3400,00 грн. та з липня 2007
року по квітень 2008 року - 425,00 грн. за кожен місяць допомогу при народженні
дитини.

Відповідно до Конституції України
гарантований державою рівень грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей встановлений Законом України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми".

Частиною 1 статті 1 цього Закону
передбачено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах,
передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно статті 3 вказаного Закону,
одним з видів державної допомоги сім'ям з дітьми є допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Розмір допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного віку визначений у частині 1 статті 15
Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", згідно якої
допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у
розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Прожитковий мінімум для дітей віком
до 6 років на 2007 рік визначений в статті 62 Законом України "Про
Державний бюджет України на 2007 р."
та становив: з 1 січня -
434 гривні, з 1 квітня -463 гривні, з 1 жовтня - 470 гривень.

Прожитковий мінімум для дітей віком
до 6 років на 2008 рік визначений в статті 58 Законом України "Про
Державний бюджет України на 2008 р."
та становить: з 1 січня -
526 гривень, з 1 квітня - 538 гривень.

Відповідно до пункту 14 статті 71
Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію частини
1 статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
зупинено, з метою приведення окремих норм законів у відповідність з Законом
України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Статтею 56 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік" встановлено, що у 2007 році
щомісячна грошова допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного
віку, яка виплачується відповідно до Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми", передбачена у розмірі, що дорівнює різниці між 50
відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб,
для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У 2007 році позивач, отримував
вищезазначену допомогу, починаючи з квітня 2007 року у розмірі, що обчислюється
відповідно до статті 56 Закону України "Про Державний бюджет України на
2007 рік".

Рішенням Конституційного суду
України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36,
частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66,
пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей
98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік"
(справа про соціальні гарантії громадян) від 09.07.2007 року № 6-рп/2007
визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),
положення абзацу третього частини другої статті 56 та пункту 14 статті 71
Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Відповідно до частини 2статті 73
Закону України "Про Конституційний Суд України», якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають
Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають
чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх
неконституційність.

У статті 74 зазначеного Закону
передбачено, що Конституційний Суд України може вказати на преюдиціальність
свого рішення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що
виникли внаслідок дії неконституційного акта.

Рішення Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 має преюдиціальне значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей зазначених законів, які визнані
неконституційними, і що передбачено у самому рішенні.

Положення абзацу третього частини
другої статті 56 та пункту 14 статті 71 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2007 рік", які визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня прийняття Конституційним Судом України відповідного рішення.

Відповідно до статті 5 Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" всі види державної
допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами
жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і
виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків.

Починаючи з 09.07.2007 року Управління праці та соціального
захисту населення Красногвардійської
районної у місті Дніпропетровську ради
повинно було виплачувати позивачу передбачену законодавством державну допомогу
по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку у розмірі,
встановленому Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
та відповідно до розмірів прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років,
затвердженого статтею 62 Закону України "Про Державний бюджет України на
2007 рік" та статтею 58 Закону України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік".

Суд звертає увагу сторін на те, що реалізація особою
права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних
та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів
національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних
асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як
на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права
на отримання допомоги по догляду за дитиною засновані на принципі юридичної
визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність
певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод
громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду
ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office)
принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу
покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання
містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом
- відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися
на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому,
якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному
випадку це надання дітям війни надбавок до пенсії, така держава чи орган
вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої
політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення
про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи
поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб
стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи
поведінки.

Відносини, що склалися між Позивачем та Відповідачем є
публічно-правовими відносинами, виходячи із змісту статті 3 та пункту 2 частини
1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від
11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного
довічного грошового утримання) зміст прав і свобод людини - це умови і засоби,
які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для
задоволення потреб її існування і розвитку.

Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних
можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і
ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак,
змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними
правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і
свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або
кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання
прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Враховуючи те, що Позивачка має дитину віком до трьох років,
тобто наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право
на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання допомоги
по догляду за дитиною.

Наділивши осіб зазначеною соціальною гарантією, держава
таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний
матеріальний рівень осіб, які мають дітей віком до трьох років.

Тобто, між Позивачем і державою встановлено певний
правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується
наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист громадяни України,
в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні
права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних
осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів
при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в
тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення
суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача
вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи протиправність дій
відповідача, з метою захисту прав позивача від порушень з боку суб'єкта владних
повноважень, суд дійшов висновку про необхідність захисту цих прав шляхом
зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену щомісячну
грошову допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку
відповідно до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" в розмірі, що обчислюється з урахуванням встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 09.07.2007 року.

Що стосується вимог про недоплачену
одноразову матеріальну допомогу при народженні дитини у розмірі 1963,80грн., то
відповідно до статті 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007
рік» встановлено одноразову виплату при народженні дитини у розмірі 8500 грн.

Відповідно до частини 2 статті 95
Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове
спрямування цих видатків.

Тобто, при визначенні розміру
допомоги при народженні дитини слід керуватися статтею 56 ЗаконуУкраши «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Таким чином, відповідачем була
призначена правомірна допомога у розмірі 8500 грн., тому у суду відсутні
підстави для задоволення вимог про недоплачену одноразову матеріальну допомогу
на народження дитини у розмірі 1963,80 грн.

Враховуючи, що положення державного
бюджету щодо розмірів виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку визнані неконституційними лише з 09.07.2007 року, а позивач почала отримувати
таку допомогу лише з серпня 2007 року, у позовних вимогах щодо стягнення такої
допомоги за січень - липень 2007 року належить відмовити.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що на час розгляду справи відповідачем не здійснено нарахування
позивачу встановленої законом недоотриманої суми щомісячної соціальної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню за період з
01.08.2007 року по 01.01.2008 року.

Згідно ч.3 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Отже, сума судових витрат, сплачених квитанцією №29 від 28.05.2008 р., має бути стягнута на
користь позивача з Державного бюджету України у відповідному розмірі.

Керуючись ст.ст.94, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1до Управління праці та
соціального захисту населення Красногвардійської районної у місті
Дніпропетровську ради, про визнання відмови про перерахунок одноразової
допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку неправомірною, а також стягнення суми перерахованої
соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та
недонарахованої суми одноразової допомоги при народженні дитини - задовольнити
частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради на користь
ОСОБА_1відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми” щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного
віку, починаючи з 01.08.2007 року по 01.01.2008 року у розмірах, які дорівнюють
прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з місцевого бюджету на користь ОСОБА_1(АДРЕСА_1)
1грн. 22коп. (одну грн. 22коп.)судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків
подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони були
подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо
її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої
інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення постанови заяви
про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги, з подачею її копій відповідно до кількості осіб, які беруть
участь у справі.

Текст постанови у повному обсязі
виготовлений 18.09.2008 р.

Суддя Н.В. Захарчук