Справа № 2-а-27/07
Суддя: Нечепоренко Л.М.
Дата ухвалення: 2007-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-27/2007 рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09
серпня 2007 року Рокитнянський районний суд Київської області в складі

головуючого
судді Нечепоренко Л.М. ,

при секретарі
судового засідання Божок Н.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в смт. Рокитне справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1до Управління праці
та соціального захисту
населення Рокитнянської
райдержадміністрації

про
стягнення недоотриманих належних сум щорічної допомоги на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він є інвалідом 2 групи з 1996 року.
Причина інвалідності захворювання пов"язане з ліквідацією аварії на ЧАЕС
та відповідно до посвідчення виданого 17.01.1996 року відноситься до 1
категорії осіб, які постраждали
внаслідок аварії на ЧАЕС і згідно законодавства має право на щорічну грошову
допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, розмір якої визначається на момент
виплати, але відповідачем йому виплачено
вказану допомогу за 2004-2 005 роки у значно нижчому розмірі, а саме:

За 2004 рік
отримано 26 грн. 70 коп.;

За 2005 рік
отримано 12 0 грн.

Мінімальна
заробітна плата у вказані строки становила:

2004
рік з 01 вересня
- 237 грн.

2005
рік з 01 вересня -332 грн.

З
вищенаведеного вбачається, що розмір
виплаченої позивачу суми не відповідає розміру мінімальної заробітної
плати, встановленої відповідними
Законами України. На неодноразові звернення до відповідача з проханням провести
донарахування та виплату недоотриманих коштів відповідач відмовляється у
задоволенні вимог позивача.

Оскільки
відповідач відмовляється провести йому доплату вказаної грошової допомоги, то позивач просить суд стягнути з відповідача
недоплачені суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2004-2005
роки в розмірі 2718, 90 грн..

В
судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просить стягнути з відповідача недоотриману
суму одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2005 рік в розмірі 2718,
90 грн.

Представник
відповідача за дорученням в судове засідання не заявився, просив розглядати справу у його
відсутності, подав до суду письмові
заперечення, в яких позов не визнав та
вказав, що виплата вказаної допомоги на
оздоровлення позивачу проведена у розмірах,
визначених

постановами
KM України,
управління соцзахисту населення є розпорядником бюджетних коштів, діє в межах наданих йому асигнувань і не
може виходити за
межі бюджетних призначень,
визначених

Державним
бюджетом України. Крім того,
представник відповідача просить застосувати строк позовної
давності, встановлений КАС
України, для звернення до суду за
захистом своїх прав.

Заслухавши
пояснення позивача, оглянувши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Так, по справі встановлено, що відповідач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії,
що стверджується копією посвідчення.

Відповідно
до ст.
48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачена щорічна допомога на оздоровлення інвалідам першої
і другої групи, а також учасникам
ліквідіції наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії - п"ять мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх
проживання органами соціального захисту населення.

Судом
встановлено, що відповідачем виплата
щорічної допомоги на оздоровлення позивачу проведена за 2004 рік в сумі 26.70
грн., за 2005 рік в сумі 120 грн..

Зазначена
допомога на оздоровлення виплачена в тих розмірах, які встановлені постановою KM
України від 26.07.1996 року за № 836 "Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період до 2 005 року, та постановою KM України
від 12.07.2005 року за № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з 2005 року.

Позивач
просить суд стягнути з відповідача на його користь недоплачену суму одноразової
допомоги на оздоровлення виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на
момент виплати, а саме: за 2004 рік з
мінімальної заробітної плати в сумі 237 грн.,
за 2005 рік-з мінімальної заробітної плати - 337 грн.

Заперечуючи
проти позову представник відповідача посилається на те, що згідно
ст. 62 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" його
застосування провадиться у порядку,
визначеному KM України, рішення
якого є обов"язковими для виконання міністерствами та іншими центральними
органами державної виконавчої влади України,
місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб"єктами господарювання
незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. А саме в
розмірах, які і визначені KM
України, проведена позивачу виплата
зазначеної допомоги на оздоровлення.

Але з
цими запереченнями представника відповідача суд не може погодитися з наступних
підстав.

Відповідно
до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

За ст.
113 Конституції України KM України у своїй діяльності керується Конституцією і
законами України, актами Президента
України.

Згідно
ч.1 ст.
9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Розмір
допомоги на оздоровлення, визначений
вказаними вище

постановами
KM України,
суперечить вимогам ст. 48 Закону
та іншим нормам Законів.

Згідно
Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік"
установлений з 1 вересня 2004 року розмір мінімальної заробітної плати складає
237 грн. на місяць,

ст. 83 Закону
України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" установлений з 1
січня 2005 року розмір мінімальної заробітної плати 262 грн. на місяць, з 1 квітня 2005 року-290 грн., з 1 липня 2005 року- 310 грн., з 1 вересня 2005 року-332 грн.

Вказані
Закони не мали обмежень щодо застосування
ст. 48 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", яка передбачає право
позивача на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних
плат.

Отже, оскільки закони України мають вищу юридичну
силу над урядовими нормативними актами,
то суд вважає, що при вирішенні
даного спору підлягають застосуванню саме положення ст. 4 8 Закону "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та положення зазначених вище Законів про
встановлення розміру мінімальної заробітної плати, а не постанови KM України
№ 836 та № 562.

Крім
того, згідно ч.4 ст. 9
КАС України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції України,
закону України, міжнародному
договору, згода на обов"язковість
якого надана Верховною Радою України,
або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи
наведене, відповідач повинен виплачувати
позивачу щорічну допомогу на оздоровлення виходячи із розміру мінімальної
заробітної плати на момент виплати, а
саме: за 2004 рік в сумі 1185 грн.,
виходячи з мінімальної зарплати 237 грн. на місяць; за 2005 рік в
розмірі 1660 грн., виходячи з
мінімальної заробітної плати 332 грн.. Загальна сума до виплати 2845 грн.
Позивачеві за вказаний період виплачено - за 2004 рік 26 грн. 70 коп., за 2005 рік - 120 грн. 70 коп., всього 126 грн. 70 коп.

Загальна
сума недоплати за цей період становить 2718 грн. ЗО коп.

Суд
вважає, що позивач не пропустив строк
звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, встановлений
ст. 99 КАС України, оскільки про
порушення свого права дізнався 13.04.07 р., ,
до суду він звернувся 11.07.2 007
року.

Таким
чином, суд приходить до висновку, що відмова відповідача в проведенні позивачу
доплати недоотриманих сум грошової допомоги на оздоровлення, є неправомірною, а тому вважає за можливе на користь позивача
стягнути з відповідача недоотриману суму допомоги на оздоровлення за 2004-2005 p.p. в сумі 2718 грн.
30 коп..

На
підставі ст. 4 Декрету КМ "Про державне
мито" позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави.

Керуючись ст.
ст. 19, 113 Конституції
України, ст. 48, 62 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.
83 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005
рік", ст. ст. 6, 9,
17, 89, 99, 100, 158-163, 185, 186 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Рокитнянсько районної
державної адміністрації на користь ОСОБА_1 2718 грн. 30 коп. недоотриманої суми
одноразової грошової допомоги.

постанова
може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Рокитнянськии
районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, яка може бути подана до суду
протягом десяти днів з дня проголошення постанови.