Справа № К-27931/06
Суддя: Панченко О.Н.
Дата ухвалення: 2008-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2008 року м. Київ

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у складі:

головуючого: Панченка О.Н.

суддів: Горбатюка С.А.

Мироненка
О.В.

Чумаченко
Т.А.

Смоковича
М.І.,

розглянувши у порядку
письмового провадження касаційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду міста Харкова від 04 квітня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2006 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Харківський
метрополітен», Управління Державного департаменту України з питань виконання
покарань про сплату матеріального збитку, завданого незаконними діями
працівників метрополітену, -

в с т а н о в
и л а:

ОСОБА_1звернувся до суду з позовом державного
підприємства «Харківський метрополітен» про сплату матеріального збитку,
завданого незаконними діями працівників метрополітену. Позовні вимоги мотивував
тим, що працівники метрополітену перешкоджають використанню ним права на
безкоштовний проїзд в метрополітені при виконанні службових обов'язків,
передбачених Законом України «Про державну кримінально-виконавчу службу
України».

В судовому засіданні
30.01.2006 року за клопотанням відповідача до участі у справі залучено в
якості співвідповідача Управління Державного департаменту України з питань
виконання покарань в Харківській області.

Постановою Ленінського районного суду міста Харкова від
04 квітня 2006 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31
травня 2006 року постанову Ленінського районного суду міста Харкова від 04
квітня 2006 року залишено без зміни.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів, Багацький А.О. звернувся до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування
судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати
постановлені у справі судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні
вимоги.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для
ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної
скарги, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами
норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню
за таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких встановлений
інший порядок судового вирішення.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті
157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у
справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного
судочинства.

Крім того,
згідно з вимогами частини 2 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та
інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним
судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або господарського
судочинства.

Судами встановлено, що позивач як службовець Департаменту
виконання покарань України відповідно до Закону України «Про державну
кримінально-виконавчу службу України» має право на безкоштовний проїзд міським
транспортом, але працівники метрополітену перешкоджають його безкоштовному
проїзду, чим завдають збитків, які
позивач просить стягнути з відповідача.

Таким чином, з наявних матеріалів справи вбачається, що
спір між сторонами виник у зв'язку зі шкодою, завданою відповідачем при
реалізації права позивача на безкоштовний проїзд, наданого останньому Законом
України «Про державну кримінально-виконавчу службу України». При цьому
відповідач не є суб'єктом владних повноважень у розумінні статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства, оскільки не наділений владними повноваженнями ні
в силу закону, ні в силу делегованих повноважень.

За таких обставин зазначений спір не є публічно-правовим
і не належить до компетенції адміністративного суду.

Оскільки адміністративне
провадження у справі порушено помилково за заявою, яку не належить розглядати в
порядку адміністративного судочинства, колегія суддів вважає, що таке
провадження підлягає закриттю на
підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства
України з роз'ясненням позивачу його права на звернення до суду з
позовом в порядку іншого судочинства, а постановлені у справі судові
рішення - скасуванню.

Керуючись статтями 157, 220, 222, 223, 228, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л
а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову
Ленінського районного суду міста Харкова від 04 квітня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2006 року скасувати.

Адміністративне провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до Державного підприємства «Харківський метрополітен» про сплату матеріального
збитку, завданого незаконними діями працівників метрополітену закрити та
роз'яснити позивачу право на
звернення до суду з
позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, крім як у
порядку та з підстав, передбачених статтями 237-239 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: