Справа № 2-а-77/08
Суддя: Смотрицький В.Г.
Дата ухвалення: 2008-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-77
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02
липня 2008 року Шевченківський райсуд м. Чернівці в складі:

головуючого
судді Смотрицького В.Г.

суддів
Богдана С.І., Слободян Г.М.

при
секретарі Чебуришкіній Н.Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Міністерства праці та соціальної політики України,
Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Головного
управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної
державної адміністрації, Головного управління Державного казначейства України в
Чернівецькій області, третя особа на стороні відповідача - Центр по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат, про стягнення щорічної разової грошової
допомоги та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

Початок форми

Позивач звернуся до суду з
позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з них недоплачену йому в
повному обсязі як учаснику бойових дій щорічну разову допомогу за 2004, 2005,
2006 роки, посилаючись на те, що ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасникам бойових дій
щорічно до 05 травня виплачується грошова допомога в розмірі 5 мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до Законів
України „Про Державний бюджет України на 2005 рік”, „Про Державний бюджет
України на 2006 рік”, „Про Державний
бюджет України на 2007 рік” мінімальні пенсії за віком становили : в 2005р. -
332 грн., в 2006р. - 359 грн., в 2007р. - 410 грн. Відповідно він мав право
отримати в 2005р. - 1660 грн., в 2006р. - 1795 грн., в 2007р. - 2050 грн.

Але всупереч
вищезазначеного закону йому було випалено: в 2005 р. - 250 грн., в 2006р. - 250
грн., в 2007р. - 280 грн. Загальна сума недоотриманих ним грошових коштів
допомоги складає 4725 грн.

Він неодноразово звертався
до відповідачів з приводу доплати йому грошових коштів допомоги, але йому в
цьому було відмовлено з посиланням на встановлені Законами України „Про
Державний бюджет України на 2005 рік”, „Про Державний бюджет України на 2006
рік”, „Про Державний бюджет України на
2007 рік” розміри таких виплат.

Вважав, що йому незаконно
не виплачують ці грошові кошти, а тому просив стягнути з Державного бюджету
України в особі Державного Казначейства України 4725 грн. невиплаченої щорічної
одноразової грошової допомоги за 2005, 2006 та 2007 роки.

Також позивач вважав, що
діями відповідачів йому заподіяна моральна шкода, а тому просив стягнути з
Державного бюджету України в особі Державного Казначейства України 5000 грн.
відшкодування моральних страждань.

Представник позивача в судовому засіданні позов
підтримала і в своєму поясненні підтвердила обставини, викладені в позовній
заяві.

Представники відповідачів, третьої особи на стороні
відповідача та прокурор в судовому засіданні позов не визнали і просили
відмовити в його задоволенні, в своїх поясненнях підтвердили обставини,
викладені у власних запереченнях.

Представник Міністерства фінансів України в судове
засідання не з'явився, від нього до суду поступило заперечення на позов, в
якому він просить відмовити в позові та розглянути справу в його відсутність.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази
по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом
встановлено, що одноразова грошова допомога учасникам бойових дій та інвалідам
війни виплачувалась позивачу відповідно до Закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту”, за рахунок державного бюджету, у
визначених Законами України „Про Державний бюджет України на 2005 рік”, „Про
Державний бюджет України на 2006 рік”,
„Про Державний бюджет України на 2007 рік” розмірах а.с. 9 .

Фінансування виплати допомоги та її
розміри встановлюються Законом України “Про Державний бюджет України” на
відповідний рік, який затверджується Верховною Радо України.

Постановою КМ України № 177 від 18.02.2004р. “Про
забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом
України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
визначено, що Міністерство фінансів України і Державне казначейство України
забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству праці та
соціальної політики України для виплати вказаної допомоги у розмірах,
установлених законом про державний бюджет на відповідний рік для подальшого їх
перерахування місцевим органам праці та соціального захисту населення, які в
свою чергу здійснюють фізичну виплату цієї допомоги ветеранам війни.

Фінансове забезпечення областей для
здійснення виплати одноразової допомоги до 9 травня проводиться відповідно до
кількості облікованих отримувачів допомоги, їх статусу у розмірах, визначених
Законом України “Про Державний бюджет України” на відповідний рік. Виплати
проводяться відповідно до затверджених кошторисів видатків на відповідний
бюджетний рік та паспортів бюджетної програми, затверджених спільним наказом
Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства фінансів
України.

Згідно з ч.5 ст.12, ч.5
ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту» позивачі мають право на отримання щорічно до 5 травня разової грошової
допомоги в розмірі: учасникам бойових дій - 5-ти мінімальних пенсій за віком,
інваліди війни: І групи - 10 мінімальних пенсій за віком, ІІ групи - 8
мінімальних пенсій за віком, ІІІ групи - 7 мінімальних пенсій за віком.

В дійсності позивачу в
2005, 2006 та 2007 роках були проведені виплати згаданої допомоги розмірі,
визначеними Законами України „Про Державний бюджет України на 2005 рік”, „Про
Державний бюджет України на 2006 рік”, „Про
Державний бюджет України на 2007 рік”
в розмірах: в 2005 р. - 250 грн., в 2006р. - 250 грн., в 2007р. - 280 грн., які
є значно меншими, ніж передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч.3 ст.2
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які
обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є
недійсними.

Згідно ст. 22 Конституції
України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Питання щодо відповідності
Конституції України положень Законів України «Про Державний бюджет України» в
частині зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій були
предметом розгляду Конституційного Суду України, згідно з рішеннями якого №
20-рп/2004 від 01.12.2004р. та № 6-рп2007 від 09.07.2007р. таке обмеження
визнано неконституційним.

За наведених обставин, суд
вважає, що вимоги позивача щодо стягнення на його користь разової щорічної
допомоги у розмірі, встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» є законним, а тому підлягає поновленню
порушене його право в межах стягнення різниці недосплаченої допомоги за 2007
рік в сумі 1770 грн.

Суд не знаходить підстав
для стягнення в користь позивача разової грошової допомоги за 2005 і 2006 роки,
оскільки ним пропущений встановлений ч.2 ст.99 КАС України річний строк на
звернення до суду, а поважних причин для його поновлення під час судового
розгляду не встановлено та клопотання з цього приводу позивачем та його
представником не заявлялось. Представники ж відповідачів в судовому засіданні
наполягали на відмові в задоволенні позову і з підстав пропуску такого строку.

Суд вважає, що обов'язок щодо забезпечення виплати
разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» покладений на Міністерство фінансів
України і Державне казначейство України, які забезпечують щороку до 10 квітня
виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики України для виплати
вказаної допомоги у розмірах, установлених законом про державний бюджет на
відповідний рік для подальшого їх перерахування місцевим органам праці та
соціального захисту населення, які в свою чергу здійснюють фізичну виплату цієї
допомоги ветеранам війни.

А тому належну позивачу
різницю недоплаченої разової грошової допомоги за 2007 рік в сумі 1770 грн.
необхідно стягнути з Державного бюджету України, розрахунково-касове
обслуговування якого здійснює Державне казначейство України.

Що ж стосується думки прокурора на пропуск позивачем
строку звернення до суду з приводу різниці недоплаченої разової грошової
допомоги за 2007 рік в сумі 1770 грн. оскільки він можливо звернувся до
Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької
обласної державної адміністрації після 30.09.2007р. то вона є безпідставною
оскільки ч.2 ст.99 КАС України встановлено річний строк на звернення до суду, з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Позивач звернувся до суду в лютому 2008 року. Крім того
лист відповідача - Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької
обласної державної адміністрації на адресу позивача з приводу невиплати
допомоги в повному обсязі датований 02.10.2007р. а.с. 9 , а тому очевидно,
що заява позивача цим відповідачем була отримана ще до жовтня 2007р. Доказів
звернення позивача до відповідача у жовтні 2007р. прокурор не надав.

Разом з тим на думку суду
позивачем та його представником не доведено факт заподіяння відповідачами йому
моральної шкоди, а тому в задоволенні цієї частини позовних вимог має бути
відмовлено.

Керуючись
ст.ст. 1, 3, 22 Конституції України, ст.ст. 2, 12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», рішенням Конституційного
Суду України № 20-рп/2004 від 01.12.2004р., рішенням Конституційного Суду
України № 6-рп2007 від 09.07.2007р., ст.ст. 11, 70, 71, 100, 159 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України в особі Державного
Казначейства України на користь ОСОБА_1 1770 грн. невиплаченої щорічної
одноразової допомоги.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити за
безпідставністю.

З постановою в повному обсязі особи, які беруть участь у
справі, зможуть ознайомитись 07 липня
2008 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги.

Заява про апеляційне оскарження або апеляційна скарга
може бути подана протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі, а
апеляційна скарга протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження до Львівського апеляційного адміністративного суду через
Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Головуючий суддя:

Судді:

Кінець форми