Справа № К-26865/06
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2008-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2008 Вищий адміністративний суд України в складі
колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Нечитайла О.М.

Пилипчук Н.Г.

Сергейчука О.А.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Закарпатської області

на постанову Господарського
суду Закарпатської області від 10.04.2006
та ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 29.06.2006

у справі №14/60

за позовом Закритого акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат»

до
Мукачівської об'єднаної
державної податкової інспекції Закарпатської області

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Закарпатської області від
10.04.2006, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного господарського
суду від 29.06.2006, позов задоволено повністю. Визнано нечинним податкове
повідомлення-рішення Мукачівської ОДПІ від 12.01.2006 №58/23-01/00274157/505
про зменшення ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» суми бюджетного відшкодування з
ПДВ на 32726 грн. та нарахування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 16363
грн.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання про скасування судових рішень та направлення справи на новий
розгляд, з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши у попередньому судовому засіданні повноту встановлення обставин
справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідачем проведено планову документальну перевірку дотримання позивачем
вимог податкового законодавства за період з 01.10.2004 по 30.09.2005, за
результатами якої складено акт №20495/23-01/00274157 від 30.12.2005.

На підставі акту перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення №58/23-01/00274157/505 від 12.01.2006,
яким позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування з ПДВ на 32726 грн. та нараховано штрафну (фінансову) санкцію у
розмірі 16363 грн.

Підпунктом 7.4.1 п.7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану
вартість» визначено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум
податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у
зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до
складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних
активів, що підлягають амортизації.

Відповідно до пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану
вартість» датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку і оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану вартість»
не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по
сплаті податку, що не підтверджені податковими
накладними.

За приписами пп.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану
вартість» право на нарахування податку та складання податкових накладних
надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку,
передбаченому ст.9 цього Закону.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податкові накладні, видані
позивачу його контрагентами - ПП
ОСОБА_1та ПП ОСОБА_2. за операціями з придбання у них лісоматеріалів, складені
з дотриманням приписів пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість» та включені позивачем до книги обліку придбання товарів
(робіт, послуг) у відповідних періодах.

Враховуючи
викладене, судова колегія вважає висновки судів попередніх інстанцій про
правомірне віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість за
господарськими операціями по придбанню товарів у ПП ОСОБА_1та ПП ОСОБА_2.,
правильними.

Доводи касаційної скарги не беруться до уваги, оскільки вони не
спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, зазначивши, що контрагенти позивача є суб'єктами
підприємницької діяльності з ознаками фіктивності, далі вказує, що за
результатами проведених зустрічних перевірок по ланцюгу постачання до виробника
або імпортера не встановлено сплату відповідних сум податку на додану вартість
до Державного бюджету України.

Згідно ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної
шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при
здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету,
то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена
обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на
відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі
передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі
документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Крім того, відповідач посилається на порушення позивачем приписів пп.7.7.5
п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» в результаті чого
зменшено суму відшкодування ПДВ, у той час як зазначеною нормою встановлено
порядок проведення податковим органом перевірки заявлених платником до
відшкодування у декларації сум ПДВ.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суди першої та апеляційної
інстанції, повно та правильно встановивши обставини справи, дали їм належну
оцінку з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для
задоволення касаційної скарги та скасування судових рішень немає.

Керуючись ст. ст. 220, 221-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції
Закарпатської області відхилити.

Постанову Господарського
суду Закарпатської області від 10.04.2006
та ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від
29.06.2006 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з
моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України за
винятковими обставинами протягом одного місяця з дня відкриття таких обставин.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
О.М.Нечитайло

Н.Г.Пилипчук

О.А.Сергейчук

О.І.Степашко