Справа № К-8329/07
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2008-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА

07 лютого 2008 р. Справа
№ 11/347-О-А-05

к/с № К-20208/06

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

Головуючий:

Нечитайло О.М.

Судді:

Брайко А.І

Карась О.В.

Ланченко Л.В.

Пилипчук Н.Г.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу

Приватного підприємця ОСОБА_1

на постанову

Господарського суду Херсонської області

від

22.11.2005 року

та ухвалу

Запорізького апеляційного господарського суду

від

07.04.2006 року

у справі

№ 11/347-О-А-05

за позовом

Приватного підприємця ОСОБА_1

до

Державної податкової інспекції у Білозерському районі
Херсонської області

про

визнання незаконним акту перевірки, дій контролюючого
органу, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та стягнення
моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ПП
ОСОБА_1) звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою
до Державної податкової інспекції у Білозерському районі Херсонської області
(далі - відповідач, ДПІ у Білозерському районі) про визнання незаконним акту
перевірки, дій контролюючого органу, рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач
збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача також моральну шкоду в
сумі 10 339,00 грн.

Постановою господарського суду Херсонської області (суддя
Чернявський В.В.) від 22.11.2005 року, яка залишена без змін ухвалою
Запорізького апеляційного господарського суду (судова колегія у складі:
головуючий суддя Антонік С.Г., судді: Юхименко О.В., Коробка Н.Д.) від
07.04.2006 року у справі № 11/347-О-А-05 в позові відмовлено.

Вказані судові
рішення обґрунтовані тим, що у зв'язку із здійсненням позивачем роздрібної
торгівлі алкогольними напоями без ліцензії та за цінами нижчими від
встановлених мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої, ним порушено Закон
України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних та тютюнових виробів”.

Не
погоджуючись із такими судовими рішеннями, ПП ОСОБА_1 звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою в якій просить скасувати постанову господарського
суду Херсонської області від 22.11.2005 року та ухвалу Запорізького
апеляційного господарського суду від 07.04.2006 року у справі № 11/347-О-А-05,
та направити справу на новий розгляд.

Зазначена касаційна скарга обґрунтована тим, що судами
попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, а
саме, ст. 62 Конституції України, ст.ст. 8, 9, 26, 160 Кодексу
адміністративного судочинства України. Так, суди не взяли до уваги, що
відповідачем не доведено об'єктивну сторону складу правопорушення.

ДПІ у Білозерському районі письмових заперечень на
касаційну скаргу ПП ОСОБА_1 не надала.

Відповідно до ч. 1 та. ч. 2 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у
межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено наступне:

Згідно плану-графіку контрольно-перевірочної роботи в
сфері готівкового обігу на лютий 2005 р., затвердженого начальником
Голопристанської міжрайонної Державної податкової інспекції, на підставі
посвідчень №№ 308, 309, 310 від 01.02.2005 р., помічником оперуповноваженого
відділу податкової міліції Голопристанської МДПІ Черевко В.В.,
оперуповноваженим відділу податкової міліції Голопристанської МДПІ Дідух М.М.,
та старшим державним податковим ревізором-інспектором Щербиною І.В. проведено
перевірку щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності, а
саме, було перевірено кіоск, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_1.

В ході зазначеної перевірки встановлено здійснення
позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями без ліцензії та за цінами
нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої, чим
порушено п. 1, 2 ст. 3 Закону України “Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”,
Закон України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних та тютюнових виробів” та Постанова Кабінету
Міністрів України “Про запровадження мінімальних цін на вітчизняні та імпортні
алкогольні напої”.

За результатами перевірки Голопристанською МДПІ складено
акт від 09.02.2005 року №
211100048/0023, на підставі якого 10.02.2005 року прийнято рішення про
застосування фінансових санкцій № /0, яким, згідно ч. 2 ст. 17 Закону
України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних та тютюнових виробів”, до позивача
застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 грн. та 1
000,00 грн.

За наслідками адміністративного оскарження скарга ПП
ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення про застосування штрафних санкцій -
без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, перевіривши правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної
оцінки обставин справи, приходить до висновку про відсутність підстав для
задоволення касаційної скарги, а саме.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП ОСОБА_1
реалізовував горілку міцністю 40% ємністю 0,5 л за ціною 5,00 грн., в той час
як мінімальні роздрібна ціна на таку пляшку становить 6,24 грн.

Відповідно до вимог статті 15 Закону України “Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” від 19.12.1995 року №
481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може
здійснюватися суб'єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, у тому
числі її виробниками, за наявності у них ліцензій.

Матеріали справи не містять належним чином засвідченої
копії наданої ПП ОСОБА_1 ліцензії на здіснення роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та тютюновими виробами.

Поняття “мінімальні роздрібні ціни” на коньяк, алкогольні
напої, виготовлені за коньячною технологією, горілку та лікеро-горілчані вироби
наведено в статті 1 Закону № 481/95-ВР,у відповідній редакції, згідно якої це
ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю
продукцію та торговельної надбавки.

Розміри мінімальних цін на вітчизняні та імпортні
алкогольні напої, що реалізуються в Україні підприємствами оптової і роздрібної
торгівлі, громадського харчування, підприємствами - виробниками незалежно від
форми власності та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності,
було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 червня 2001 р. №
700., яка була чинною на час перевірки - 09.02.2005 року, та згідно якої мінімальна
роздрібна ціна на 1 л 100-відсоткового спирту становила 31,22 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних та тютюнових виробів», до суб'єктів підприємницької діяльності
застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, в розмірі 100
відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних
оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 1 000 гривень, у разі, оптової
або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, виготовленими за
коньячною технологією, горілкою та лікеро-горілчаними виробами за цінами,
нижчими від встановлених мінімальних оптововідпускних або роздрібних цін на
коньяк, алкогольні напої, виготовлені за коньячною технологією, горілку та
лікеро-горілчані вироби та в розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії
товару, але не менше 1 700 гривень у разі оптової (включаючи імпорт та експорт)
і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій.

Заперечення зацікавлених осіб - приватного підприємця
ОСОБА_1 та особи, якій він довірив здійснення торгівлі у кіоску - ОСОБА_2,
спростовуються поясненнями гр. ОСОБА_3та актом перевірки.

Інших належних та допустимих доказів, в розумінні ст. 70
КАС України, на спростування викладеного в акті перевірки, ПП ОСОБА_1 не надав.

Отже, відповідачем правомірно, згідно норм чинного
законодавства, застосовано до позивача фінансові санкції у вигляді штрафу в
розмірі 1 000,00 грн. за реалізацію алкогольних напоїв за цінами нижчими від
встановлених мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої та 1 700,00 грн. за
роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії.

Суди попередніх інстанцій також вірно зауважили, що,
оскільки застосовані штрафи не є податковими, то за несплату такого штрафу не
можуть застосовуватись норми Закону України “Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, що однак
не є підставою для визнання нечинним правильного по суті спірного рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною
другою цієї статті, приймаються органом, який видав ліцензію на право
виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і
тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції
визначеної законами України.

Відповідно до п. 1.2 Наказу ДПА у Херсонській області № 3
від 13.01.2006 р. “Про реорганізацію органів державної податкової служби на
2006 р.”, з 1 квітня 2006 р. реорганізовано Голопристанську міжрайонну Державну
податкову інспекцію Херсонської області, на її базі створено ДПІ у
Білозерському районі, ДПІ у Голопристанському районі та ДПІ у Цюрупинському
районі Херсонської області, які, згідно п. 2 вказаного Наказу, є
правонаступникам реорганізованих ДПІ.

Таким чином, ДПІ у Білозерському районі є належним
відповідачем у даній справі.

Щодо правомірності дій працівників податкового органу, то
суду попередніх інстанцій, дійшли вірного висновку щодо відсутності порушень в
їх діях, виходячи із положень ст.ст. 15, 16 Закону України “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг” , ст. 16 Закону України “Про державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних та тютюнових
виробів” та ст. 11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” у
відповідній редакції.

За таких обставин, оскільки суди першої та апеляційної
інстанцій не встановили протиправності поведінки працівників органу державної
податкової служби, підстав вважати незаконним акт перевірки, недійсним рішення
контролюючого органу, то вони дійшли вірного висновку про відсутність правових
обгрунтувань для стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача,
оскільки з аналізу ст. 1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода підлягає
відшкодуванню виключно, якщо вона заподіяна фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Слід звернути увагу, що акт перевірки щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у сері готівкового та безготівкового обігу
суб'єктами підприємницької діяльності від 09.02.2005 року № 211100048/0023 також відповідає нормам
чинного законодавства.

Крім того, відповідно до п. 1 ст. 17 КАС України,
компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому
числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання
та виконання адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених законом; спори щодо правовідносин,
пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Оскільки акт перевірки податкового органу не є
нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії, то він не може
бути предметом адміністративного спору.

Не встановивши протиправність у поведінці працівників
органу державної податкової служби, підстав вважати незаконним акт перевірки,
недійсним рішення контролюючого органу, суд не вбачає, відповідно, і підстав
для стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача, оскільки
правомірними діями та рішенням моральної шкоди не заподіяно. Статтею 1167 ЦК
України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка
її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених законами.
Неправомірності оспорюваних дій та рішення як необхідного елементу для вимог
про відшкодування моральної шкоди судом не встановлено.

За таких обставин, місцевий господарський суд та суд
апеляційної інстанції дійшли вірного висновку щодо недоведеності позовних вимог
ПП ОСОБА_1 та правомірності застосування до нього фінансових санкцій у вигляді
штрафу.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України підтверджує, що при прийнятті спірних судових
рішень у справі № 11/347-О-А-05 господарський суд Херсонської області та
Запорізький апеляційний господарський суд дійшли вичерпних юридичних висновків
щодо встановлених обставин справи і правильно застосували до спірних
правовідносин сторін норми матеріального права.

За таких обставин, касаційна скарга ПП ОСОБА_1 підлягає
залишенню без задоволення, а постанова господарського суду Херсонської області
від 22.11.2005 року та ухвала Запорізького апеляційного господарського суду від
07.04.2006 року у справі № 11/347-О-А-05 -
без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 2211
223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1 на
постанову господарського суду Херсонської області від 22.11.2005 року та ухвалу
Запорізького апеляційного господарського суду від 07.04.2006 року у справі №
11/347-О-А-05 залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Херсонської області від
22.11.2005 року та ухвалу Запорізького апеляційного господарського суду від
31.10.2005 року у справі № 11/347-О-А-05 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не
може бути оскаржена, крім випадків, встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Головуючий
суддя:
О.М. Нечитайло

Судді:
А.І. Брайко

О.В.
Карась

Л.В. Ланченко

Н.Г.
Пилипчук

З
оригіналом вірно

Відповідальний
секретар В.Б. Ликова