Справа № 22-а-8173/08
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2008-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий 1-ї інст. Курилець А.Р. Рядок статзвіту № 49
районний суд м. Львова, № 2а-64/08 Справа № 22-а-8173/08
Доповідач: Заверуха О.Б.
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 вересня 2008 року м. Львів

Колегія судців
Львівського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого Заверухи О.Б., суддів: Олендера І.Я., Носа С.П., при секретарі
Петлеваній Н.А.

з участю осіб, які беруть участь в
справі:

представника позивача ОСОБА_3., довіреність № 493 від
08.02.2007 року.

представника відповідача -
Водолазського Д.Д., довіреність № 26/14 від 08.01.2008 року.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівського міського центру зайнятості на постанову Галицького районного суду
міста Львова від 11 березня 2008 року по адміністративній справі №2а-64/08 за
позовом ОСОБА_1 до Львівського міського
центру зайнятості, третя особа ОСОБА_2 про зобов»язання зняти з
реєстрації трудовий договір, -

встановила:

ОСОБА_1. звернулася в суд з адміністративним позовом до Львівського міського центру зайнятості, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_2. про зобов»язання зняти з реєстрації трудовий договір.

В обгрунтування
позовних вимог, зазначає про те, що 01.03.2006 року між нею та громадянином
ОСОБА_2було укладено трудовий договір, згідно
з яким ОСОБА_2. був прийнятий на посаду продавця. Вказаний трудовий договір був зареєстрований 03.03.2006 року
відповідачем за № 145. У зв»язку з відсутністю
ОСОБА_2. на робочому місці з 10.10.2006 року наказом № 1 від 11.10.2006 року було створено комісію для
встановлення причини неявки працівника на
роботу. Зазначеною комісією було встановлено, що ОСОБА_2. був відсутній на роботі
без поважних причин, тобто ним допущено прогул. Наказом № 2 від 30.11.2006 року ОСОБА_2. було звільнено з роботи згідно з п. 4
ст. 40 КЗпП України за вчинений
прогул. Листом від 30.11.2006 року ОСОБА_1. звернулась до відповідача

1

з повідомленням про розірвання
трудового договору і просила зняти його з реєстрації відповідно до п. 6 Порядку реєстрації трудового договору між
працівником і фізичною особою, затвердженого наказом Міністерства праці
та соціальної політики України від 08.06.2001
року №260. Однак відповідач відмовив у знятті з реєстрації вказаного трудового
договору. Оскільки ОСОБА_1. вважає, що такі дії відповідача суперечать п. 7 наведеного вище Порядку, просить зобов»язати
Львівський міський центр зайнятості
зняти з реєстрації трудовий договір від 01 березня 2006 року, укладений між нею
та ОСОБА_2., який зареєстрований Галицьким районним центром зайнятості м. Львова 03.03.2006 року за № 145.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 11 березня 2008 року
задоволено позовну заяву ОСОБА_1. до Львівського міського центру зайнятості про зобов»язання зняти з реєстрації трудовий договір від
01 березня 2006 року, укладений між ОСОБА_1та ОСОБА_2 , який зареєстрований Галицьким районним центром
зайнятості м. Львова 03.03.2006 року за №145.

Вказана постанова мотивована тим, що згідно п. 6 Порядку реєстрації
трудового договору між працівником і фізичною
особою, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08.06.2001 року, у разі
закінчення строку трудового договору або
припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис
про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України,
про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір. Відповідно до п. 7 Порядку, відповідальна
особа центру зайнятості протягом трьох днів повинна зняти
трудовий договір з реєстрації, про що робиться відмітка у книзі реєстрації трудових
договорів.

Згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення
строку його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним органом у зв»язку з прогулом без поважних
причин. Оскільки трудовий договір між ОСОБА_1. та ОСОБА_2. розірвані на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, з
ініціативи власника, а не за угодою сторін,
наказ про звільнення ОСОБА_2. не оскаржено, підстав для відмови у знятті трудового
договору з реєстрації немає.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Львівський міський центр зайнятості
подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду в
якій просить її скасувати та постановити нову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що зняття з реєстрації трудового договору можливе лише у разі з»явлення сторін трудового договору
до центру зайнятості, який проводив реєстрацію. Також апелянт зазначає, що факт
розірвання трудового договору та зняття його
з реєстрації, як і факт укладення та реєстрації підтверджується підписами сторін та печаткою центру зайнятості і
на бланках самого договору, що вважає неможливим у випадку звернення
ОСОБА_1. до служби зайнятості.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав,
покликався на викладені в ній обставини, просив постанову скасувати та прийняти
нову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача апеляційну скаргу заперечив, вважає оскаржувану
постанову законною та обгрунтованою, просить залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду.
пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.03.2006 року між ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_2було укладено трудовий договір.
Вказаний трудовий договір був зареєстрований 03.03.2006 року відповідачем за №
145. Відповідно до наказу № 2 від 30.11.2006 року ОСОБА_2. було
звільнено з роботи згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України за вчинений прогул. Листом
від 30.11.2006 року позивач звернулась до відповідача з повідомленням про
розірвання трудового договору і просила
зняти його з реєстрації відповідно до п. 6 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і
фізичною особою, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної
політики України від 8.06.2001 року №260.

У відповідності до п. 6, п. 7 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого Наказом Міністерства
праці та соціальної політики України № 260
від 08.06.2001 року та з врахуванням вищенаведеного,
колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до законного та обгрунтованого висновку про наявність правових підстав
для зняття з реєстрації трудового договору. Норми зазначеного Порядку не
передбачають прямого обов»язку обох сторін
з»явитись у державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір
для зняття останнього з реєстрації.

Колегія судців погоджується також з мотивами суду першої інстанції про те,
що згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом
у зв»язку з прогулом без поважних
причин. Оскільки трудовий договір між ОСОБА_1. та ОСОБА_2. розірвані на
підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, з ініціативи власника, а не за угодою сторін, наказ про звільнення ОСОБА_2. не оскаржено,
підстав для відмови у знятті трудового договору з реєстрації немає.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що зняття з реєстрації
трудового договору можливе лише у разі
з»явлення сторін трудового договору до центру зайнятості, який
проводив реєстрацію не беруться до уваги, оскільки трудовий договір розірвано без згоди працівника за ініціативи
власника, що узгоджується з п. 4 ст. 40 КЗпП України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи,
ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому
підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Львівського міського центру зайнятості
на постанову Галицького районного суду міста Львова від 11 березня
2008 року по адміністративній справі
№2а-64/08 за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського центру зайнятості, третя особа ОСОБА_2 , про
зобов»язання зняти з реєстрації трудовий договір залишити без
задоволення, а постанову Галицького районного
суду міста Львова від 11 березня 2008 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному
обсязі відповідно до ч.З ст. 160 КАС
України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:

С.П. Нос

І.Я. Олендер