Справа № 22-а-9932/08
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Золотарьов І.Л.
Суддя-доповідач -
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

23 вересня 2008 року м.
Донецьк

справа № 22-а-9932/08

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Колеснік Г.А.,
Ястребової Л.В.

при секретарі

Агейченковій К.О.

розглянувши у відкритому апеляційну
скаргу

судовому засіданні Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської
ради Луганської області

на постанову

Первомайського міського суду Луганської області

від

22 липня 2008 року

у адміністративній справі

№2-а-94/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Первомайської міської ради Луганської області

про

визнання дій незаконними та зобов'язання перерахувати та доплатити щорічну разову
грошову допомогу, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2008 позивач звернувся до суду з позовом, до відповідачів, в якому
просив визнати протиправними дії УПСЗН Первомайської міської ради Луганської
області щодо відмови у виплаті йому щорічної разової грошової допомоги як
інваліду війти за 2007 рік у розмірах, що визначені ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зобов'язати
відповідача здійснити виплати щорічної разової грошової допомоги, як інваліду
війни 2 групи у розмірі, що визначений ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2007 рік у розмірі 2888
грн.

В обґрунтування позову позивач
зазначає, що він є інвалідом війни 2 групи та у відповідності до ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право
на щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком.

Постановою Первомайського міського суду Луганської області від 22 липня
2008 року у позов було задоволено.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є інвалідом
війни 2 групи та відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання разової
грошової допомоги до 5 травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

З урахуванням фактично отриманих позивачем сум допомоги до 5 травня, суд
дійшов висновку, що дії управління праці щодо виплати позивачу разової щорічної
грошової допомоги до 5 травня у неналежному розмірі є неправомірними та стягнув з Управління праці та
соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області на користь позивача недоплачену суму щорічної грошової допомоги до 5
травня, як інваліду війни 2 групи за 2007 рік у розмірі 2888 грн.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права, а саме, управління зазначило, що виплати були
здійсненні правомірно, виходячи із розмірів визначених Законами України про
Державний бюджет України на відповідний рік.

Особи, які беруть участь у справі до суду за викликом не прибули.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу
необґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін, з
наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив,
що ОСОБА_1 є інвалідом війни 2 групи, у зв'язку з чим та відповідно до вимог
ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" має право на отримання одноразової грошової допомоги до 9 травня
(яка повинна виплачуватися до 5 травня) в розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком.

Відповідно до ст. 28
Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в
редакції Закону Про внесення змін до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 23.12.2004р. №
2291-IV, мінімальний розмір пенсії за
віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму
для осіб, які
втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ст. 2 ч.1 Закону України "Про прожитковий
мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-14, прожитковий мінімум
застосовується для встановлення розмірів
мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за
віком.

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік», мінімальна
пенсія за віком станом на 01.04.2007 року встановлена в розмірі 406 грн.

Фактично позивач отримав від Управління праці грошову
допомогу до п'ятого травня у 2007 році - 360 грн. При цьому відповідач
керувався положенням ст.29 Закону
України "Про державний бюджет України на 2007 рік".

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р.
за № 6-рп ст. 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якою встановлювався розмір щорічної разової
допомоги до 05 травня у розмірах менших, ніж передбачено Законом,
визнано такою, що не відповідає Конституції України.

Відповідно до ст. 3
Конституції України «Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою
діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним
обов'язком держави».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
України.

Крім того, ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України передбачено, що
«Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при
прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод».

Враховуючи, що позивачу сплачена щорічна грошова допомога
до 5 травня за 2007 рік у розмірі меншому, ніж передбачено Законом України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції обґрунтовано визнав дії відповідача неправомірними та
стягнув з управління праці на
користь позивача недоплачену суму щорічної
грошової допомоги до 5 травня, як інваліду війни 2 групи за 2007 рік у розмірі 2888 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і підстав для
задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Первомайської міської ради Луганської області на постанову Первомайського
міського суду Луганської області від 22
липня 2008 року у справі №2-а-94/08 за позовом ОСОБА_1 Управління праці та
соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області
«про визнання дій незаконними та зобов'язання
перерахувати та доплатити щорічну разову грошову допомогу» - залишити
без задоволення, а постанову суду без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця
після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: