Справа № 6/79
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2008-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м.
Київ

08.05.2008 р.
№ 6/79

Державна податкова інспекція у Печерському
районі м.Києва

до

ОСОБА_1

про

стягнення податкового боргу ,

Представники:

від
позивача: Ткачук
С.С. (довіреність від 11.06.2007 р.
№ 7947/9/10-209)

від
відповідача: не з»явилися

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України
в судовому засіданні 08.05.2008 р. проголошено вступну та резолютивну частини
постанови.

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

До
Окружного адміністративного суду м. Києва звернулася Державна податкова
інспекція Печерському районі м. Києва з позовом до суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1про
стягнення податкового боргу у
розмірі 1307,53 грн.

В
обґрунтування позову представник позивача зазначав, що СПД -фізична особа
ОСОБА_1. має заборгованість перед бюджетом, яка виникла в результаті несплати
фіксованої суми єдиного податку за період з травня 2006 р. по жовтень 2006 р.
на загальну суму 1307,53 грн.,
відповідач суму боргу не сплатив.

Відповідач
в судове засідання не з»явивися, заперечень на позовну заяву не надав. Про
дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Розглянувши
подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників,
всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1зареєстрований
Печерською районною державною адміністрацією м. Києва 04.03.2002р. свідоцтво
НОМЕР_1 за місцем проживання: АДРЕСА_1 ідентифікаційний код суб'єкта підприємницької
діяльності в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів НОМЕР_2.

Відповідач
взятий на облік Державною податковою інспекцією у Печерському районі м. Києва,
як платник податків 28.03.2002 року за НОМЕР_3.

ОСОБА_1була
подана заява про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку і
звітності № 2985 від 13.12.2005 року, на підставі чого з 01.01.2006 року
перейшов на спрощену систему оподаткування, (місце здійснення підприємницької
діяльності - м. Київ).

Відповідно
до п.4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування , обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва»від 03.07.1998 № 727/ 98 року та п.2
Наказу ДПА України "Про затвердження Свідоцтва про сплату єдиного податку
та Порядку його видачі " від 29.10.1999 року № 599 ДПІ у Печерському
районі видано ОСОБА_1 свідоцтво про сплату єдиного податку яке було продовжене
від 26.12.2005 р. серія НОМЕР_4 запис №
2893 для здійснення підприємницької діяльності на 2006 р.).

Згідно
абзацу 2 п.2 Указу Президента № 727/98, ставка єдиного податку для суб'єктів
малого підприємництва встановлюється місцевими радами за місцем їх державної
реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та
більше 200 гривень на місяць.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в заяві про право
застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності відповідач
ОСОБА_1вказав вид діяльності - оптова-роздрібна торгівля.

Рішенням
сесії Печерської районної у м. Києві ради від 10.01.2002 року № 11 встановлені
ставки єдиного податку для фізичних осіб, які займаються підприємницькою
діяльності без створення юридичної особи по видам діяльності . Згідно цього
рішення ставка за оптово-роздрібну торгівлю становить 300,00 грн.

Відповідно
до абзацу 6 п.2 Указу Президента суб'єкт підприємницької діяльності-фізична
особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на
окремий рахунок відділень Державного казначейства України, ознайомлення з даним
положенням міститься в п.5 заяви про право застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності № 3098 від 31.07.02р

Згідно
даних картки особового рахунку суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1не сплатив єдиний податок за травень - жовтень 2006 року на
загальну суму 1307,53 грн.

Враховуючи
вищезазначене суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа
ОСОБА_1займався підприємницькою діяльністю з 01.01.2006 р. по 31.11.2006 р., а
єдиний податок був сплачений лише за чотири місяці.

Згідно
ст.16 Закону України № 2181-ІІІ від 21.12.2000 р., після закінчення
встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання на суму
податкового боргу нараховується пеня із розрахунку 120 відсотків річних
облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого
податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того,
яка з величин є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.
Нарахування пені закінчується у день прийняття банком, обслуговуючим платника
податків, платіжного доручення на сплату суми податкового боргу.

Відповідно
до п.п.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України №
2181-ІІІ, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового
зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику
податків податкові вимоги.

На
вимогу абзацу першого п. п. 6.2.3. та абзацу другого п. 6.2.4. п. 6.2. ст. 6
Закону України № 2181-ІІІ, з моменту виникнення податкового боргу фізичній
особі була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення
поштового відправлення № 2926405 за місцем проживання (АДРЕСА_1 ), перша
податкова вимога №1/2469 від 24.05.2006р. на суму 95,54 грн. була отримана
особисто 20.05.2006р.

Сума
податкового боргу не була погашена. Перша податкова вимога відповідачем не
оскаржувалась в адміністративному та в судовому порядку.

Якщо
у платника податків, якому надіслано першу податкову вимогу, виникає новий
податковий борг, друга податкова вимога має містити суму консолідованого боргу.

Згідно
абзацу б) п.п. 6.2.3. п.6.2 ст.6 Закону України №2181-ІІІ, друга податкова
вимога надсилається не раніше тридцятого календарного дня від дня вручення,
першої податкової вимоги. Таким чином, друга податкова вимога № 2/3190 від
07.07.2006р. на суму 388,77 грн. була направлена рекомендованим листом з
повідомленням про вручення поштового відправлення №3166625 за місцем проживання
(м. Київ, вул. Московська 17/2 кв. 100), була повернута в зв'язку із
закінченням терміну зберігання 28.08.06р.

Сума
податкового боргу не була погашена, податкові вимоги відповідачем в
адміністративному та судовому порядку не оскаржувалися.

Згідно
п.п.2.3.1. п.2.3. ст.2 Закону передбачено, що органами, уповноваженими
здійснювати заходи з погашення податкового боргу є виключно податкові органи та
державні виконавці у межах їх компетенції.

Станом
на 14.06.2007р. сума консолідованого податкового боргу відповідача перед
бюджетом становить 1307,53 грн.

П.п.
3.1.1. п. 3.1. ст. З Закону України № 2181 -III передбачено, що активи платника
податків можуть бути примусово стягнуті в рахунок погашення його податкового
боргу виключно за рішенням суду. Відповідно, узгоджена сума податкового
зобов'язання, яка не була сплачена платником податків у визначені строки,
вважається сумою податкового боргу (з урахуванням штрафних санкцій) платника
податків і може бути примусово стягнута за рахунок активів платника в судовому
порядку.

Підпунктом
2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону України № 2181-ІІІ передбачено, що органами,
уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу, є виключно
податкові органи та державні виконавці у межах їх компетенції.

Відповідно
до ст. 238 Господарською кодексу України (ГК України), за порушення
встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до
суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого самоврядування
адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або
майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види
адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування
визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.
Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Згідно
з ч. 1 ст. 239 Господарського кодексу України, органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, як визначено ст. 239 ГК України, відповідно до своїх
повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів
господарювання зокрема такі адміністративно-господарські санкції як
адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов'язкових платежів).

Статтею
241 ГК України встановлено, що адміністративно-господарський штраф - це грошова
сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі
порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Перелік
порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок
його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини,
в яких допущено правопорушення.

Адміністративно-господарський
штраф може застосовуватися у визначених законом випадках одночасно з іншими
адміністративно-господарськими санкціями, передбаченими статтею 239 цього
Кодексу.

Також
ч. 1 ст. 242 ГК України встановлено, що у разі порушення суб'єктом
господарювання встановлених правил обліку або звітності щодо сплати зборів
(обов'язкових платежів) або їх несплати чи неповної сплати сума, яку належить
сплатити, стягується до відповідного бюджету. Крім того, з суб'єкта
господарювання у визначених законом випадках може бути стягнуто штраф у розмірі
до п'ятдесяти відсотків належної до сплати суми збору (обов'язкового платежу).

Враховуючи,
що обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що в позовній заяві
наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, які свідчать про
обґрунтованість позовних вимог. Докази, подані позивачем підтверджують обставини, на які позивач
посилається на їх обґрунтування.

При
цьому відповідно до ст. 250 ГК України, адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня
виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим
суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської
діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно
до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи
по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи
відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення
адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними
рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його
положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із
зазначенням способу його здійснення.

Враховуючи
вищенаведене, суд дійшов висновку, що з урахуванням положень зазначеної статті
необхідно позов задовольнити повністю, оскільки у позивача наявні докази
існування боргу у відповідача, в зв'язку
з несплатою ним податкового зобов'язання по податку на додану вартість.

Відповідно
до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72 цього кодексу. Суд прийшов до висновку задовольнити позовні вимоги позивача в
повному обсязі та стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1 борг в розмірі 1307,53 грн.

Враховуючи
викладене, та керуючись ст. ст. 69, 71, 94, 97, 112, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва,
-

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ,
р/р НОМЕР_6 в Солом'янському відділенні № 5445 СБУ МФО 320326) 1307,53 грн.
(одну тисячу триста сім грн..) боргу по сплаті єдиного податку.

Постанова
відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова
суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження постанови суду та апеляційної скарги. Заява про
апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти
днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються
Київському апеляційному адміністративному суду через Окружний адміністративний
суд міста Києва.

Суддя
Добрянська Я.І.