Справа № 22а-6480/2008
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2008-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 6480/08
суддя у 1-ій інстанції -
Категорія статобліку-48
Попович С.М.(справа №
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2008 року м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого
- Нагорної Л.М. (доповідач),

суддів
- Поплавського В.Ю., Уханенка С.А.

при секретарі
- Фірсік Д.Ю.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради
Кіровоградської області

на постанову
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 квітня
2008 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1до Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської
області про стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и
л а :

У лютому 2008
року ОСОБА_1. звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці
та соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської
області про стягнення недоплачених
коштів на оздоровлення за період з 2000 року по 2007 рік в сумі 7680,50 грн. Посилався на те, що він є
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом
третьої групи, у зв'язку з чим користується всіма правами та пільгами, передбаченими
діючим законодавством для цієї категорії осіб, а тому, відповідно до ст. 48 ЗУ
«Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ, йому передбачені
щорічні виплати на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.
Проте, відповідачем, всупереч вимогам Конституції України та Закону України
№796-ХІІ, було виплачено на користь позивача, значно занижені суми компенсації
на оздоровлення без врахування встановленого на території України розміру
мінімальної заробітної плати починаючи з 2000 року та по 2007 рік, включно.

Відповідач позов
не визнавав, посилався на те, що вони
виплачували зазначені кошти в межах бюджетних асигнувань, видатки
встановлювались виключно законами про Державний бюджет на відповідні роки,
допомога позивачу виплачуваль в розмірах, передбачених цими законами, тобто,
вони діяли в межах своїх повноважень і не могли виходити за межу бюджетних
призначень.

Постановою
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 квітня
2008 року позовні вимоги ОСОБА_1. задоволені частково, а саме: на його користь
з відповідача стягнуто недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за
2000-2005 роки та 2007 рік в розмірі 6700,50 грн., за 2006 рік -відмовлено.

Не погодившись з
постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати
постанову районного суду, оскільки вона винесена з порушенням норм
матеріального права та ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог. Обґрунтовував свої вимоги тим, що, виходячи із
існуючих фінансових можливостей, держава гарантує виплату зазначеної допомоги
на оздоровлення в розмірі, встановленому у Постанові КМУ № 562 від 12.07.2005
року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» і, оскільки, УПСЗН є розпорядником
бюджетних коштів і діє в межах наданих йому бюджетних асигнувань, то не може
виходити за межі бюджетних призначень, визначених Державним бюджетом України.

Перевіривши
матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом
встановлено та матеріалами справи підтверджено, що, відповідно до посвідчень
серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2, ОСОБА_1. є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом третьої групи (а.с.2-3) і
за період з 2000 року до 2007 року допомога на оздоровлення виплачувалась йому на
підставі Постанови КМУ № 836 , а не ст..
48 Закону № 796-ХIІ .

Суд вірно зазначив, що, виходячи із загальних засад пріоритетності законів
над урядовими нормативно-правовими актами, при вирішенні даного спору необхідно
застосовувати саме норми Закону, а не постанови Кабінету Міністрів України.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України
, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону №796-ХІІ
, щорічна допомога учасникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, які є інвалідам третьої групи, виплачується у
розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент
виплати (аб.7 ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХIІ ).

Так, згідно ст. 1 ЗУ
"Про встановлення розміру мiнiмальної заробітної плати на 2000 рік"
розмір мiнiмальної заробітної плати встановлено з 1 квітня 2000 року - 90
гривень, з 1 липня 2000 року - 118
гривень на місяць.

Статтею 1 Закону України "Про встановлення
мінімальної заробітної плати на 2002 рік" від 13.12.2001 р. № 2896-III розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2002 року у розмірі 140
гривень на місяць, а з 1 липня 2002 року - 165 гривень на місяць.

Відповідно до ст. 89
Закону України "Про Держаний бюджет України на 2004 рік"
розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2004 року - 205
грн., а 1 вересня 2004 року - 237 гривень на
місяць.

Відповідно до ст. 83 Закону України "Про Держаний
бюджет України на 2005'' розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1
січня 2005 року у розмірі 262 гривні на місяць, з 1 квітня 2005 року - 290
гривень на місяць, з 1 липня 2005 року - 310 гривень на місяць, з 1 вересня
2005 року - 332 гривні.

Зі змісту вимог
законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 2000 -
2005 роки, законів України про державний бюджет України на 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005 роки не
вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей
застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації
норми статті 48 Закону № 796-ІІ, на що вірно в своєму рішенні вказував суд
першої інстанції.

Крім того, що стосується
вимоги позивача в частині виплати коштів
на оздоровлення за 2006 рік, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що, оскільки дію аб.
2 ч. 4 ст. 48 Закону №796-ІІ було зупинено на 2006 рік в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати
згідно із Законом України "Про Держаний бюджет України на 2006', цей закон
не визнано неконституційним, він є чинним, тому при вирішенні питання необхідно
враховувати його положення і таким чином нема правових підстав для стягнення
матеріальної допомоги за цей рік з урахуванням розміру мінімальної зарплати.

Щодо положень Закону України "Про
Держаний бюджет України на 2007 рік", якими було зупинено в 2007 році дію
ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то в цьому випадку суд першої
інстанції вірно застосував висновки рішення Конституційного суду України від 09
липня 2007 року, яким вищезазначені положення Закону України "Про Держаний
бюджет України на 2007 рік" були визнані неконституційними та нечинними.

За таких обставин та з урахуванням вимог
статті 48 Закону №796-ІІ, суд першої інстанції дійшов вірного висновку
про те, що Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради повинно виплатити
ОСОБА_1. щорічну допомогу на оздоровлення за 2000 - 2005 та 2007 роки виходячи із суми мінімальної заробітної плати,
встановленої на момент виплати та правильно визначив суму заборгованості у
розмірі 6700, 50 грн., врахувавши при цьому розмір мінімальної заробітної
плати, згідно Законів про Державний бюджет України на відповідний рік, та суми
виплат щорічної допомоги на оздоровлення, які були здійсненні відповідачем на
користь позивача протягом 2000-2005 та 2007 років.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують
та зводяться до намагань обґрунтувати порушення прав позивача відсутністю
належних коштів для виконання вимог Закону№796-ІІ та рішення Конституційного
Суду України, що не може бути прийнято до уваги колегією суддів, оскільки Закон
№796-ІІ не містить у собі положень про обмеження виплати такої допомоги в
залежності від того, чи передбачені видатки з державного бюджету на проведення
відповідних виплат чи ні.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити,
що оскільки апелянт не ставив питання про застосування положень статей 99,100
КАС України, то і суд не вдається в обговорення необхідності застосування
строків звернення з адміністративним позовом. Більш того, питання виплати
щорічної допомоги на оздоровлення повністю врегульоване Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яким не передбачено ніяких обмежень щодо строків виплати такої
допомоги, а виходячи з принципу аналогії закону, до даних правовідносин можливо
застосувати положення частини 2 статті 87 Закону України « Про пенсійне забезпечення», відповідно до якого суми пенсії, не одержані
своєчасно з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, виплачуються за
минулий час без обмежень будь-яким строком.

Відповідно
до ст.200 КАС України , суд апеляційної
інстанції за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову
суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198
, ст. 200 , 205
, 206 КАС України
, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради Кіровоградської області - залишити без задоволення.

Постанову
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2008
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту виготовлення
повного тексту ухвали.

Повний
текст ухвали виготовлено 12 вересня 2008 року.

Головуючий: Л.М.Нагорна

Судді: Ю.В.Поплавський

С.А.Уханенко