Справа № 22-а-5301/08
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2008-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:
Головуючого судді - Бенедик А.П.,
Суддів - Калиновського В.А.,
повідомлених осіб в судове засідання ніхто не прибув
відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та соціального захисту
населення Сумської міської ради на постанову Зарічного районного суду м. Суми
по справі № 2-а-94/08
до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради
про стягнення
недоплаченої суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення ,-
Позивач, ОСОБА_1, звернулася
до Зарічного районного суду м. Суми з
позовом до Управління праці та соціального захисту
населення Сумської міської ради, в якому просила стягнути з відповідача суму
недоплаченої разової грошової допомоги на оздоровлення за 2002, 2003, 2004,
2005, 2006, 2007 роки.
Постановою Зарічного районного суду м. Суми від
20.06.2008 року адміністративний позов ОСОБА_1задоволено
частково, а саме: зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення
Сумської міської ради здійснити перерахунок ОСОБА_1щорічної допомоги на
оздоровлення за 2007 рік та виплату недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2007 рік в розмірі, визначеному відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій він просить скасувати оскаржувану постанову.
В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на порушення судом
першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального
права, а саме: Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»,
Бюджетного Кодексу України, ст.ст. 85, 93, 95 Конституції України, 176 ЦК
_____________________________________________________________________
Справа
№22-а-5301/08
Головуючий 1 інстанції: Шершак М.І. Категорія: 50
Доповідач: Калиновський В.А.
суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши матеріли справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом
першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що
позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, є
праці та соціального захисту населення Сумської міської ради є органом влади,
який у м. Суми проводить нарахування та виплату щорічної допомоги на
оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Впродовж 2002-2007 років відповідач проводив нарахування та виплату позивачу вказаної
щорічної допомоги в розмірах, які значно менші ніж визначені абз. 2 ч. 4 ст. 48
Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
2007 року позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту
населення Сумської міської ради з приводу проведення перерахунку раніше
виплаченої допомоги на оздоровлення, але їй в цьому було відмовлено з
посиланням на Закон України „Про державний бюджет України" та постанову
Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року.
Суд
першої інстанції зазначив, що встановлені
обставини визнані сторонами і крім того підтверджуються копіями
відповіді (а.с. 8), посвідченням та вкладки
до вимог абз. 2 ч. 4 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", інвалідам
З групи внаслідок Чорнобильської катастрофи щорічно виплачується допомога на
оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Як зазначено у ст. 71
вказаного Закону, дія його положень не може призупинятися іншими законами, крім
законів про внесення змін до нього.
мінімальної заробітної плати затверджується щорічно Законом України «Про
Державний бюджет України» на відповідний рік. Іншого порядку визначення розміру
мінімальної заробітної плати в Україні не встановлено.
урахуванням наведеного, Управління праці та соціального захисту населення
Сумської міської ради, при визначенні розміру щорічної допомоги на
оздоровлення, яка підлягала виплаті позивачу у 2002-2007 роках, мало керуватися
лише відповідними положеннями Законів України „Про державний бюджет
України" на 2002-2007 роки (в частині визначення розміру мінімальної
заробітної плати) та абз. 2 ч. 4 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
суддів зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги
посилання представника Управління праці та соціального захисту населення
Сумської міської ради на те, що постановами Кабінету Міністрів України були
визначені інші розміри щорічної допомоги на оздоровлення, оскільки усі
підзаконні нормативно-правові акти мають відповідати Конституції України та
Законам України, а в разі їх невідповідності Законам чи Конституції мають
застосовуватися відповідні положення, закріплені в Законі.
Суд
першої інстанції зазначив, що Конституцією України закріплено, що в України
визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну
силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй (ст. 8).
верховенства права передбачає, що усі підзаконні нормативно правові акти мають
відповідати за своїм змістом Конституції України та Законом України.
Згідно ч. 2 ст. 19, ч. З ст. 22 Конституції України,
норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав.
рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2007 рік", якими зокрема зупинено на
2007 рік дію в частині надання безпроцентних та пільгових позик - пунктів 21 і
29 частини першої статті 20, пунктів 1 і 7 частини першої статті 21, пунктів 5
і 12 частини першої статті 22, пункту 1 частини першої статті 23, пункту 5
частини першої статті 36; в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати - пунктів 6 та 8 частини першої статті
30, пункту 1 частини першої статті 36, абзаців другого, третього та четвертого
частини першої статті 37, абзаців другого, третього,
четвертого частини першої та частини другої статті 39, статей 40, 41, 44,
абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого
частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого,
п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Незважаючи
на зазначені вище вимоги Законів України та положення Рішення Конституційного
суду України від 09.07.2007 року (справа «Про соціальні гарантії
громадян", яке має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії
положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними, відповідач -
Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради,
отримавши письмову вимогу позивача про усунення допущених порушень при
проведенні нарахування та виплаті разової щорічної грошової допомоги,
неправомірно не вжив жодних заходів щодо поновлення порушених прав позивача.

Колегія
суддів зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що
посилання представника Управління праці та соціального захисту населення
Сумської міської ради на те, що спірні виплати проводяться за рахунок коштів
Державного бюджету України, а головним розпорядником цих коштів є Міністерство
праці та соціальної політики України не має значення для вирішення даної
справи, оскільки, як встановлено судом першої інстанції і підтвердив у свої
поясненнях сам представник відповідача, обов'язок по нарахуванню та виплаті
позивачу щорічної допомоги на оздоровлення покладено саме на Управління праці
та соціального захисту населення Сумської міської ради, яке мало при проведенні
нарахування та виплаті цих коштів діяти у межах та спосіб визначений Законом
України та Конституцією. Питання стосунків між суб'єктами владних повноважень
щодо отримання в повному обсязі фінансування виконання положень Законів України
не може погіршувати соціальний захист позивача та розмір гарантованих йому
Законом соціальних виплат.

Також судом першої інстанції встановлено, що позивач щорічно в 2002,2003, 2004, 2005, 2006
роках отримувала суми щорічної допомоги на оздоровлення в розмірах, які її не задовольняли, про що вона зазначила в своїх
поясненнях в судовому засіданні.

З метою впорядкування
офіційного оприлюднення нормативно-правових актів, що їх приймають Верховна
Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України, забезпечення
регулювання суспільних правовідносин на основі чинних актів, запобігання
перекручення їх змісту, визначення порядку набрання ними чинності, Президентом
України був прийнятий Указ «Про порядок офіційного оприлюднення
нормативно-правових актів та набрання ними чинності» № 503/97 від 10.06.1997
року. Відповідно до положень зазначеного
Указу Президента України, позивач повинна була знати ще на час отримання щорічної
допомоги на оздоровлення в 2002-2006 роках, на підставі обізнаності з діючим
законодавством, про відповідний розмір щорічної допомоги на оздоровлення, на
яку він має право, передбачений ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Тобто про порушення своїх прав при
нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення в 2002-2006 роках
позивач повинна була дізнатися ще в той період та мала право звернутися,
відповідно до норм діючого законодавства, до суду за захистом своїх прав. З
відповідною заявою про поновлення пропущеного з поважних причин процесуального
строку позивач, ОСОБА_1, не звернулась та доказів про поважність пропуску
строку суду не надала.

Відповідач, Управління праці та соціального захисту
населення Сумської міської ради, в своїй заяві, в якій виклав заперечення на
позов, наполягає на застосуванні наслідків пропущення строків звернення до
адміністративного суду стосовно позовних вимог
ОСОБА_1 про зобов'язання провести перерахунок та виплату несплачених сум щорічної
допомоги на оздоровлення за 2002-2006 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови в задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про те, що
вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме в частині
проведення перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення та виплати
недосплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення позивачу за 2007 рік,
зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської
ради здійснити йому перерахунок та виплату недосплаченої суми щорічної допомоги
на оздоровлення за 2007 рік, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Крім того, колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції також обґрунтовано дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за 2002-2006 роки, у зв'язку з пропуском строку звернення до
адміністративного суду.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Зарічного
районного суду м. Суми від 20.06.2008 року по справі № 2-а-94/08 прийнята з дотриманням норм
чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не
виявлено.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Сумської
міської ради на постанову Зарічного
районного суду м. Суми від 20.06.2008 року по справі № 2-а-94/08 - залишити без
задоволення.

Постанову
Зарічного районного суду м. Суми від 20.06.2008 року по справі № 2-а-94/08 за позовом ОСОБА_1до Управління
праці та соціального захисту населення Сумської міської ради про стягнення
недоплаченої суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом місяця з
дня складання ухвали у повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
(підпис) А.П.
Бенедик

Судді (підпис) В.А. Калиновський

(підпис) З.О. Кононенко

Повний
текст ухвали виготовлений та підписаний 07.10.2008 року.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного
суду
В.А. Калиновський