Справа № К-29700/06
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2008-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Ліпського Д.В. - головуючий,

Амєліна С.Є.
- суддя-доповідач,

Гуріна М.І.,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду міста Вінниці від 29 травня
2006 року та ухвалу судової палати у цивільних справах апеляційного Вінницької
області від 02 серпня 2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницького
обласного військового комісаріату про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У січні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним
адміністративним позовом.

Просив зобов'язати Вінницький обласний військовий
комісаріат призначити пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» з 01 січня 2005 року.

Постановою Ленінського районного суду міста Вінниці від
29 травня 2006 року, залишеною без змін ухвалою судової палати у цивільних
справах апеляційного Вінницької області від 02 серпня 2006 року, в задоволенні
позову відмовлено.

В касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права, відповідач ставить питання про
скасування судового рішення. Просить постановити нове рішення про задоволення
позову.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й
процесуального права колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 як
інваліду війни другої групи та колишньому військовослужбовцю призначено пенсію
на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб».

З 01 жовтня 2005 року за заявою позивача від 22 вересня
2005 року його переведено на пенсію військовослужбовця за вислугу років на
підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших
осіб».

Позивач вважає, що відповідач повинен був призначити таку
пенсію з 01 січня 2005 року, що відповідало би вимогам статті 50 вказаного
Закону, відповідно до якої пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні
призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців
перед зверненням за пенсією.

Згідно статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні
державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

При виникненні права на пенсію згідно Закону України «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» позивач обрав пенсійне
забезпечення як інвалід війни другої групи.

Оскільки своє право на призначення пенсії за вказаним
Законом позивач реалізував до дня звернення із заявою від 22 вересня 2005 року,
тому за вказаною заявою відповідач перевів його на пенсію військовослужбовця за
вислугу років.

При переведенні з одного виду пенсії на інший в межах
вказаного Закону не застосовуються зазначені позивачем норми статті 50 Закону.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій прийшли до
правильного висновку про те, що при переведенні позивача на пенсію за вислугу
років суб'єкт владних повноважень діяв відповідно до вимог законодавства і не
порушив права та законні інтереси позивача.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального
та матеріального права, тому передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного
судочинства України підстав для їх скасування і ухвалення нового рішення не
вбачається

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
постанову Ленінського районного суду міста Вінниці від 29 травня 2006 року та
ухвалу судової палати у цивільних справах апеляційного Вінницької області від
02 серпня 2006 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами протягом
одного місяця з дня їх відкриття.

Судді:

Д.В. Ліпський С.Є. Амєлін М.І. Гурін М.Г. Кобилянський В.В. Юрченко