Справа № 22а-115/2008
Суддя: Ілюхіна Г.П.
Дата ухвалення: 2008-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

29.10.2008

Справа № 22а-115/08 Попередня справа №
2а-572/08

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ілюхіної Г.П.,

суддів Санакоєвої М.А. ,

Щепанської О.А.

секретар судового засідання Шелемет'єва О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Вашеняк Сергій
Васильович, довіреність № 59 від 21.11.2006 (вих.№64-00/9431 від 22.11.2006),

від відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі
Центрального Севастопольського відділення Кримської республіканської
дирекції на ухвалу Гагарінського
районного суду м.Севастополя (суддя Завгородня Л.М.) від 08.05.08 по справі № 2а-572/08

за позовом Відкритого акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" (вул. Лескова, б. 9, м.Київ, 01011)

в особі Центрального
Севастопольського відділення Кримської республіканської дирекції Відкритого акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" (вул. Володарського, б. 10, м.Севастополь, 99011)

до Державного виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя
(пр. Жовтневої революції, б. 8,
м.Севастополь, 99038)

про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Гагарінського районного
суду м. Севастополя від 08.05.2008 відмовлено ВАТ "Райффайзен Банк
Аваль" в особі Центрального Севастопольського відділення Кримської
республіканської дирекції в прийнятті позовної заяви до Державного виконавця
Відділу ДВС Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя про
визнання дій неправомірними в порядку пункту 6 частини третьої статті 108
Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з тим, що даний спір
підвідомчий господарському суду м.Севастополя.

Не погодившись з ухвалою суду,
позивач - ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Центрального
Севастопольського відділення Кримської республіканської дирекції, 23.06.2008
звернувся з заявою про апеляційне оскарження ухвали, апеляційна скарга на
ухвалу надійшла 01.07.2008, апелянт просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляції мотивовані тим, що
позивач звернувся зі скаргою на дії державного виконавця Відділу Державної
виконавчої служби гагарінського району м.Севастополя в порядку статей 104, 105,
162, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, а не на дії органів
Державної виконавчої служби при виконанні рішень, ухвал, постанов
господарського суду.

Ухвалою Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 17.09.2008 ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Центрального Севастопольського відділення Кримської республіканської
дирекції поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Гагарінського
районного суду м. Севастополя (суддя
Завгородня Л.М.) від 08.05.2008 у справі № 2а-572/08.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду від
17.09.2008 відкрито апеляційне провадження по апеляційній скарзі ВАТ "Райффайзен
Банк Аваль" в особі Центрального Севастопольського відділення Кримської
республіканської дирекції .

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду від 26.09.2008 закінчено підготовку справи
до апеляційного розгляду та призначено справу до розгляду на 29.10.2008.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити, скасувати
ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції по мотивам, викладеним в ній.

Відповідач явку уповноважених
представників в судове засідання,
призначене на 29.10.2008, не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином та своєчасно (арк.с.60), про причини неявки суд не
повідомив.

Згідно з частиною четвертою статті
196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове
засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Чинне законодавство не обмежує коло
представників осіб, які беруть участь у справі, при апеляційному розгляді
адміністративної справи.

При викладених обставинах,
враховуючи те, що відповідач викликався в судове засідання, але в суд не
з'явився, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представників
відповідача.

Розглянувши справу в порядку статей
195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,
обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правову оцінку обставин у
справі та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

22.04.2008 вх.№2а-10409 позивач звернувся
до Гагарінського районного суду м.Севастополя з адміністративним позовом до
Державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Гагарінського
районного управління юстиції м. Севастополя про визнання неправомірною
бездіяльності відділу Державної виконавчої служби Гагарінського районного
управління юстиції м.Севастополя, яка полягає у неприйнятті ним заходів з
реалізації арештованого майна на користь позивача у виконавчому провадженні №
5-73/07 по виконанню виконавчого напису нотаріуса, яким звернено стягнення на
заставлене майно, та про зобов'язання відділу Державної виконавчої служби
Гагарінського районного управління юстиції м.Севастополя у межах виконавчого
провадження № 5-753/07 вчинити дії, спрямовані на укладення відповідного
договору зі спеціалізованою організацією для проведення торгів (аукціонів), та
передати на реалізацію арештоване заставне майно, яке належить Приватному
підприємцю ОСОБА_1 на користь позивача.

Стаття 2 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає, що завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 3
Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому
хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Визначення суб'єкта владних
повноважень дається в пункті 7 частини
першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з яким,
суб'єкт владних повноважень -це орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні
ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Таким чином, згідно положень статті
3 цього Кодексу, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на
вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних
відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один
суб'єкт законодавчо уповноважений керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта,
а цей суб'єкт, відповідно, зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого
суб'єкта владних повноважень.

Стаття 17 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлює категорії спорів, на які поширюється компетенція
адміністративних судів, щодо вирішення адміністративних справ, це, зокрема:
спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно пункту 1 частини першої
статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним
судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи
службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним
адміністративним судам.

Відповідно до частини другої статті
18 Кодексу адміністративного судочинства України окружним адміністративним
судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган
державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим,
їх посадова чи службова особа, крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи
бездіяльності у справах про адміністративні проступки.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних
положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до
початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм
справи вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та
апеляційні загальні суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства
України. У місцевих та апеляційних загальних судах запроваджується
спеціалізація суддів з розгляду адміністративних справ.

Згідно пункту 6 частини третьої
статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява
повертається позивачеві, якщо справа не
підсудна цьому адміністративному суду.

Суд першої інстанції неправильно
дійшов висновку про те, що даний спір не підвідомчий Гагарінському районному
суду м.Севастополя, а підвідомчий господарському суду м.Севастополя.

Так, згідно пункту 6 Прикінцевих та
перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до початку
діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні
справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського
процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній
інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами
Кодексу адміністративного судочинства України.

Господарський суд при розгляді
справ в порядку адміністративного судочинства вирішує підвідомчість відповідно
до статей 1, 4, 12, 21 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 1
Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі
- підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для
вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання
правопорушенням.

У випадках, передбачених
законодавчими актами України, до господарського суду мають право також
звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності.

Статтею 4 Господарського кодексу
України встановлено розмежування відносин в сфері ведення господарства з іншими
видами відносин, відповідно до якої не є предметом регулювання цього Кодексу
адміністративні та інші відносини управління за участі суб'єктів
господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є
суб'єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює
організаційно-господарських повноважень щодо суб'єкта господарювання.

Відповідно до статті 12
Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при
укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі
щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

- спорів про приватизацію державного
житлового фонду;

- спорів, що виникають при погодженні
стандартів та технічних умов;

- спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни
і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою
сторін;

- спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України
та адміністративних судів;

- інших спорів, вирішення яких
відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до
відання інших органів;

2) справи про банкрутство.

3) справи за заявами органів Антимонопольного
комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами
до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних
відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

Статтею 21 Господарського процесуального
кодексу України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і
відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1
цього Кодексу.

Позивачами є підприємства та
організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист
порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідачами є підприємства та
організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Тобто, господарським судам
підвідомчі справи, коли склад учасників спору відповідає статті 1
Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, щодо яких
виник спір, носять господарський характер.

Згідно зі статтею 85 Закону України
"Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 зі змінами та
доповненнями, скарга у виконавчому провадженні по виконанню судових рішень на
дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника органу державної
виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Скарги щодо виконання інших рішень
подаються до місцевого суду за місцем знаходження відповідного органу державної
виконавчої служби.

Скарги розглядаються в порядку
статті 383 Цивільного процесуального кодексу України та статті 121-2
Господарського процесуального кодексу України, якщо вони стосуються примусового
виконання документів, перелік яких наведений у статті 3 Закону України
"Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 зі змінами та
доповненнями:

- виконавчі листи, що видаються судами,
та накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського
суду;

- ухвали, постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних та кримінальних справах у випадках,
передбачених законом;

- судові накази;

- виконавчі написи нотаріусів;

- посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі відповідних рішень цих комісій;

- постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках,
передбачених законом;

- рішення органів державної влади,
прийняті з питань володіння і користування культовими будівлями та майном;

- постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення
штрафу;

- рішення інших органів державної влади
у випадках, якщо за законом їх виконання покладено на державну виконавчу
службу;

- рішення Європейського суду з прав
людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про
виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав
людини".

Статтею 383 Цивільного
процесуального кодексу України, встановлено, що учасники виконавчого
провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 121-2 Господарського
процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Будь-які рішення, ухвали, постанови
господарського суду м.Севастополя
позивачем до виконання не пред'являлись.

Позивач оскаржує дії органу державної
виконавчої служби в конкретному виконавчому провадженні № 5-753/07 з
примусового виконання виконавчого напису нотаріуса в порядку статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Статтею 181 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що учасники виконавчого
провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця
чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права,
свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Відповідачем у справах з
приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової
особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої
служби.

Все вищеперелічене дозволяє судовій
колегії зробити висновок про те, що спір не підвідомчий господарському суду
м.Севастополя, а підлягає розгляду Гагарінським районним судом м.Севастополя як
адміністративним судом до початку діяльності окружного адміністративного суду в
порядку статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до
пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України.

На підставі викладеного, судова
колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала
суду першої інстанції -скасуванню з направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями, 3, 17, 18,
частиною третьою статті 24, статтями 160, 167, 181, частиною першою статті 195,
частиною четвертою статті 196, пунктом 3 частини першої статті 199, статтями
205, 206, 212, 254, пунктами 5, 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ВАТ
"Райффайзен Банк Аваль" в особі Центрального Севастопольського
відділення Кримської республіканської дирекції на ухвалу Гагарінського
районного суду м.Севастополь (суддя Завгородня Л.М.) від 08.05.08 у справі №
2а-572/08 задовольнити.

2. Ухвалу Гагарінського районного
суду м.Севастополь (суддя Завгородня Л.М.) від 08.05.08 у справі №
2а-572/08 скасувати.

3. Справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду по суті.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення згідно з частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в
порядку статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної
сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених
цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до
статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
Г.П.Ілюхіна

Судді
М.А.Санакоєва

О.А.Щепанська