Справа № 2-а-14/08
Суддя: Кологрива Т.М.
Дата ухвалення: 2008-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2-а-14/08
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 серпня 2008 року Арбузинський районний суд
Миколаївської області у складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.

за
участю секретаря Омельченко
Т.О.

позивачаОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Арбузинка адміністративну справу в порядку адміністративного
судочинства за позовомОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту
населення Арбузинської районної
державної адміністрації про визнання незаконною відмови у перерахунку щорічної
грошової допомоги до 5 травня та зобов'язання перерахувати і виплатити
грошовому допомогу у розмірі 6442 грн. 50 к.

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2008 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до Управління праці та соціального захисту населення Арбузинської
районної державної адміністрації про визнання незаконною відмови у перерахунку
щорічної грошової допомоги до 5 травня та зобов'язання перерахувати і виплатити
грошовому допомогу у розмірі 6442 грн. 50 к.
Мотивуючи свої вимоги тим, що він
є учасником бойових дій. Згідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року відповідач повинен,
щорічно до 5 травня виплачувати йому грошову допомогу у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком за період з 2000 по 2007 роки. Позивачу частково
сплачено сума грошової допомоги, недоплачена сума разової допомоги за вищевказаний період складає 6442 грн. 50
к. При зверненні 30 листопада 2007 року до відповідача про перерахування
розміру допомоги йому було письмово повідомлено, що зробити перерахунок
неможливо з посиланням на Закон України « Про Державний бюджет України на 2007 рік».

У судовому засіданні позивач підтримав позов.

Представник відповідача позовні вимоги не
визнала, пояснила, що у 2000-2007 р. р. разова грошова допомога учасникам
бойових дій виплачувалася у розмірі, передбаченими Державними бюджетами України
на відповідний рік, які на момент виплати носили пріоритетний характер відносно
інших законів. Допомогу в розмірі,
передбаченому Законом України«Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2007 рік неможливо
виплатити із-за відсутності бюджетних асигнувань. Просить також застосувати
позовну давність.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, щоОСОБА_1 є учасником
бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 2 лютого 1996
року, і має право на пільги, встановлені законодавством України.

Згідно до ст. 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня
1993 року з подальшими змінами та доповненнями, щорічно до 5 травня учасникам
бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком. Статтею 17-1 згаданого Закону виплати разової грошової
допомоги до 5 травня здійснюють органи праці та соціального захисту населення в
строк до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

У 2007 році розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ст.
62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» становив 410
грн.06 к. Таким чином позивачу як учаснику бойових дій повинно бути виплачено
2050 грн. 30 к. Однак виплата була здійснена на підставі Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік» в сумі 280 грн.

Виходячи з вимог ст. 22 Конституції України
при прийнятті нових Законів або внесенні змін до чинних законів держава не
вправі допускати звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод,
у тому числі і для учасників бойових дій, Закон відносно яких встановив,
що нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування,
які обмежують права і пільги учасників бойових дій, передбачені цим Законом є
недійсними.

Суд також враховує правову позицію
Конституційного Суду України, який
неодноразово розглядав питання щодо конституційності положень Законів України
про Державний бюджет України у частині обмеження пільг, компенсацій і гарантій,
на які відповідно до чинного законодавства мають право окремі категорії
громадян.

Відповідно до ст. 48 Конституції України для
значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які
передбачено чинним законодавством є додатком до основних джерел існування,
необхідною складовою конституційного права на забезпечення достатнього
життєвого рівня.

Тому при прийнятті законів про
Державний бюджет України мають бути дотримані принципи соціальної, правової
держави, верховенства права, забезпечена соціальна стабільність, а також
збережені пільги, компенсації і гарантії, заробітна плата та пенсії для
забезпечення права кожного на достатній життєвий рівень. Оскільки предмет
закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України,
Бюджетному Кодексі, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і
обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами
України.

Рішенням Конституційного Суду
України від 9 липня 2007 року визнано неконституційними положення статті 71 Закону України «Про державний бюджет України
на 2007 рік» щодо визначення нового розміру допомоги учасникам бойових дій.

Дане рішення має преюдиціальне
значення для судів загальною юрисдикції при розгляді ними позові у зв'язку з
правовідносинами, які виникли внаслідок положення статей відповідних законів,
що визнані неконституційними, воно є обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і оскарженню не підлягає.

Таким чином, позивач, як учасник бойових дій, має право на щорічну
грошову допомогу в розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком за 2007 р., виходячи з розрахунку 5 х 410.06 (
розмір мінімальної пенсії за віком) =
2050.3 - 280 (сума коштів, сплачених позивачу) = 1770 грн. 30 к.

Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Суд вважає, що позивач про
порушення своїх прав про неповну сплату
суми щорічної грошової допомоги до 5 травня повинен був взнати після 30
вересня відповідного року, у якому він отримував допомогу, оскільки саме цей
щорічний строк її виплати передбачений
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту». Оскільки протягом 2000 -2006 р. р. позивач не звертався до суду з
відповідним позовом про захист свого порушеного права, чим пропустив
передбачений ст. 99 КАС України строк
звернення до адміністративного суду і на
цьому наполягає відповідач, у задоволенні вимог про виплату грошової допомоги у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком за період з 2000 по 2006 роки має
бути відмовлено.

Згідно
до ст. 94 КАС України стягненню з відповідача на користь держави підлягає
судовий збір в сумі 51 гривні.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 160-163
КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

ПозовОСОБА_1до управління праці та
соціального захисту населення
Арбузинської районної державної адміністрації про визнання незаконною
відмови у перерахунку щорічної грошової допомоги до 5 травня та зобов'язання
перерахувати і виплатити грошовому допомогу у розмірі 6442 грн. 50 к. задовольнити частково.

Визнати незаконною відмову
управління праці та соціального захисту населення Арбузинської районної державної адміністрації
від 6 грудня 2007 року у перерахунку виплати разової грошової допомоги до 5
травня.

Зобов'язати
управління праці та соціального захисту населення Арбузинської районної
державної адміністрації здійснити
перерахунок та виплатитиОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 1770(одна тисяча сімсот сімдесят) грн. 30 к.
.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення Арбузинської районної
державної адміністрації на користь держави судовий збір у розмірі 51(п'ятдесят
одної) грн.

Заява про апеляційне оскарження
постанови може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду,
шляхом подачі до Арбузинського районного суду Миколаївської області протягом 10
днів з дня проголошення. Апеляційна скарга на постанову подається протягом
двадцяти днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Т.М.Кологрива