Справа № К-29636/06
Суддя: Харченко В.В.
Дата ухвалення: 2008-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2008
року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді Харченка В.В,,

суддів: Бим М.Є., Васильченко Н.В., Леонтович К.Г.,
Матолича С.В.

при секретарі - Капустинському М.В.

за участю: суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, представника Державної
податкової інспекції у м. Ужгороді Майора І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду справу за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Ужгороді
на постанову господарського суду Закарпатської області від 13 квітня 2006 року
та ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 10 серпня 2006 року
у справі за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді про визнання
протиправними податкових повідомлень-рішень від: 31.01.2006 року №
/2, 28.11.2005 року № /1,
20.09.2005 року № /0, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2006 року суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної податкової інспекції
у м. Ужгороді про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення від
20.09.2005 року № /0, яким позивачу донараховано податкового зобов'язання за платежем податку з доходів фізичних осіб, що є суб'єктами
підприємницької діяльності в сумі 146 633,30 грн. та податкові
повідомлення-рішення від 28.11.2005 року № /1 та від 31.01.2006 року
№ /2, прийняті за результатами апеляційного оскарження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення не відповідають
вимогам закону, оскільки отримані

_________________________________________________________________

Справа № К-29636/06 Доповідач:
Леонтович К.Г.

кошти в сумі 747 922
грн., з яких нарахований спірний податок,
є внеском контрагента на
виконання договору про спільну діяльність від 10.02.2003 р. для розвитку газети
“Вісник”, а тому пов'язані з господарською діяльністю і мали були включені до основного доходу спільної діяльності та зменшені на склад
валових витрат.

Постановою
господарського суду Закарпатської області від 13 квітня 2006 року, залишеною
без змін ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10 серпня
2006 року, заявлений позов задоволений
повністю.

Не
погоджуючись з постановленими по справі рішеннями Державна податкова інспекція
у м. Ужгороді звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною
скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій
та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами матеріального права.

В
запереченнях на касаційну скаргу суб'єкт підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_1 просить відхилити касаційну скаргу відповідача та залишити без
змін рішення судів першої і апеляційної інстанцій.

Перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши
правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено
судами попередніх інстанцій фізична особа ОСОБА_1, як суб'єкт підприємницької
діяльності, у 2003-2005 р.р. на підставі
свідоцтва знаходився на єдиному податку. Актом перевірки встановлено, що
позивач протягом 2003-2004 р.р.
отримав кошти у вигляді благодійної,
спонсорської та фінансової допомоги
на загальну суму 749 922 грн., які перевіркою визнані такими, що не є
доходами, отриманими від підприємницької
діяльності приватного підприємця, а тому
підлягають оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб, на підставі чого
відповідачем і були прийняті спірні податкові
повідомлення-рішення з нарахуванням
платежу податку з доходів
фізичних осіб, що є суб'єктами підприємницької діяльності в сумі 146 633,30
грн..

Задовольняючи
позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з тих обставин, що суд не в
змозі встановити відомості про джерело отримання позивачем коштів, що визнані
благодійною допомогою, а які фінансовою допомогою чи на поворотній або
безповоротній основі за браком доказів та пояснень податкового органу. При
цьому судами прийняті за основу пояснення позивача, що отримані спірні кошти є
надходженнями від контрагента Росохи
І.І. за установчим договором про спільну діяльність від 10.02.2003 р. щодо
створення, реалізації та розповсюдження газети, який зобов'язався здійснювати грошові внески у сумісну діяльність, а позивач -реалізувати спільні комерційні проекти. Виходячи з наведених
обставин суди прийшли до висновків про необґрунтованість податкових
повідомлень-рішень щодо наявності у
позивача об'єкту оподаткування та відсутності нормативного обґрунтування, що
вказані кошти витрачалися позивачем на цілі, не пов'язані з веденням
підприємницької діяльності.

З
вказаною позицією судів першої і апеляційної інстанції колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не погоджується виходячи з наступного.

Згідно
вимог ст.ст1,4 Указу Президента України “Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” від 28.06.1999 р.,
встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності
запроваджується, зокрема, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку
діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими,
включаючи членів їх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб, та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис
грн.. При цьому спрощена система оподаткування може застосовуватися поряд з діючою системою оподаткування обліку
та звітності, передбаченою законодавством. Виручкою від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт,
послуг). Суб'єкт підприємницької діяльності, який займається кількома
видами підприємницької діяльності для яких встановлені різні ставки єдиного
податку, встановленого місцевою радою,
придбаває одне Свідоцтво про
сплату єдиного податку, що не перевищує максимальної ставки за цими видами діяльності.

У
Свідоцтві позивача про сплату єдиного податку вказані види діяльності: роздрібна торгівля, інші
види діяльності. Судами першої та апеляційної інстанції не встановлено чи
видавнича діяльність входить до інших видів діяльності, чи вказаний вид діяльності має інші розміри єдиного податку ніж торгівля. Крім того, судами не вияснені
обставини чи зареєстрований договір про
спільну діяльність в ДПІ, чи обидві сторони знаходяться на єдиному податку та на яких підставах
згідно цього договору повинна проходити
сплата податку. Згідно банківських документів благодійна, спонсорська та
фінансова допомога поступали від різних фізичних та юридичних осіб, однак.
при прийнятті рішень судами не розмежовано, в яких випадках кошти надходили по
договору про сумісну діяльність, де від інших фізичних та юридичних осіб.
Посилання судів першої та апеляційної
інстанції щодо неможливості встановити відомості про джерело отримання
позивачем коштів, що визнані благодійною допомогою, за браком доказів та
пояснень податкового органу, а які фінансовою допомогою чи на поворотній або
безповоротній основі. безпідставні та порушують вимоги ст.ст.11,71 Кодексу
адміністративного судочинства України, згідно яких суди повинні з власної
ініціативи витребовувати докази, яких на думку суду не вистачає для прийняття рішення щодо захисту порушених прав
та інтересів сторони. Висновки попередніх судів не ґрунтуються на доказах та
обставинах справи.

Судами першої та
апеляційної інстанції не
встановлені обставини вимог позивача
щодо протиправності
спірних податкових повідомлень-рішень, в чому вона полягає.

Судами
першої та апеляційної інстанції при розгляді позовних вимог не з'ясовані обставини справи, що мають
значення для правильного вирішення справи та не дають можливості суду
касаційної інстанції визначитися в правильності правової оцінки обставин у справі, що являється грубим
порушенням ст.ст.159, 195 КАС України.

При
встановленні наведених фактів судами
першої та апеляційної інстанції
порушені норми матеріального та процесуального
права, які призвели до необґрунтованого прийняття судових рішень і не
можуть бути перевірені та усунуті судом
касаційної інстанції.

Відповідно
до ст. 227 КАС України підставами для скасування судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій з направленням
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

За
таких обставин доводи касаційної скарги спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанції, а касаційна
скарга підлягає задоволенню із скасуванням рішень судів першої і апеляційної
інстанції з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись
ст.ст.220,221,223,227,230,231 Кодексу адміністративного судочинства України
колегія суддів Вищого адміністративного суду України,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді задовольнити частково.

Постанову господарського суду Закарпатської області від
13 квітня 2006 року та ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від
10 серпня 2006 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та
оскарженню не підлягає.

Судді: