Справа № 2-а-4863/08
Суддя: Олійник В.М.
Дата ухвалення: 2008-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а - 4863/08
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 серпня 2008
року
м. Дніпропетровськ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Олійника В.М.

при
секретарі Середа
А.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Міністерства праці та соціальної політики України в особі
Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті
Дніпропетровську ради про визнання дій незаконними та стягнення
недоотриманої суми одноразової допомоги на оздоровлення,-

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2008 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати дії Управління
праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті
Дніпропетровську ради щодо нарахування щорічної одноразової допомоги на
оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
неправомірними; стягнути з Індустріальної районної у місті
Дніпропетровську ради на користь позивача
недоплачені суми одноразової щорічної допомоги на оздоровлення за
2005,2006,2007 роки в розмірі 4615,61 грн.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що він є учасником
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інвалідом 3 групи, а тому відповідачем йому повинна
виплачуватися щорічна допомога на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, згідно ст. 48
Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" . Оскільки у
передбаченому законом розмірі допомога виплачена не була позивач просив
стягнути суму щорічної допомоги за період з 2005 по 2007 рік у розмірі 4615,61
грн.

Представник відповідача позов не визнав, виклавши свої заперечення
письмово, вказавши, що виконання Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі в частині виплат у розмірах,
встановлених від мінімальної заробітної плати, залежить від фінансових ресурсів
доходної частини Державного бюджету України. Згідно з бюджетними призначеннями
Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і
допомоги, зокрема, у розмірах, визначених постановами від 26 липня 1996 року
№836 «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12 липня 2005 poкy №562
«Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Таким чином, відповідач здійснював виплати позивачу
на підставі та у розмірах, передбачених зазначеними постановами КМ України і
його дії є правомірними. Окрім того, представник просив суд врахувати, що
виплати на оздоровлення індексації не підлягають і у задоволенні позову просив
відмовити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх
задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії та громадянином, захворювання якого пов'язане з наслідками
Чорнобильської катастрофи першої категорії, інвалідом 3-ї групи, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_1, виданим 03.01.1993 року. Позивач
перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради
та має право на отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення
відповідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 щорічну одноразову допомогу на
оздоровлення отримав у червні 2005 року за 2005 рік в сумі 21,50 грн., у червні
2006 року за 2006 рік в сумі 90 грн., у березні 2007 року за 2007 рік у розмірі 90 грн. При визначенні
розміру допомоги Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті
Дніпропетровську ради керувалось постановами Кабінету Міністрів
України №836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та № 562 від 12.07.2005 року
«Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади
та органи місцевого,самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"
інвалідам 3 групи щорічна допомога на
оздоровлення виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.
Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Суд не погоджується з доводами відповідача шодо правомірності здійснення
ним виплат на підставі постанов КМ України, оскільки відповідно до пункту 6
частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами визначаються,
зокрема, основи соціального захисту, а статтею 75 Конституції встановлено, що
єдиним органом законодавчої влади в України є парламент - Верховна Рада України. Конституцією не
передбачено права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним
органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення
законів. Встановлений ще у 1996 році постановою КМ України № 836 розмір
щорічної допомоги на оздоровлення протягом багатьох років не змінювався,
незважаючи на постійне збільшення мінімальної заробітної плати, і не відповідає
розміру, встановленому відповідними законами України. Виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні
даного спору, застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в не постанови КМ України.

Вирішуючи питання щодо суми, яка підлягає сплаті позивачу за його позовом,
суд виходить з такого.

Згідно частини 7 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір мінімальної
заробітної плати для обчислення щорічної грошової допомоги на оздоровлення,
визначається на момент виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу за 2005 рік допомога на
оздоровлення була виплачена у червні 2005 року.

Відповідно до статті 83 Закону України «Про Державний бюджет на 2005 рік»,
розмір мінімальної заробітної плати з 1 квітня 2005 року був встановлений у
розмірі 290 грн. на місяць. Враховуючи здійснену позивачу виплату допомоги у
розмірі 21 грн.50 коп., за 2005 рік йому має бути доплачено 1138 грн. 50 коп.
(290 грн. х 4 - 21 грн.50 коп.).

Оскільки дія абзацу другого частини четвертої статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсації і допомоги у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно з Законом України
«Про державний бюджет України на 2006 рік»
від 21.12.2005 року № 3235-ІV, дії відповідача щодо нарахування і виплати допомоги за 2006 рік є правомірними
і у задоволенні позову в цій
частині ОСОБА_1 має бути відмовлено.

За 2007 рік допомога на оздоровлення позивачу була виплачена у березні 2007
року.

Статтею 76 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік"
були встановлені наступні розміри мінімальної
заробітної плати на відповідні періоди 2007 року, а саме: 400 гривень - з 01
січня по 31 березня 2007 року; 420 гривень - з 01 квітня по 30 червня 2007
року; 440 гривень - з 01 липня по 30 вересня 2007 року; 460 гривень - з 01
жовтня 2007 р.

Зупинення дії абзацу другого частини четвертої статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомоги
у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України
від 19.12.2006 року № 489-V, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним),
згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007.

Враховуючи здійснену позивачу виплату допомоги у розмірі 90 грн., за 2007
рік йому має бути доплачено 1510 грн. (400 грн. х 4 - 90 грн.).

Таким чином, загальна сума недоплати позивачу за 2005, 2007 роки складає
2648 грн. 50 коп.

Приймаючи рішення, суд вважає за необхідне застосувати ч. 2 ст. 11 КАС
України, вийти за межі позовних вимог з метою повного захисту прав позивача та
зобов'язати відповідача здійснити виплати позивачу недоплачену щорічну грошову
допомогу на оздоровлення, відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Саме зобов'язання відповідача, як суб'єкта владних повноважень,
вчинити певні дії, відповідатиме задоволенню вимог, які можуть пред'являтися в
адміністративному суді, відповідно ч.3 ст. 105 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суд вважає, що вимоги позивача щодо застосування до належних йому виплат
індексу інфляції не підлягає задоволенню, виходячи з того, що Законом України
«Про індексацію грошових доходів населення», Порядком проведення індексації
грошових доходів населення, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року,
індексація щорічної допомоги на оздоровлення не передбачена. Окрім того, Закон
України «Про індексацію грошових доходів населення» визначає правові,
економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності
населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених
Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня
населення України. Підтримка купівельної спроможності соціальної виплати
позивачу здійснюється шляхом підвищення розміру мінімальної заробітної плати,
яка є підставою для обчислення розміру зазначеної допомоги.

У зв'язку з вищенаведеним суд доходить до висновку про необхідність
часткового задоволення позовних вимог позивача.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 122, 162 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення
Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради по нарахуванню та виплаті
ОСОБА_1щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в 2005, 2007 роках неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення
Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради виплатити ОСОБА_1
недоплачену щорічну грошову допомогу на оздоровлення, відповідно до статті
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2005, 2007 роки в розмірі 2648 грн. 50 коп.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення
цього строку.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження через
Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня
складання постанови у повному обсязі, а апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний
текст постанови складений 03.09.08 р.

Суддя
В.М.Олійник