Справа № 2а-5-348/2008
Суддя: Алєйніков В.О.
Дата ухвалення: 2008-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№2а-5-348/08 року
Центральний районний суд міста Миколаєва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м

У к р а ї н и

23 вересня 2008 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого

- судді
Алєйнікова В.О.

при секретарі

-

Луговенко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до
Миколаївського обласного військового комісаріату, Головного Управління Пенсійного Фонду України у Миколаївській області, Центрально-Миколаївського об’єднаного районного військового комісаріату
про захист права на пенсійне забезпечення
, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2008 року
ОСОБА_1

оскаржив у суді відмову
Миколаївського обласного військового комісаріату, Головного Управління Пенсійного Фонду України у Миколаївській області, Центрально-Миколаївського об’єднаного районного військового комісаріату

у призначенні йому пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач стверджував, що набув право на отримання такої пенсії відповідно до пункту «б» частини 1 статті 12 згаданого закону, але відповідачі з надуманих підстав у цьому йому відмовляють.

Спираючись про таке, позивач просив суд зобов’язати відповідачів здійснити дії щодо призначення йому пенсії в порядку загаданого закону.

У судовому засіданні
позивач
позов підтримав;
представники відповідачів
просили у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Після вислуховування сторін та дослідження письмових матеріалів справи суд дійшов висновку про те, що у задоволенні цього позову слід
відмовити у повному обсязі

за такого.

Матеріалами справи встановлено, та сторони не заперечують того, що
ОСОБА_1
народився 24 вересня 1962 року, 24 вересня 2007 року йому виповнилось 45 років.

/а.с. _____/

В період з 6 серпня 1979 року до 21 січня 1997 року він проходив службу у лавах Збройних Сил України, зі служби був звільнений в зв’язку із вчиненням під час перебування на військовій посаді та в зв’язку із виконанням обов’язків служби злочину, передбаченого статтями 168 ч. 3, 172 КК України 1960 року та засудженням за це відповідним вироком суду.

На час виключення зі списків частини вислуга років позивача становила 17 років 5 місяців 15 днів.

/
а.с. ______/

Позивач стверджує, що таке надає йому право на пенсію в порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Проте, з такими твердженнями погодитись неможливо.

Так, підтримуючи вимоги, позивач посилається на пункт «б» частини 1 статті 12 згаданого Закону в редакції закону від 4 липня 2002 року № 51-IV.

Але,
по-преше,
на час, коли позивачеві виповнилось 45 років – після 29 квітня 2006 року – вказана позивачем редакція не діяла, діяла редакція, що передбачала можливість призначення пенсії лише у разу досягнення 45-річного віку на час звільнення з військової служби.

По-друге,
вказана позивачем редакція передбачала можливість призначення пенсії особам, які не були звільнені з військової служби в зв’язку із засудженням за умисний злочин , вчинений із використанням свого посадового становища. Посилання позивача про те, що злочин він не вчинював, спростовуються вироком суду та постановою Пленуму Верховного Суду України. Посилання позивача про те, що вчинений ним злочин – отримання хабара та службовий підлог – не є умисним – вочевидь є необґрунтованими.

Позивач стверджує, що в дійсності був виключений зі списків частини 22 грудня 1998 року.

Але таке твердження,
по-перше,
суперечить відповідному наказу командира військової частини /а.с. _____/, а
по-друге,
все одне не свідчить про можливість отримання позивачем пенсії на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки висновків суду про неможливість призначення пенсії за пунктом «б» частини 1 статті 12 цього Закону не спростовує та не свідчить про наявність в позивача вислуги у 20 років.

Позивач стверджує про те, що у строк його служби йому має бути зарахований період перебування під вартою, та ще й кратному розмірі. Але зарахування у строк
військової служби
часу відбуття покарання за вчинення злочину під час перебування на службі не тільки суперечить вимогам діючого законодавства, але й суперечить загальним засадам регулювання порядку грошового забезпечення осіб, що перебувають на державній службі та сумлінно виконують обов’язки щодо захисту Вітчизни.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

:

У задоволені позову

ОСОБА_1

до
Миколаївського обласного військового комісаріату, Головного Управління Пенсійного Фонду України у Миколаївській області, Центрально-Миколаївського об’єднаного районного військового комісаріату
про захист права на пенсійне забезпечення
-

відмовити.

Постанова може бути оскарженою до Одеського апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів

СУДДЯ

=АЛЄЙНІКОВ В.О.=