Справа № 2а-883/2007
Суддя: Дрішлюк А.І.
Дата ухвалення: 2007-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2a-883/07
УХВАЛА

11 липня
2007 року місто
Одеса

Суддя
Малиновського районного суду м. Одеси
Дрішлюк А.І., дослідивши матеріали за
адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ЗАТ «Одеська фабрика технічних
тканин» про визнання права користування житловим приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до
суду з адміністративним позовом до ЗАТ «Одеська фабрика технічних тканин» про
визнання права користування житловим приміщенням.

Дослідивши
матеріали адміністративного позову суддя вважає, що необхідно відмовити в порушенні
провадження по справі виходячи з наступного.

Відповідно
до ст.
4 Кодексу адміністративного судочинства України правосуддя в
адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція
адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно
зі ст.
17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)
компетенція адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з
публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу
реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання
адміністративних договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень
у випадках, встановлених законом; 5)
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом референдуму. Відповідно до ч. 2 ст. 17
КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на
публічно-правові справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду
України; 2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; 3) про
накладення адміністративних стягнень; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян
віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Як
вбачається з матеріалів позовної заяви спір не має публічно-правового
характеру. До такого висновку суд приходить на підставі системного аналізу ст.
ст. 2, З, 50, 150 КАС України, а також листа Верховного суду України „Щодо
застосування господарськими судами України положень процесуального
законодавства стосовно розмежування компетенції між спеціалізованими
адміністративними і господарськими судами" № 3.2.-2005 від 26.12.2005 p., тобто відповідач у спірних правовідносинах не
здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС
України ознак справи адміністративної юрисдикції, і,
відповідно, не повинен
вирішуватись адміністративним судом,
тобто заявлені позивачем вимоги не входить у межі адміністративної
юрисдикції суду.

Підставою для
звернення позивача є посилання на порушення цивільних прав цієї

особи у здійсненні
нею прав користування стосовно квартири,
щодо якої він просить визнати право користування. Отже, суддя приходе до висновку, що поданий адміністративний позов поставив
перед судом питання не про поновлення прав чи свобод громадян, закріплених Конституцією України, законами та іншими нормативно-правовими
актами й порушених суб'єктами оскарження під час здійснення ними управлінських
функцій, а щодо вирішення питання про
захист суб'єктивних прав, що виникли з
цивільних, трудових, сімейних та інших правовідносин шляхом їх
встановлення і визнання, тобто при
зверненні до суду позивачем порушено вимогу п. 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 13 від 03.12.1997 року „Про практику розгляду судами справ за
скаргами на рішення, дії чи
бездіяльність органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
юридичних, посадових і службових
осіб у сфері управлінської діяльності,
які порушують права та свободи громадян.

Суддя
виходить з того, що в разі виявлення
спору про право цивільне, права сторін
не можуть бути захищені у порядку адміністративного судочинства. Відповідно до
п. 1. ч. 1. ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі,
якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного
судочинства.

Суддя
роз'яснює, що згідно з ч. 2 ст. 2
КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами
України встановлено інший порядок судового провадження. Відповідно до статті 15
ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства. Таким чином заявлений позов, з врахуванням спеціального порядку
застосування ст. 16, 21
ЦК України, підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Керуючись ст.
ст. З, 4,
17-19, 50, 107,
п. 1. ч. 1. ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити
в відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ЗАТ «Одеська фабрика технічних
тканин» про визнання права користування житловим приміщенням.

Ухвала може бути
оскаржена в апеляційному порядку протягом п'яти днів з дня отримання копії
ухвали через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої
інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.