Справа № 6/365
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2008-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

(ВСТУПНА
ТА РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА)

м.
Київ

17.07.2008 р. №
6/365

Державна податкова інспекція у Печерському
районі м. Києва

до

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_1

про

про стягнення податкового боргу в розмірі
1979,01 грн. ,

Представники:

від
позивача: Ткачук
С.С. (довіреність від 26.12.2008 р. № 17276/9/10-209)

від
відповідача: не прибули

На
підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 17.07.2008 р.
проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До
Окружного адміністративного суду м. Києва звернулася Державна податкова
інспекція Печерському районі м. Києва з позовом до Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1про стягнення податкового боргу 16 311,46
грн.

В
обґрунтування позову представник позивача зазначив, що відповідач СПД -ф.о.
ОСОБА_1.. не сплатив суму за податковими повідомленнями -рішеннями №
427/1750/0 від 11.12.2006 р. в розмірі 1
979,01 грн.

Податкове повідомлення - рішення № 427/1750/0 від
11.12.2006 р. було прийнято в зв'язку з порушенням відповідачем положень п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами»від 20.12.2000 р. № 2181-ІІІ.

Також,
позивач просив в порядку забезпечення позову заборонити банку вчиняти будь-які дії щодо списання коштів СПД
-ф.о. ОСОБА_2. з банківських рахунків.

Відповідач
в судове засідання не з'явився, свого представника не направив, про дату, час
та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в газеті «Голос України»
від 21.05.2008 р. № 91 опубліковане оголошення про розгляд справи.

Розглянувши
подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників,
всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
зареєстрований Печерською районною державною адміністрацією м. Києва 26.12.2001
р. свідоцтво НОМЕР_1 за місцем
проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер суб'єкта підприємницької
діяльності в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів НОМЕР_2 .

Відповідач взятий
на облік Державною
податковою інспекцією у
Печерському районі м. Києва, як платник податків 24.01.2002 р. року за № 5071.

ДПІ у
Печерському районі м. Києва (Позивач) у 2006 році було проведено перевірку щодо
платіжної дисципліни суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1
(Відповідач). В результаті проведеної перевірки було встановлено порушення
відповідачем вимог чинного законодавства, а саме п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами»від 20.12.2000 р. № 2181-ІІІ.

Внаслідок
чого, було складено акт про результати планової документальної перевірки
№555/17-122 від 27.11.2006 р. та прийнято податкове повідомлення - рішення: №
427/1750/0 від 11.12.2006 р. за яким відповідачу нарахований податок на додану
вартість в розмірі 1979,01 грн. Відповідач отримав вищевказаний акт 02.12.2006
р. та податкове повідомлення -рішення -09.12.2006 р.

Як
вбачається з матеріалів справи,
податкове повідомлення рішення від 11.12.2006 р. № 427/1750/0 на суму
1979,01 грн. в судовому та адміністративному порядку не оскаржувало ся.
Відповідач не сплатив в установлений строк суму в розмірі 1979,01
грн. за узгодженим податковим зобов'язанням.

Згідно
п.п 5.4.1 п.5.4 ст.5 узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена
платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою
податкового боргу платника податків.

Відповідно
до п.п. 16.1.1 п. 16.1 ст.16 Закону України № 2181-111 від 21.12.2000 р., після
закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання
на суму податкового боргу нараховується пеня. Відповідно до п.п. 16.3.1 п.16.3
ст.16 нарахування пені закінчується у день прийняття банком, обслуговуючим
платника податків, платіжного доручення на сплату суми податкового боргу.

Відповідно
до п.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України № 2181- ІІІ від 21.12.2000р., у разі
коли, платник податків не сплачує
узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки податковий орган
надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

На
вимогу абзацу першого п.п.6.2.3 та абзацу другого п.6.2.4. п.6.2.ст.6 Закону
України № 2181-ІІІ, з моменту виникнення податкового боргу фізичній особі була
направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового
відправлення № 3427909 за місцем проживання: (АДРЕСА_1), перша податкова вимога
1/9 від 10.01.2007 р. на суму 1979,01 грн., яка була отримана відповідачем
особисто 23.01.2007 р.

Сума
податкового боргу не була погашена. Якщо у платника податків, якому надіслано
першу податкову вимогу, виникає новий податковий борг, друга податкова вимога має містити суму
консолідованого боргу.

Згідно
абзацу «б»п.п.6.2.3 п.6.2 ст.6 Закону України №2181-111, друга податкова вимога
надсилається не раніше тридцятого календарного дня від дня вручення першої
податкової вимоги. Таким чином, друга податкова вимога № 2/886 від 22.02.2007
р. на суму 1979,01 грн. була направлена за місцем проживання: м. Київ, вул..
Бастіонна,12, кв.16 податкова вимога
також була отримана відповідачем ОСОБА_1. 21.04.2007 р. Податкові вимоги
відповідачем оскаржені не були, суму податкового боргу не сплачено.

Станом
на 08.01.2008 р. податковий борг
відповідача перед бюджетом становить 1979,01 грн.

П.п.
3.1.1. п. 3.1. ст. З Закону України № 2181-III передбачено, що активи податків
можуть бути примусово стягнуті в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням
суду. Відповідно, узгоджена сума податкового зобов'язання, яка не була сплачена
платником податків у визначені строки вважається сумою податкового боргу (з
урахуванням штрафних санкцій) і може бути примусово стягнута за рахунок активів
платника в судовому порядку.

Відповідно
до п.11 ст.10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»від
04.12.1990р. №509-ХІІ (із змінами та доповненнями), у разі, коли інші,
передбачені цим Законом заходи з погашення податкового боргу не дали
позитивного результату, податковий орган здійснює за платника податків та на
користь держави заходи щодо залучення додаткових джерел погашення суми
податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а
саме на р/р НОМЕР_3в КМФ АКБ «УСБ»м. Києва МФО 322012; р/р НОМЕР_4в Подільській
філії м. Києва АКБ «Соц розв УСБ»МФО 322078.

Стягнення
безготівкових коштів здійснюється шляхом надсилання банку, який обслуговує
платника податків, платіжної вимоги на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно
до п.5.1 глави V Інструкції НБУ "Про безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті", затвердженої Постановою Правління НБУ від
21.01.2004р. за № 22, примусове списання коштів з рахунків платників ініціюють
стягувачі на підставі виконавчих документів, виданих судами, а згідно ст.4
Закону України «Про державну виконавчу службу»від 24.03.1998 № 202/98-ВР (із
змінами та доповненнями), примусове виконання рішень в Україні покладається на
Державну виконавчу службу.

Згідно
п.п.3.1.1 п.3.1 ст. З Закону України № 2181-ІІІ, активи платника податків
можуть бути примусово стягнуті в рахунок погашення його податкового боргу
виключно за рішенням суду.

Підпунктом
2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону України № 2181-ІІІ передбачено, що органами,
уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу, є виключно
податкові органи та державні виконавці у межах їх компетенції.

Відповідно
до ст. 238 Господарською кодексу України (ГК України), за порушення
встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до
суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого самоврядування
адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або
майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види
адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування
визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.
Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Згідно
з ч. 1 ст. 239 Господарського кодексу України, органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, як визначено ст. 239 ГК України, відповідно до своїх
повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до
суб'єктів господарювання зокрема такі адміністративно-господарські санкції як
адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов'язкових платежів).

Статтею
241 ГК України встановлено, що адміністративно-господарський штраф - це грошова
сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі
порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Перелік
порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок
його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини,
в яких допущено правопорушення.

Адміністративно-господарський
штраф може застосовуватися у визначених законом випадках одночасно з іншими
адміністративно-господарськими санкціями, передбаченими статтею 239 цього
Кодексу.

Також
ч. 1 ст. 242 ГК України встановлено, що у разі порушення суб'єктом
господарювання встановлених правил обліку або звітності щодо сплати зборів
(обов'язкових платежів) або їх несплати чи неповної сплати сума, яку належить
сплатити, стягується до відповідного бюджету. Крім того, з суб'єкта
господарювання у визначених законом випадках може бути стягнуто штраф у розмірі
до п'ятдесяти відсотків належної до сплати суми збору (обов'язкового платежу).

Враховуючи,
що обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що в позовній заяві
наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, які свідчать про
обґрунтованість позовних вимог. Докази, подані позивачем підтверджують обставини, на які позивач
посилається на їх обґрунтування.

Однак,
в частині задоволення позовних вимог щодо забезпечення позову та стягнення
судових витрат з відповідача суд відмовляє з огляду на наступне.

Відповідно
до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, у справах в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень,
а відповідачем -фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем,
з відповідача не стягуються.

Позивачем
не надано належно допустимих доказів щодо існування очевидної небезпеки
заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в
адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів, або
для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відповідно
до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи
по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи
відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення
адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними
рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його
положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із
зазначенням способу його здійснення.

Враховуючи
вищенаведене, суд дійшов висновку, що з урахуванням положень зазначеної статті
необхідно позов задовольнити частково, оскільки у позивача наявні докази
існування боргу у відповідача, в зв'язку
з несплатою ним податкових зобов'язань.

Відповідно
до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72 цього кодексу. Суд прийшов до висновку про задоволення
позовної вимоги позивача частково та
стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1борг в розмірі
1979,01 грн.

Враховуючи
викладене, керуючись ст. ст. 69, 71, 94, 97, 112, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва,
-

ПОСТАНОВИВ :

1.
Адміністративний позов задовольнити частково.

2.
Стягнути з суб'єкта
підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , р/р НОМЕР_3 в КМФ АКБ «УСБ»м. Києва
МФО 322012; р/р НОМЕР_4 в Подільській філії м. Києва АКБ «Соц розв УСБ» МФО
322078) податкову заборгованість у
сумі 1 979,01 грн. по податку на додану вартість одну тисячу дев'ятсот
сімдесят дев'ять грн. 01 коп. на розрахунковий рахунок №
0007, код платежу 14010100, одержувач ВДК у Печерському районі
м. Києва, банк - УДК у м. Києві, МФО 820019, ЗКПО 26077922.

3. В
іншій частині позову відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом,
якщо таку заяву не було подано.

Постанова
суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження постанови суду та апеляційної скарги. Заява про
апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти
днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються
Київському апеляційному адміністративному суду через Окружний адміністративний
суд міста Києва.

Суддя
Добрянська Я.І.