Справа № К-18472/06
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2008-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

13
лютого 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Гуріна М.І., Кобилянського М.Г.,
Юрченка В.В., Федорова М.О.

розглянувши в порядку попереднього
розгляду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до
Президента України Ющенка Віктора Андрійовича, Секретаріату Президента України,
Кабінету Міністрів України, Віце-прем'єр міністра України Кириленка В'ячеслава
Анатолійовича, треті особи: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини
Карпачова Ніна Іванівна, Прем'єр-міністр Єхануров Юрій Іванович про визнання
дій неправомірними

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Печерського районного суду від 13 грудня 2005 року і ухвалу
Апеляційного суду міста Києва від 28 квітня 2006 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2005 року ОСОБА_1 ( далі позивач ) звернувся до суду із вказаним
позовом. Просив суд:

- визнати
дії Президента України Ющенка Віктора Андрійовича неправомірними та
зобов'язати його припинити
видання указів з
грифом «опублікуванню не
підлягає», опублікувати укази, тексти яких до цього часу не опубліковані,
виконати вимоги ст. 18 Закону України «Про звернення громадян», надавши йому
можливість особисто викласти аргументи особі, що перевірятиме заяву, та брати
участь у перевірці поданої заяви, знайомитися з матеріалами перевірки, подавати
додаткові матеріали або наполягати на їх запиті, бути присутнім при розгляді
заяви;

· визнати дії Секретаріату Президента України стосовно
надання недостовірної інформації неправомірними та зобов'язати вибачитись і в
подальшому надавати виключно достовірну інформацію, визнати дії Секретаріату
Президента України стосовно погодження термінів

· виконання Прем'єр-міністром України
Доручення Президента України від 29 березня 2005 року
неправомірними та зобов'язати відкликати листа № 03-02/263 від 08 червня 2005
року та організувати для посадових осіб Секретаріату курси з вивчення ділової
етики та Конституції України;

· визнати дії Кабінету Міністрів України щодо погодження
термінів виконання Доручення Президента України від 29 березня 2005 року
неправомірними та зобов'язати відкликати листа № 3519/0/2-05 від 12 травня 2005
року, зобов'язати також організувати курси з вивчення української мови та
Конституції України для посадових осіб Уряду;

- зобов'язати Віце-прем'єр-міністра України
Кириленка В'ячеслава Анатолійовича
відвідувати курси з вивчення української мови та Конституції України.

Зазначав, що зверненням від 21 березня 2005
року запропонував Президенту України Ющенку В.А. опублікувати видані ним та
його попередниками укази з грифом «опублікуванню не підлягає». Проте його
прохання було проігноровано, а таємні укази Президентом продовжують видаватися,
про що свідчать укази від 18 квітня 2005 року № 663/2005, від 18 травня 2005
року №815/2005 та від 23 серпня 2005 року № 1203.

Крім цього,
просив відповідно до ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» надати
можливість особисто викласти аргументи особі, що перевірятиме заяву, та брати
участь у перевірці поданої заяви, ознайомлюватися з матеріалами перевірки,
подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті, бути присутнім при
розгляді заяви. Проте, і це прохання Президентом було проігноровано, чим
порушено його права, передбачені ст.ст. 38, 40, 43, 57 Конституції України.

Вказував, що
на вирішення поставлених у зверненні питань Президентом України було надано
Доручення від 29 березня 2005 року Прем'єр-міністру України розробити до 01
червня 2005 року відповідний законопроект. Листом № 22/2-432 від 12 червня 2005
року на ім'я позивача Секретаріат Президента України подає неправильну
інформацію стосовно терміну виконання Доручення Президента до 01 вересня 2005
року. Крім цього, повідомлення про те, що з середини травня Президент не видає
таємних указів, теж не відповідає дійсності, оскільки такі укази видавалися 18
травня 2005 року та 23 серпня 2005 року, тобто Секретаріатом порушено, на думку
позивача, його конституційне право на звернення.

Також, на
його думку, з листа Віце-прем'єр-міністра України № 3519/0/2-05 від 12 травня
2005 року на ім'я Державного секретаря України видно, що Кабінет Міністрів
України просить Секретаріат Президента України розглянути можливість продовження
терміну виконання Доручення Президента України від 29 березня 2005 року до 01
жовтня 2005 року. З листа Першого заступника Державного секретаря України №
03-02'263 на ім'я Віце-прем'єр-міністра України Томенка В.М. видно, що
Секретаріатом Президента України погоджено пропозицію, Кабінету Міністрів
України щодо продовження до 01 жовтня 2005 року терміну виконання Доручення
Президента України від 29 березня 2005 року.

Проте, Секретаріат Президента
України не є вищестоящим органом відносно Кабінету Міністрів України, який
відповідно до ст. 113 Конституції України є вищим органом у системі органів
виконавчої влади, відповідальним перед Президентом України. А відповідно до ч.
2 ст. 106 Конституції України Президент України не може передавати свої повноваження
іншим особам або органам. Тобто посадові особи Секретаріату, які дозволили собі
змінювати вимоги, поставлені Президентом України у Дорученні на ім'я
Прем'єр-міністра України, явно перевищили свої посадові обов'язки. І до цих
незаконних дій Секретаріат Президента України неправомірно підштовхнув
Віце-прем'єр-міністр з гуманітарних питань. Таким чином, на думку позивача,
також порушено його право на управління державними справами.

Також
позивач зазначив, що крім явних порушень чинної Конституції України,
Віце-прем'єр-міністр України, до повноважень якого згідно Постанови Кабінету
Міністрів України від 03 березня 2005 року № 175 належать гуманітарні та
соціальні питання, допустив низку граматичних помилок у своєму листі від 12
травня 2005 року, що є неприпустимо для такої посадової особи.

Представник відповідача Президента
України, який одночасно є представником Секретаріату Президента України та
Кабінету Міністрів України в судовому засіданні позов не визнав, просив в
задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи це тим, що Президент України з
метою вдосконалення нормативно-правового забезпечення прозорості та відкритості
діяльності глави держави, органів державної влади та органів місцевого
самоврядування, недопущення безпідставного обмеження реалізації права громадян
на доступ до інформації доручив Кабінету Міністрів України підготувати з
урахуванням положень міжнародно-правових актів та світового досвіду пропозиції
щодо вдосконалення законодавства, яке регулює відносини в інформаційній сфері.
Крім того, за дорученням глави держави у Секретаріаті Президента України з
травня цього року припинено видання актів Президента України з грифом «Не для
друку».

З приводу листа
Віце-прем'єр-міністра України від 12 травня 2005 року представник зазначив, що
згідно з Інструкцією з діловодства в Секретаріаті Президента України,
затвердженої 04 травня 2005 року, рішення про зняття з контролю, перенесення
строків виконання або зміну у періодичності інформування про виконання актів і
доручень Президента України або окремих їх положень приймається Президентом
України на підставі пропозицій відповідного структурного підрозділу
Секретаріату Президента України. Про результати розгляду питання у Секретаріаті
Президента України та прийняте Президентом України рішення і було проінформовано
Віце-прем'єр-міністра України листом від 08 червня 2005 року. Тому представник
відповідачів вважає, що правових підстав для висновків, які мають місце в
позовній заяві не вбачається, а від так позов задоволенню не підлягає.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва
від 28 квітня 2006 року залишено без змін постанову Печерського районного суду
від 13 грудня 2005 року, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Просить скасувати ці судові рішення і
постановити нове - про задоволення його вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України, перевіривши за матеріалами справи доводи
касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин
у справі у межах, визначених ч. 2 ст. 220 КАС України, колегія суддів приходить
до висновку про наявність підстав для залишення без задоволення касаційної
скарги, а оскаржуваних судових рішень без змін з таких підстав.

Судами
встановлено, що позивач звернувся до Президента України із зверненням від 21
березня 2005 року з приводу видання Указів Президента України з грифом
«Опублікуванню не підлягає», яке одержане Секретаріатом Президента України та
направлене за належністю на розгляд до Апеляційного суду міста Києва, який, в
свою чергу, направив звернення за належністю до Прокуратури міста Києва.

Разом з цим, Секретаріатом
Президента України листом від 12 червня 2005 року № 22/2-432 позивачу була
надана відповідь з приводу порушених в зверненні питань. Більш того,
Президентом України, зокрема, і в зв'язку з надходженням звернення позивача,
надано доручення від 29 березня 2005 року Прем'єр-міністру України розробити, у
термін до 01 червня 2005 року, за участю представників відповідних державних
органів, громадських організацій, провідних вчених з урахуванням міжнародного
досвіду законопроект щодо конкретних механізмів забезпечення відкритості і
прозорості діяльності органів державної влади та органів місцевого
самоврядування.

Листом від 08 червня 2005 року
Секретаріат Президента України погодив пропозицію Кабінету Міністрів України
щодо продовження до 01 жовтня 2005 року виконання доручення Президента України
від 29 березня 2005 року.

Відповідно до Інструкції з
діловодства в Секретаріаті Президента України, затвердженої 04 травня 2005
року, рішення про зняття з контролю, перенесення строків виконання або зміну у
періодичності інформування про виконання актів і доручень Президента України
або окремих їх положень приймається Президентом України на підставі пропозицій
відповідного структурного підрозділу Секретаріату Президента України.

Таким чином, про результати
розгляду питання у Секретаріаті Президента України та прийняте Президентом
України рішення і було проінформовано Віце-прем'єр міністра України листом від
08 червня 2005 року.

Згідно із статтею 1 Закону України
«Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутись до органів
державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств,
установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями,
скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та
особистих прав, законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У частинах 3 і 4 статті 7
зазначеного закону вказано, що якщо питання, порушені в одержаному органом
державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або
посадовими особами звернення, не входять до їх повноважень, вони в термін не
більше п'яти днів пересилаються за належністю відповідному органу чи посадовій
особі, про що повідомляється громадянину, який його подав.

Відповідно до ст. 20 вказаного
Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця
від дня їх надходження, при цьому якщо в місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, встановлюється необхідний термін для його
розгляду, однак загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не
може перевищувати сорока п'яти днів.

Отже, з
наведеного вбачається, що відповідачі приділили належну увагу зверненню
позивача, зокрема, надали відповідь, у якій проінформували позивача про вжиті
заходи щодо практичної реалізації порушених в звернені питань, тобто діяли
правомірно та в межах повноважень, а отже у суду відсутні правові підстави для
визнання дій відповідачів неправомірними та зобов'язання вчинити дії які
заявлені позивачем.

Щодо вимог
позивача про зобов'язання Секретаріату Президента України та Кабінету міністрів
України організувати курси з вивчення української мови та Конституції України
для посадових осіб Секретаріату та Уряду, а також зобов'язання
Віце-прем'єр-міністра України Кириленка В'ячеслава Анатолійовича відвідувати
курси з вивчення української мови та Конституції України, вони також не
підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на нормах чинного
законодавства.

Суди першої
та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що відповідачі
розглянувши звернення ОСОБА_1 у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, обгрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мали значення для прийняття рішення, і своєчасно, тобто протягом
розумного строку, а від так оскаржувані позивачем дії відповідачів не можуть
бути визнані неправомірними та такими, що порушили права чи свободи позивача.

За обставин, коли оскаржувані судові
рішення постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права,
касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись
ст.ст. 220, 230 КАС України, колегія суддів
-

У
Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Печерського районного
суду від 13 грудня 2005 року і ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 28
квітня 2006 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає, окрім як із підстав, у порядку та у
строки, визначені ст.ст. 237-239 КАС України.

Головуючий:

Судді: