Справа № 22-а-5686/08
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2008-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул.Володарського, 46 (1 корпус)
Головуючий 1 інстанції:
суддя Кондратенко М.В.
Доповідач 2 інстанції:
суддя Мінаєва О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2008 року

№ 22-а-5686/08

Колегія суддів
Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Мінаєва О.М.

Суддів
- Шевцова Н.В., Гуцал М.І.

секретаря
судового засідання: Баглаєнко
Я.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Сумської міської ради на постанову Ковпаківського
районного суду м. Суми від 08 липня 2008
року по справі № 2а-304/08

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської ради

про стягнення щорічної матеріальної
допомоги на оздоровлення відповідно до вимог Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом про стягнення з
Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради
недосплаченої суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2007
рік у розмірі 1305,00 грн.

Постановою Ковпаківського районного
суду м. Суми від 08 липня 2008 року по
справі № 2а-304/08 позовні вимоги ОСОБА_1задоволено, стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Сумської
міської ради на користьОСОБА_1недосплачену
суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік, що становить 1305 грн.

Відповідач, Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської ради, не погоджується з вказаною постановою
Ковпаківського районного суду м. Суми, подав апеляційну скаргу, вважає висновок
суду першої інстанції безпідставним та неправомірним. Апелянт вважає, що судом
не повно і не всебічно з'ясовано обставини в адміністративній справі, що мають
значення для справи, та зазначає, що виплата грошової допомоги на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, потребує
фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України, його обсяги не можуть
визначатися будь-яким іншим законом, крім Закону України про Державний бюджет
України, Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської
ради не має можливості виплатити позивачу допомогу в розмірах, передбачених
Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», так як ці кошти не передбачені у
державному бюджеті та не виділені управлінню. Також Управління праці та
соціального захисту населення Сумської міської ради вказує, що ним вживалися
заходи щодо отримання можливості виплати громадянам, постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи, допомоги у 2007 році у розмірах, передбачених ст. 48
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи». Так, протягом серпня-вересня 2007 року до
головного управління праці та соціального захисту населення Сумської облдержадміністрації управлінням надавалася
інформація про додаткову потребу в коштах, але до цього часу відповідні кошти
на рахунок управління не надійшли. Враховуючи наведене, Управління праці та
соціального захисту населення Сумської міської ради просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 липня 2008 року по справі №
2а-304/08.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом
першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що
ОСОБА_1 є евакуйованою із зони відчуження в 1986 році 2 категорії, що
підтверджується копією її посвідчення (а.с. 7).

У листопаді 2007 року Управління праці та соціального захисту населення
Сумської міської ради розрахувало і виплатило позиваці за 2007 рік 75 грн.
разової грошової допомоги. Розмір виплаченої допомоги був визначений
Постановами Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996р., №562 від
12.07.2005р. Однак матеріальна допомога виплачувалась у меншому розмірі, ніж
передбачено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення
Сумської міської ради з приводу виплати недоплаченої суми разової грошової
допомоги. Управління праці і соціального захисту населення Сумської міської
ради, відмовляючи листом у задоволенні прохання ОСОБА_1 в перерахунку
матеріальної допомоги, зазначало, що заявник дійсно має право на отримання
щорічної матеріальної допомоги у розмірі 3-х мінімальних розмірів заробітної
плати, однак сума виплат була визначена Кабінетом Міністрів України, а
нарахування допомоги у новому розмірі буде проведено після внесення необхідних
змін до законодавчих актів. Таким чином, відповідач фактично визнав, що
соціальні права позивача порушені, а матеріальна допомога виплачена у меншому
розмірі, чим передбачено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 4).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлено, що
евакуйованим із зони відчуження в 1986 році, виплачується щорічна грошова
допомога на оздоровлення в розмірі 3 мінімальних заробітних плат. Цією ж статтею
визначено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент
виплати. Пунктом 25 Порядку використання коштів фонду для здійснення заходів
щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту
населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 987 від
20.07.2000р., було визначено, що такі виплати здійснюються від дня набуття
права на них, але не раніше дня одержання відповідних документів і подання
письмової заяви. При цьому письмова заява подається громадянином один раз і
поновлюється у разі зміни обставин.

Частиною 1 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було визначено, що
конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій передбачених цим Законом
підвищується Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості
життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Кабінет Міністрів України не
уповноважений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зменшувати встановлені
останнім конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема допомоги на
оздоровлення. Навпаки, у частині 1 статті 67 зазначеного Закону встановлено, що
ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу
вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

У Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено основні положення щодо
реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, оскільки відповідно
до частини 1 статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права
шкоди.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною
складовою, конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження
підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», є безпідставним.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ч.7 ст.48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати.

Зі змісту Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» не вбачається будь-яких обмежень щодо
можливості застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації
норми ст. 48 Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Слід зазначити, що встановлений ще в 1996 році постановою Кабінету
Міністрів України №836 розмір щорічної
допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому
законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів
України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із
загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст. 48 «Про соціальний
статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та
законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних плат на 2007 рік, а не
Постанова Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 року за №836.

За таких обставин та з урахуванням вимог ст. 48 Закону України «Про
соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», відповідач по справі повинен виплатити позивачу щорічну допомогу
на оздоровлення виходячи із сум мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет на 2007 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 1 жовтня
2007 р. (на момент виплати коштів) склала - 460 грн.

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням наведених розмірів мінімальної
заробітної плати у 2007 році, суд першої інстанції обґрунтовано розрахував
недовиплачену позивачу суму компенсації на оздоровлення у 2007р. 460 грн. х 3 =
1380 - 75 грн. = 1305,00 грн.

Таким чином за вищевказаний період недовиплачено 1305,00 гривень.

За таких обставин судом першої інстанції позовні вимоги задоволено.

Колегія судді погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та
зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, та не
впливають на правомірність прийнятого рішення.

Посилання апелянта на те, що спірні виплати проводяться за рахунок коштів
Державного бюджету України, а головним розпорядником цих коштів є Міністерство
праці та соціальної політики України, не має значення для вирішення даної
справи, оскільки, як встановлено судом, обов'язок по нарахуванню та виплаті
позивачу щорічної виплати разової грошової допомоги покладено саме на
Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради, яке
мало при проведенні нарахування та виплаті цих коштів діяти у межах повноважень
та у спосіб, визначений Законом України та Конституцією. Питання відносин між
суб'єктами владних повноважень щодо отримання в повному обсязі фінансування для
виконання положень законів України не може погіршувати соціальний захист
позивача та розмір гарантованих йому Законом соціальних виплат. Математичний
розрахунок суми недоплати з урахуванням сплаченої суми відповідачем не
спростовується.

Враховуючи вищевикладене, колегія судів Харківського апеляційного
адміністративного суду вважає, що Ковпаківським районним судом м. Суми при
прийнятті оскаржуваної постанови були повно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, постанова прийнята з дотриманням норм чинного
законодавства, а тому відсутні підстави для скасування судового рішення та
задоволення апеляційної скарги.

На підставі вищевикладеного та керуючись
ст.ст. 160, 165, п. 1 ч.1 ст. 198, ст. ст.200, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської
ради залишити без задоволення.

Постанову
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 08 липня 2008 року по справі № 2а-304/08 залишити без змін.

Дана ухвала набирає законної сили
з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України у місячний строк з моменту виготовлення її повного тесту.

Повний текст ухвали складено 06.10.2008
року.

Головуючий Мінаєва
О.М.

Судді Шевцова
Н.В.

Гуцал
М.І.