Справа № 22а-2577/08
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2008-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а-2577/08(11)
суддя у 1-ій інстанції -Категорія статобліку
- 41 Піскунова
Н.А.(справа №2а-73/07)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
серпня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Нагорної Л.М. (доповідач)

суддів -
Стежко В.А., Суховарова А.В.

при секретарі -
Гулій О.Г.

за участю представника
Вільнянської МДПІ - Куратченко І.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Вільнянської міжрайонної державної податкової
інспекції Запорізької області на постанову Вільнянського районного суду
Запорізької області від 28 вересня 2007 року у справі № 2а-73/2007 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вільнянської міжрайонної державної
податкової інспекції Запорізької області на неправомірні дії відповідача щодо
визначення суми податкового зобов'язання за платежем при отриманні права
спадщини у вигляді нерухомого майна та про скасування податкового повідомлення,
-

в с т а н о в и л а:

У липні 2007 року позивачка звернулася до суду першої інстанції з адміністративним
позовом до Вільнянської міжрайонної
державної податкової інспекції Запорізької області, в якому просила визнати неправомірним дії посадових осіб Вільнянської МДПІ Запорізької
області щодо оподаткування отриманої нею спадщини в розмірі 13 % та скасувати податкове
повідомлення № /0 від 18 травня 2007 року, як таке, що суперечить
чинному законодавству. Витрати, пов'язані з розглядом даної справи, покласти на
відповідача. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона отримала в спадок лише
право на земельну частку / пай/ , яка перебуває в колективній власності КСП
«Уральське» Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької
області, розміром 10,01 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї
частки в натурі, посвідчене сертифікатом, що ніяк не можна віднести до
різновидів об'єктів комерційної власності, які, відповідно до закону,
підлягають оподаткуванню. Тому вважає
податкові вимоги відповідача такими, що суперечать чинному законодавству.

Постановою Вільнянського районного суду
Запорізької області від 28 вересня 2007 року адміністративний позов ОСОБА_1було задоволено повністю.

Не
погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на те, що оскаржувана постанова прийнята з
порушенням норм
матеріального права та судом невірно було встановлено обставини, що мають
значення для справи, просив скасувати постанову Вільнянського
районного суду Запорізької області від 28 вересня 2007 року, та винести
нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 В апеляційній скарзі апелянт посилається на
те, що суд невірно зрозумів положення статей 177 та 190 ЦК України, які саме
говорять про те, що сертифікат на право на земельну частку /пай/ слід розцінювати як майнове право,
оскільки він дає право вимоги, а тому його слід розглядати як об»єкт оцінки,
який не існує у матеріальній формі, але дає змогу отримувати певну економічну
вимогу. Тому, відповідно до ч. «в» п. п.
13.2.1 та 13.2 ст. 13 Закону України № 889 оподаткуванню за ставкою, визначеною
п.7.1 ст.7 вказаного Закону, підлягає вартість об'єктів комерційної власності,
до яких віднесено цінні папери (крім депозитного (ощадного) іпотечного
сертифікату), корпоративні права та майнові права, успадковані будь-якими
особами, незалежно від ступеня їх споріднення з спадкодавцем. Згідно Постанови
КМУ від 10.09.03р. № 1440 «Про затвердження Національного стандарту №1
«Загальні засади оцінки майна і майнових прав» до об'єктів оцінки у
нематеріальній формі належать фінансові інтереси (частки (паї, акції), опціони,
інші цінні папери та їх похідні, векселі, дебіторська і кредиторська
заборгованість тощо), а також інші майнові права, тобто, пай відноситься до
фінансового інтересу (комерційної власності), так як дає його власникові право
отримати певні активи або певний прибуток, а тому, на думку апелянта,
сертифікат на право на земельну частку (пай) є сам по собі матеріальним благом,
тобто має ознаки об'єкту цивільного права і може бути розцінений як цінний
папір.

Перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає , що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно
до свідоцтв про право на спадщину за
заповітом, виданих 27 лютого 2006 року, Вільнянською державною нотаріальною
конторою Запорізької області (а.с.10,11), ОСОБА_1, після смерті своєї матері -
ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.12), отримала спадкове майно, яке
складається з 1/5 (однієї п'ятої) частини житлового будинку АДРЕСА_1,
розташованого на земельній ділянці площею 2394 кв. м. та права на земельну частку (пай) у землі, яка
перебуває у колективній власності КСП «Уральське» Максимівської сільської Ради
Вільнянського району Запорізької області, розміром 10,01 в умовних кадастрових
гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, що належала спадкодавцю на
підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0173205,
виданого Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області 02.04.1997
року та зареєстрованого в Книзі
реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 18, що
підтверджується витягом із журналу реєстрації сертифікатів на право на земельну
частку /пай/, виданим Вільнянським районним відділом земельних ресурсів
Запорізької області 06.07.2005 р. за № 970.

В другій половині травня 2007 року
ОСОБА_1отримала податкове повідомлення № /0 від 18 травня 2007 року про визначення податкового зобов'язання в сумі
1961 грн. 09 коп. у зв'язку з успадкуванням нею права на земельну частку (пай),
та була зобов'язана його сплатити в тридцятиденний строк з дня отримання
повідомлення (а.с.13). Спадкове майно, яке складається з 1/5 (однієї п'ятої)
частини житлового будинку АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці площею
2394 кв. м. оподатковувалось по 0%
ставці і оспорювань податкове повідомлення цієї частини спадщини не
стосується.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку,
що відповідно до статті 13.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від
22.05.2003 року № 889-ІV (надалі Закон № 889) дійсно передбачено, що об'єкти спадщини
платника податку поділяються з метою оподаткування на: п. «в» - «об'єкт
комерційної власності, а саме - цінний папір (крім депозитного (ощадного),
іпотечного сертифіката), корпоративне право, власність на об'єкт бізнесу як
такий, тобто власність на цілісний майновий комплекс, інтелектуальна (
промислова) власність або право на
отримання доходу за нею», але сертифікат про право на
земельну частку (пай), відповідно до вимог ст. ст.1, 2 Закону України «Про
цінні папери і фондову біржу», не є приватизаційним цінним папером, оскільки,
виходячи зі змісту ст. 3 вказаного Закону, такі папери застосовуються при
приватизації державного майна, а не при розпаюванні майна колективних
сільськогосподарських підприємств.

Згідно з п.17 Перехідних положень Земельного
кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані
громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними
права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості)
відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є
дійсними до виділення власникам земельний часток (паїв) у натурі (на
місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів про право власності
на землю.

Доводи Вільнянської МДПІ відносно того, що
оподаткуванню підлягає отримана ОСОБА_1 спадщина в вигляді права на земельну
частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності , саме як об'єкт
комерційної власності - корпоративні та майнові права, що засвідчує земельний
сертифікат, і, на думку відповідача, це
є тотожним змісту корпоративних прав, колегія суддів не приймає, оскільки це є
оціночним судженням відповідача, яке не ґрунтується на законі.

Судом першої інстанції також правильно було
вказано на те, що статтею 167 ГК України дано визначення поняття корпоративних
прав, а саме, це права особи, частка якої визначається у статутному фонді
(майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї
особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку
(дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої
відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та
статутними документами.

Статтею 7 Закону України «Про колективне
сільськогосподарське підприємство» передбачено, що майно КСП належить на праві
спільної часткової власності його членам. При цьому суб'єктом права власності
на такому підприємстві є саме підприємство як юридична особа, а його члени - в
частині майна, яке вони одержують при виході з підприємства. Ні майновий, ні
земельний паї не дають його власнику права на управління будь-яким
підприємством чи одержання якихось прибутків від діяльності господарської
організації.

Крім того, п. 14 Перехідних положень
Земельного кодексу України встановлена заборона до 01 січня 2007 року щодо
внесення права на земельну частку (пай) до статутних фондів господарських
товариств.

Позивач ОСОБА_1не є членом КСП «Уральське»
Максимівської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області. До цього
часу позивач не реалізувала ані права вимоги на відведення земельної частки
(паю) в натурі, ані права витребувати майно в натурі. Крім того, її право на
земельну частку (пай) до статутного фонду товариства не віднесено.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції, сертифікат на земельну
частку (пай) - це лише правовстановлюючий документ при реалізації позивачем права вимоги на
відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) , і з метою
оподаткування його не можна розглядати як об'єкт комерційної власності поряд з
корпоративним правом, оскільки в ст.13 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» наведено вичерпний перелік того, що належить до групи об'єктів
комерційної власності, відповідає
обставинам справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції повно з'ясовані всі обставини даної справи, не були допущені
порушення норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст..195,198, 200 КАС України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Вільнянської
міжрайонної державної податкової інспекції Запорізької області залишити
без задоволення.

Постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2007
року залишити без змін.

Ухвала суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути
оскаржена у місячний строк з дня її постановлення в повному обсязі до Вищого
адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 18
серпня 2008 року.

Головуючий:
Нагорна Л.М.

Судді:
Стежко В.А.

Суховаров А.В.