Справа № 22-а-9937/08
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Золотарьов І.Л.
Суддя-доповідач
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем
України

23 вересня 2008 року м.
Донецьк

справа № 22-а-9937/08

Донецький
апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого

Ляшенка Д.В.

суддів: при секретарі

Колеснік І.В., Ястребової Л.В. Агейченковій К.О.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні
Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради
Луганської області

на постанову

Первомайського міського
суду Луганської області

від

30 липня 2008 року

по справі

№ 2-а-138/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення Первомайської
міської ради Луганської області

про

визнання дій відповідача незаконними та зобов'язання
перерахувати та доплатити щорічну разову грошову допомогу на оздоровлення,
-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2008 року позивач звернувся
до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо сплати грошової
допомоги на оздоровлення у менших розмірах ніж передбачено Законом України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та стягнути з управління праці недоотриманні суми щорічної допомоги
на оздоровлення за 2001-2007 роки, у загальному розмірі 6284 грн.

Постановою Первомайського
міського суду Луганської області від 30
липня 2008 року позов задоволено.

Суд першої інстанції при розгляді
справи встановив, що позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської області як
особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, його
визнано інвалідом 3 групи, у зв'язку з чим позивач користується правами та
пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Суд задовольнив позов про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за
2001-2007 роки і виходив з того, що ст. 48 вищезазначеного закону передбачає
щорічну виплату допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 1
категорії 3 групи в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. При
цьому розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати становив: при
виплаті допомоги за 2001 рік - 118 грн.,
за 2002 рік - 140 грн., за 2003 рік - 185 грн., за 2004 рік - 205 грн.,
за 2005 рік - 262 грн., за 2006 рік - 350 грн., за 2007 рік - 400 грн.

З урахуванням фактично отриманих
позивачем сум щорічної допомоги на оздоровлення, суд першої інстанції визнав
дії УПСЗН Первомайської міської ради Луганської області, що полягають у
неповній виплаті щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2001-2007 роки
неправомірними та Зобов'язав відповідача виплатити позивачу недоплачені суми
щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2001-2007 роки у розмірі 6294 грн.

Не погодившись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої
інстанції скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме, управління зазначило, що здійснювало виплати,
керуючись Постановами КМУ № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
При здійсненні виплат грошової допомоги за 2006 рік відповідач керувався
Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік» відповідно до якого,
дія Закону № 796-ХІІ в частині виплати компенсації і допомоги у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006р. зупинена.

Особи, які беруть участь у справі до
апеляційного суду за викликом не прибули.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що позивач
віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, його визнано інвалідом 3 групи, що підтверджується відповідними
посвідченнями.

Відповідно до абз. 3, 4 ч.4 ст.48 Закону № 796-ХП
щорічна допомога інвалідам
2 групи виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, а інвалідам 3 групи - у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати (абз.7 ч.4 ст. 48 Закону № 796-ХП).

Відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення у таких розмірах: за 2001-2004 роки по 21,50 грн. за кожний рік, у відповідності до Постанови
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи»; за 2005-2007
роки по 90 грн. за кожний рік у відповідності до Постанови КМУ № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Зазначеними постановами № 836 та № 562 усупереч Закону №
796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно
до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення
виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі
й, зокрема, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам 3 групи
постановою № 836 встановлена допомога - 21,50 гривень (за грошовою реформою
1996 року), постановою № 562 встановлена допомога інвалідам 3 групи - 90 грн.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48
Закону № 796-ХІІ та Закони України, яким встановлені розміри мінімальної
заробітної плати, саме на час виплати грошової
допомоги на оздоровлення, а не постанови №№ 836, 562.

Положення пункту 30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України
на 2007 рік”, яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і
допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати - абзаців
другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої,
частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого,
сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від
№ 6-рп від 09.07.2007р.

Таким чином, дії відповідача в частині виплати позивачу
грошової допомоги на оздоровлення у розмірах по 21,50 грн. за 2001-2004 роки та
по 90 грн. за 2005, 2007 роки, - суд першої інстанції обґрунтовано визнав
неправомірними та стягнув з Управління
праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Луганської
області на корить позивача
недоплачену грошову допомогу на
оздоровлення за 2001-2005, 2007 роки у розмірі 4974 грн.

Проте суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку
щодо визнання дії відповідача неправомірними при нарахуванні та виплаті позивачам допомоги на оздоровлення за 2006
р., оскільки, не врахував, що дія абзацу другого та
третього частини четвертої статті 48 була зупинена в частині виплати
компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на
2006 рік згідно із п. 37 ст. 77 Закону України N 3235-IV (3235-15) від
20.12.2005 р. “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, який до теперішнього
часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України.

За
відсутності визнання закону про бюджет неконституційним у суду першої інстанції
не було правових підстав щодо стягнення з Управління на користь позивачів
недоотримані суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 р., бо відповідно
до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив
норми матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення
справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.п. 1,3 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 202, п.1 ч.1
ст. 205, ст. 206, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської
ради Луганської області - задовольнити частково.

Постанову
Первомайського міського суду Луганської
області від 30 липня 2008 року у справі № 2-а-138/08 за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради
Луганської області в частині визнання дій Управління праці та соціального
захисту населення Первомайської міської ради Луганської області щодо виплати
сум щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2006 рік в неналежному
розмірі неправомірними та стягнення недоплачених сум щорічної грошової допомоги
на оздоровлення за 2006 рік у розмірі 1310 гривень - скасувати.

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення Первомайської міської ради Луганської області в частині визнання дій
неправомірними щодо виплати в неналежному розмірі сум щорічної грошової
допомоги на оздоровлення за 2006 рік та стягненні недосплачених сум грошової
допомоги на оздоровлення за 2006 рік у розмірі 1310 гривень - відмовити.

Постанову
Первомайського міського суду Луганської
області від 30 липня 2008 року у справі за № 2-а-138/08 в частині визнання дій Управління праці та соціального захисту
населення Первомайської міської ради Луганської області неправомірними щодо
виплати в неналежному розмірі сум щорічної грошової допомоги на оздоровлення за
2001-2005, 2007 роки та стягненні з Управління праці та соціального захисту населення
Первомайської міської ради Луганської області на користь ОСОБА_1 недоплачених
сум щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2001-2005, 2007 роки у
розмірі 4974 гривень - залишити без змін.

Постанова набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця з моменту проголошення, а в разі складання
в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу і проголошення вступної
та резолютивної частин постанови, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: