Справа № К-1711/06
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2008-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2008
року м. Київ

Колегія суддів
Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - судді Ліпського
Д.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Гуріна М.І., Кобилянського
М.Г., Юрченка В.В.

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу

за скаргою ОСОБА_1 на рішення військово
-медичної комісії Дніпропетровського районного військового комісаріату
Дніпропетровської області

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 22 квітня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11 липня 2005 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2004 року ОСОБА_1 звернувся в суд із
скаргою і просив визнати рішення
військово-медичної комісії Дніпропетровського районного військового комісаріату
від 25 грудня 2003 року неправомірним та зобов'язати відповідача переоглянути
його у зв'язку з представленням документів, які підтверджують його одужання.

Ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2005 року залишено без
змін рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22
квітня 2005 року, яким відмовлено у задоволенні скарги.

Перевіривши за матеріалами справи доводи
касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у
справі у межах, визначених ч. 2 ст. 220 КАС України, колегія суддів приходить
до висновку про наявність підстав для залишення без задоволення касаційної
скарги, а оскаржуваних судових рішень без змін з таких підстав.

Як видно із
матеріалів справи, ОСОБА_1 у 1997 році був визнаний районною призивною комісією
Дніпропетровського районного військового комісаріату на підставі ст. 17 б. гр.
1 наказу Міністра оборони України № 2 -1994 року, непридатним до військової
служби у мирний час, частково придатним у воєнний час. Переослідування було
призначено на 07 жовтня 2003 року.

За
направленням Дніпропетровського районного військового комісаріату з 21 квітня
2002 року по 08 травня 2003 року заявник проходив стаціонарну військову
експертизу Дніпропетровської обласної психіатричної лікарні. На військово -
лікарняну комісію прибув з діагнозом: без психічних відхилень, про що виданий
акт № 4966-2003 року, який був втрачений в районному військовому комісаріаті. У
зв'язку з цим було видано тимчасове посвідчення, а строк
повторного медичного огляду призначений на 07 жовтня 2003 року.

Військово -
лікарська комісія Дніпропетровського районного військового комісаріату 25
грудня 2003 року визнала, що відповідно до ст. 17 - б графи I Положення та
додатку № 1 «Змін та доповнень до розділу II Положення про військово-лікарську
експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України» введеного в дію наказом
МО України від 12 липня 1999 року № 207, визнаний - «Непридатним до військової
служби в мирний час, обмежено здатним у воєнний час. Ступінь обмеження - 6/п.96
«в» Змін та доповнень до розділу II Положення про військову-лікарську експертизу та медичний
огляд у Збройних Силах України/».

Суди дійшли
правильного висновку, що питання непридатності до військової служби
вирішувалося військово - лікарняною комісією у відповідності з Положенням, яке
регулює питання визнання придатності військовозобов'язаних до військової
служби.

Та обставина, що у рішенні військово -
медичної комісії Дніпропетровського районного військового комісаріату від 25
грудня 2003 року є записи спеціалістів про придатність Міщенка Є. М. до військової служби, не може
свідчити про правомірність, його вимог, оскільки рішення прийняте з урахуванням
висновків психіатра.

За обставин, коли оскаржувані
судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального
права, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення -
без змін.

Керуючись
ст.ст. 220, 230 КАС України, колегія суддів
-

У
Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської
області від 22 квітня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 11 липня 2005 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у порядку та строки,
передбачені статтями 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

ГОЛОВУЮЧИЙ :

СУДДІ :