Справа № 2-А-52/2007
Суддя: Смирнов В.В.
Дата ухвалення: 2007-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-А-52/2007р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня
2007 року м. Краснодон.

Краснодонський
міськрайонний суд Луганської області у складі: головуючого судді Смирнова В.В., при секретарі Рамусь М. В., у відкритому судовому засіданні, у залі суду,
розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України у місті Краснодоні Луганської області про :

1)
Визнання бездіяльності керівництва пенсійного фонду України м. Краснодон
Луганської області в частині не нарахування та невиплати пенсії за термін з
04.04.2002р. по 10.10.2002р. незаконною та протиправною;

2)
Зобов'язання керівництва пенсійного фонду України м. Краснодон
Луганської області прийняти рішення про призначення пенсії з 04.04.2002р.;

3)
Зобов'язання керівництва пенсійного фонду України м. Краснодон
Луганської області нарахувати та виплатити кошти не нарахованої пенсії за
період з 04.04.2002рр. по 10.10.2002рр. у сумі 7 270 грн.;

4)
Постановления
окремої ухвали відносно навмисних дій службових осіб керівництва пенсійного
фонду України м. Краснодон Луганської
області, які ігнорують Конституцію
України, законодавство України та
рішення суду апеляційної інстанції;

5)
Стягнення моральної шкоди у сумі 10 000 грн,

встановив:

Позивач
звернувся до суду з позовом, до
Управління Пенсійного фонду України у місті Краснодоні Луганської області про
визнання бездіяльності керівництва пенсійного фонду України м. Краснодон
Луганської області в частині не нарахування та невиплати пенсії за термін з
04.04.2002р. по 10.10.2002р. незаконною та протиправною; Зобов'язання
керівництва пенсійного фонду України м. Краснодон Луганської
області прийняти рішення про призначення пенсії з 04.04.2002р.; Зобов'язання
керівництва пенсійного фонду України м.
Краснодон Луганської області нарахувати та виплатити кошти не
нарахованої пенсії за період з 04.04.2002рр. по 10.10.2002рр. у сумі 7 270
грн.; Постановления окремої ухвали відносно навмисних дій службових осіб
керівництва пенсійного фонду України м.
Краснодон Луганської області, які
ігнорують Конституцію України,
законодавство України та рішення суду апеляційної інстанції. 17 липня
2007 року позивач додатково заявив вимогу про стягнення моральної шкоди у
розмірі 10 000 грн.

В
обґрунтування своїх вимог зазначив, що с 10.08.81г. по 24.04.84г.
працював на шахті «Дуванная» ГРП з повним робочим днем на підземній роботі. В
1984р. перевівся на шахту им. Н.П. Баракова де і працює прохідником по
цей час. 11 жовтня 2002 року йому була
призначена пенсія на пільгових умовах згідно статті 14 Закону України „Про
пенсійне забезпечення" при наявності пільгового стажу на підземних роботах
20 років 7місяців, 16 днів. Однак, позивачу не було зараховано до пільгового стажу
період з 15.07.98 по 17.12.98р.- час участі у страйку не визнаному судом
незаконним.

У 2004
р. ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії адміністрації
підприємства шахти їм. . М. П.Баракова,
ДП „Краснодонвугілля" та керівництва Пенсійного Фонду України м. Краснодон Луганської області.

12.01.2005р.
Апеляційний суд Луганської області прийняв рішення про визнання дій керівництва
Пенсійного Фонду України м. Краснодон Луганської
області неправомірними та зобов'язав керівництво Пенсійного Фонду України
м. Краснодон
Луганської області, зарахувати у
пільговий трудовий стаж час участі у страйку,
та провести перерахунок пенсії з урахуванням включеного у пільговий
трудовий стаж часу його участі у страйку з 15.07.98р. по 17.12.98р. (а.с. 4, 5). Вважає, що керівництвом пенсійного фонду України
м. Краснодон
Луганської області не нараховані кошти за час затримки призначення йому
пенсії. Він мав право отримувати пенсію з 04.04.2002року, але отримувати пенсійні кошти почав з
10.10.2002 року. Отже, за період з 04.04.02р. по 10.10.02р.

пенсію
не отримував. До цього часу керівництво пенсійного фонду України м. Краснодон
Луганської області ігнорує рішення суду Апеляційної інстанції про
неправомірність затримки нарахування пенсії за час участі у страйку не
визнаному судом не законним. Також, навів розрахунки згідно яких має отримати не
нараховану пенсію у розмірі 7 270 грн.,
а саме : на цей час пенсія позивача згідно перерахунку становить 1221.5
гр., при розрахунки виходив з цього
розміру пенсії (а.с. 36).

За
чотири роки праці після визнання права на отримання пенсії, позивачу нарахували чотири відсотки
підвищення до пенсії, що складає:
48.90гр. з вирахуванням цього: 1221.5-48.90 =1172гр. Тому для нарахування
позивач бере суму 1172.6гр. За шість місяців сума не нарахованої пенсії складає:
1172.6х6мес. =7035.6гр. За шість днів не нарахована сума складає: 1172.грн. :
30.5днів х 6 днів = 234.5гр. 7035.6 + 234.5 = 7270гр.

У
судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, дав суду пояснення аналогічні викладеним в
адміністративній позовній заяві. Просив суд задовольнити позов у повному
обсязі, а також стягнути моральну шкоду
у сумі 10 000 грн.

Представники
відповідача - Управління Пенсійного фонду України у місті Краснодоні -ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (повноваження
по справі підтверджені довіреністю) у судовому засіданні адміністративний позов
ОСОБА_1 не визнали. Представники
відповідача суду пояснили, що
11.10.2002р. адміністрацією ДХК «Краснодонвугілля» ДВАТ шахта ім. М. П. Баракова до Краснодонського МУПФУ було
надано подання щодо призначення пенсії позивачу. На підставі ст. 14
ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» 11.10.2002р. Краснодонським МУПФУ було призначено пенсію
позивачу. Згідно п. п. 28, 29 Порядку
подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" затвердженого
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду
України 30.04.2002р. №224/30,
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2002р. № 536/6824
обов'язок на представлення працівника для призначення пенсії покладений на
адміністрацію підприємства, установи та
організації в якої працює особа. Згідно п. 31 Порядку подання та оформлення
документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України
"Про пенсійне забезпечення" обов'язок для прийняття документів для
призначення пенсії покладений на органи,
що призначає пенсію. Тобто за недостовірність та несвоєчасне надання
документів для призначення пенси органи,
що призначають пенсію відповідальність не несуть. До надання подання
11.10.2002р. адміністрацією ДХК «Краснодонвугілля» ДВАТ шахтою ім. . Баракова
до Краснодонського МУПФУ,
Краснодонському МУПФУ було невідомо чи має право позивач на отримання
пенсії. Також додали, що відповідно
рішення апеляційного суду Луганської області від 12.01.2005р. відповідачу було
зроблено перерахунок пенсії з врахуванням пільгового стажу за участь у
страйку, але розмір пенсії від цього не
змінився, так як розмір пенсії залежав
від заробітної плати. Про призначення пенсії з більш раннього строку у
вказаному рішенні суду не йшлося . Позивач с такою вимогою до Управління Пенсійного фонду України у
місті Краснодоні Луганської області також не звертався. Надали суду письмові
заперечення проти позову, просять суд
застосувати до позовних вимог строк позовної давності передбачений ст. .99 КАС України та відмовити у
задоволенні позову на підставі ст. . 100 КАС України (а.с. 43, 44).

Суд, вислухавши позивача, представників відповідача, спеціаліста Управління Пенсійного фонду
України у місті Краснодоні Луганської області ОСОБА_4, яка також вважала, що позивач не має права на перерахунок
пенсії, дослідивши матеріали справи, пенсійну справу позивача, вважає,
що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав. За змістом статей 2, 6, 17 КАС України завданням адміністративного
судочинства є захист порушеного права в сфері публічно правових відносин, тобто в порядку адміністративного судочинства
має вирішуватись публічно-правовий спір,
в якому однією зі сторін є орган державної влади, який здійснює управлінські функції щодо
іншого суб'єкта, здійснення яких
породжує виникнення між сторонами публічно-правових відносин.

В силу статті 5
КАС України «Законодавство про адміністративне судочинство»

1.
Адміністративне судочинство здійснюється відповідно до
Конституції України , цього Кодексу та
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження
в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної
дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно
ч. 2 ст. 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Пенсійне
страхування є частиною загальної системи соціального страхування, яка базується на Концепції соціального
забезпечення населення України,
схваленої ВР України 20 грудня 1993 p.,
Конституції України. Так, ст. . 46 Конституції
України визначила, як це і передбачено-
згаданою Концепцією, принцип соціального
забезпечення громадян на умовах обов'язкового державного соціального
страхування, за допомогою якого держава гарантує соціальний захист у
разі настання страхових виплат. Принцип законодавчого визначення умов і порядку
здійснення пенсійного страхування закріплений у
ст. . 92 Конституції України і реалізований шляхом прийняття Законів
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ( від 9 липня
2003р. № 1058, далі по тексту-Закон №
1058) та «Про пенсійне забезпечення»(ВВР,
1992, №3, ст. .Ю).

Відповідно
п.іч.1 ст. . 8 «Право громадян України
на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг» Закону України № 1058 :
Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають
громадяни України, які застраховані
згідно із цим Законом та досягли пенсійного віку чи визнані інвалідами в
установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення
відповідного виду пенсії страховий стаж. Вказана правова норма кореспондується
з приписами ст. .1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» (ВВР, 1992, №3,
ст. .10), відповідно до якого
була призначена пенсія позивачу. В силу ч.1
ст. 72 КАС України, обставини,
встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини. Рішенням апеляційного суду Луганської області від 12.01.2005р., залишеного без змін ухвалою ВАС України від
22.02.2007р., визнано неправомірними дії
начальника Управління Пенсійного фонду України у місті Краснодоні Луганської
області, відмовившего врахувати в
пільговий трудовий стаж ОСОБА_1 період часу,
коли він брав участь у страйку - з 15.07.1998р до 17.12.1998р.
Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у місті Краснодоні Луганської
області включити у пільговий трудовий стаж ОСОБА_1 період часу,
коли він брав участь у страйку-з 15.07.1998р до 17.12.1998р. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України у місті Краснодоні Луганської області
провести перерахунок пенсії з врахуванням включеного в пільговий трудовий стаж
часу, коли ОСОБА_1 брав участь у страйку
з 15.07.1998р до 17.12.1998р.(а.с. 4, 5, 37, 38). Вказане рішення суду виконано
Управлінням Пенсійного фонду України у місті Краснодоні Луганської
області, про що свідчить відповідь
відповідача відділу державної виконавчої служби Краснодонського міського
Управління юстиції (а.с. 67). Крім того,
з пенсійної справи позивача,
дослідженої у судовому засіданні,
та приєднаних її копіях до матеріалів справи, убачається,
що до вищезгаданих рішень судів позивачу дійсно не було враховано у
пільговий трудовий стаж часу участі у страйку.(а.с. 66). Після винесення рішення вищезгаданих
судів, Управлінням Пенсійного фонду
України у місті Краснодоні Луганської області в пенсійній справі позивача були
внесені відповідні зміни (а.с. 61), тобто час участі у страйку з 15.07.1998р до
17.12.1998р в теперішній час знаходиться з відповідним кодом « ст.
.14-20п/п», що свідчить про врахування
цього часу у пільговий трудовий стаж позивача. Після включення часу участі у
страйку (з 15.07.1998р до 17.12.1998р) у пільговий трудовий стаж позивача
розмір пенсії від цього не змінився,
таке включення впливає лише на час призначення пенсії. Згідно зі ст. . ст. 14,
19 Закону України « Про пенсійне забезпечення» (відповідно до якого
позивачу призначалась пенсія) - Пенсії за віком призначаються в розмірі 55
процентів заробітку (стаття 64), але не
нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років
чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального
розміру пенсії. Доказів того, що позивач
звертався до Управління Пенсійного фонду України у місті Краснодоні Луганської
області провести призначення пенсії з більш раннього періоду суду не
надано, позивач також не
заперечував, що не звертався з такою
вимогою до позивача, а лише вимагав
виконання рішення суду в частині, що
стосується його інтересів.

Відповідно
досліджених у судовому засіданні розрахунках витребуваних у відповідача по
справі (а.с. 59) у позивача, з врахуванням включеного в пільговий трудовий
стаж часу, коли ОСОБА_1 брав участь у
страйку з 15.07.1998р до 17.12.1998р,
право на пенсійне забезпечення виникло -08.05.2002р. Фактично позивачу
була призначена пенсія з 11.10.2002р. вказаний факт призначення пенсії
сторонами не заперечується.

В період
з 08.05.2002р. по 11.10.2002р. розмір пенсії було врегульовано наступними
законодавчими та нормативними актами :
ст. ст. 13, 14, 19 і 29 Закону України « Про пенсійне
забезпечення», Постанов КМУ № 279 від 13
березня 2002р., № 1563 від 20 листопада
2001р., № 1115 від 17 серпня 2002р.
Відповідно до перелічених норм права пенсія позивача повинна складати :
08.05.2002р. - 146, 48грн (за 23 дні),
01.06.2002р.- 189, 20грн.,
01.07.2002р. - 189, 20 грн.,
01.08.2002р-189, 20грн.,
01.09.2002р. - 189, 20 грн.,
10.10.2002р. - 85, 48 грн (за 10 днів) - загалом сума не отриманої
своєчасно пенсії складає 988, 76 грн.(а.с. 59). У відповідності ст. . 166 КАС України - суд, виявивши під час розгляду справи порушення
закону, може постановити окрему ухвалу і
направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо
усунення причин та умов, що сприяли
порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про
наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності
осіб, рішення, дії,
чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Ця норма закріплює право
адміністративного суду на здійснення загального нагляду за дотриманням
законності суб'єктами владних повноважень. Вказаних умов винесення окремої
ухвали судом при розгляді справи не встановлено. Щодо заперечень відповідача
стосовно пропуску строку позовної давності встановленого CT..CT.99 КАС України -
суд не вважає пропущеним строк звернення до суду. Так, первинний позов було заявлено позивачем у
2004 році (а.с. 4), та розглядався за
правилами цивільно - процесуального законодавства і лише після введення в дію з
1 вересня 2005 р. КАС України, остаточне
рішення з цього приводу було прийнято ВАС України 22 лютого 2007р. за правилами
адміністративного судочинства. Згідно з роз'ясненнями Постанови ПЛЕНУМУ
ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди ( Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму
Верховного суду N 5 від 25.05.2001 ) п.2. Роз'яснити, що спори про відшкодування заподіяної
фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли
право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або

випливає
з її положень; у випадках, передбачених
статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу
Української РСР (далі - ЦК) та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння
моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону "Про інформацію", ст.
44 Закону "Про авторське право і суміжні права" ; при
порушенні зобов'язань, які підпадають
під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають
відшкодування моральної (немайнової) шкоди. При вирішенні спору про
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної
влади, його посадовими або службовими
особами, судам слід виходити з
того, що зазначений орган має бути
відповідачем у такій справі, якщо це
передбачено відповідним законом (наприклад,
ст. 9 Закону "Про
оперативно-розшукову діяльність".) Посилання позивача на норми ст.
1167 ЦК України
суд вважає необгрунтованими з наступних підстав. В силу статті 1167 «Підстави відповідальності за завдану
моральну шкоду» Моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

1.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу
державної влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу міцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала:

1)
якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2)
якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або
підписки про невиїзд, незаконного
затримання, незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших
випадках, встановлених законом. Ця норма крім п.3 ч.2 носить вичерпний
перелік обставин за яких передбачено відшкодування моральної шкоди.

П.3 ч.
2 ст. 1167 є бланкетною, але ні Закон України «Про пенсійне
забезпечення», ні Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (спеціальні закони які
регулюють пенсійні правовідносини) не передбачають відшкодування моральної
шкоди. За таких підстав суд, також
вважає, що позовні вимоги в цій частині
не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 19
Конституції України, Законом України
„Про пенсійне забезпечення",
Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст. ст.
8-12, 159, 160,
161, 162, 160, 167 КАС України, Постанов Кабінету Міністрів України № 1563
від 20 листопада 2001р., № 279 від 13
березня 2002р., № 1115 від 17 серпня
2002р., суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Краснодоні
Луганської області про :

1)
Визнання бездіяльності керівництва пенсійного фонду України м. Краснодон
Луганської області в частині не нарахування та невиплати пенсії за термін з
04.04.2002р. по 10.10.2002р. незаконною та протиправною;

2)
Зобов'язання керівництва пенсійного фонду України м. Краснодон
Луганської області прийняти рішення про призначення пенсії з 04.04.2002р.;

3)
Зобов'язання керівництва пенсійного фонду України м. Краснодон
Луганської області нарахувати та виплатити кошти не нарахованої пенсії за
період з 04.04.2002рр. по 10.10.2002рр. у сумі 7 270 грн.;

4)
Постановления
окремої ухвали відносно навмисних дій службових осіб керівництва пенсійного
фонду України м. Краснодон Луганської
області, які ігнорують Конституцію
України, законодавство України та
рішення суду апеляційної інстанції

5)
Стягнення моральної шкоди у сумі 10 000 грн. -
задовольнити частково.

Зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України у місті Краснодоні Луганської області
призначити пенсію ОСОБА_1 з 08 травня 2002року .

Стягнути
з Управління Пенсійного фонду України у місті Краснодоні Луганської області
заборгованість з невиплаченої пенсії за період з 08.05.2002 р по 10.10.2002 р в
сумі 988, 76 грн . (дев'ятсот вісімдесят вісім гривен сімдесят шість копійок).

В інших частинах
позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Краснодоні
Луганської області відмовити за необґрунтованістю . Повний текст Постанови складено
та підписано 27 липня 2007р.

На
постанову суду, протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження,
може бути подана апеляційна скарга до Донецького адміністративного
апеляційного суду.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого Кодексом
адміністративного судочинства України,
якщо такої заяви не буде подано.

Про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції протягом 10 днів може бути
подана заява про апеляційне оскарження рішення суду.

Обґрунтування
мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в
апеляційній скарзі.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Донецького
апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає,
до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження.