Справа № 2а-6623/08
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2008-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-6623/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2008 року
Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді-Самойлової
В.В.

при
секретарі- Демченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкова
справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, представник позивача - ОСОБА_2, до
Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, Житлової комісії Харківського
інституту танкових військ, Гарнізонної житлової комісії про визнання
бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач
оскаржує в порядку адміністративного
судочинства бездільність відповідачів
стосовно незабезпечення житлом його та членів його сім”ї відповідно
до ст. 1 п. 8 Закону України ”Про
державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із
служби у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей”, як
особи, що звільнилась з військової служби і
потребує поліпшення житлових умов протягом трьох років після звільнення,
посилаючись на те, що проходив службу в Харківському інституті танкових військ
НТУ „ХПІ”, звідки звільнений
17.09..2005р. у зв”язку зі скороченням штатів із залишенням на квартирному
обліку для позачергового отримання житла за рахунок фондів Міністерства оборони
України, та ставить питання щодо їх зобов”язання забезпечити його житловим приміщенням у
порядку та строки передбачені чинним законодавством України, що підтримав в
повному обсязі в судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_2

Представник відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова за
довіреністю Мацко Ю.І., проти позову
заперечує з підстав незабезпечення позивача житлом у відповідності до вимог
діючого законодавства із-за відсутності вільного житлового фонду.

Представник
відповідача Гарнізонної житлової комісії
за довіреністю Ібрагімов Ф.Б. проти позову заперечує, посилаючись на те,
що відсутній факт порушення права позивача на отримання житла, оскільки на час
звернення до адміністративного суду не минуло три роки після його звільнення та
з підстав відсутності на теперішній час норми закону, яка передбачає вказаний
термін забезпечення житлом військовослужбовців після звільнення.

Представник відповідача -
Житлової комісії Харківського інституту танкових військ в судове засідання не
прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд
вважає можливим розгляд справи за його відсутності, відповідно до ст. 128 КАСУ,
на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши сторони, дослідивши докази, суд приходить висновку про
задоволення позову частково зі слідуючих підстав.

Встановлено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах
України з 1995 року. Останнє місце служби - Харківський інститут танкових
військ НТУ „ХПІ”, звідки
звільнений, відповідно до наказу
НГШ-ГК ЗС №343 від 31.08.2005 року та
наказу начальника Харківського інститут
танкових військ НТУ „ХПІ” №259 від 17.09.2005 року з військової служби в запас
за п. 63 п.п.”Г”( у зв”язку зі скороченням штатів) Положення про проходження
військової служби особами офіцерсського складу, прапорщиками(мічманами)
Збройних Сил України та з 17.09.2005р. виключений зі списків особового складу
інституту усіх видів забезпечення та направлений на військовий облік до Жовтневого
РВК м. Харкова, із залишенням на квартирному обліку для отримання житла за рахунок фондів
Міністерства оборони України, як особа, що звільняється у зв”язку з
реформуванням Збройних Сил України.

Після
звільнення квартирна справа позивача передана до Квартирно-експлуатаційного
відділу м. Харкова, де позивач на
теперішній час перебуває в черзі на поліпшення житлових умов в загальній
черзі № 922 та в позачерговій черзі № 316.

Згідно
до п.8 ст.1 Закону України ”Про державні гарантії соціального захисту
військовослужбовців, які звільняються із служби у зв'язку з реформуванням
Збройних Сил України, та членів їх сімей” №1763-1V від 15.06.2004р. позивач має
право на отримання житла протягом трьох років післі звільнення зі служби .

Відповідно до вимог вказаного Закону , ст. 9 Житлового кодексу України та ст.12 Закону України ”Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, позивач у
встановленому порядку не був забезпечений відповідним житлом, а тому дії
відповідача- Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, до компенції якого відноситься забезпечення
військовослужбовців житловою площею, відповідно до наказу Міністра оборони України № 577 від 06.10.2006р. „Про
затверження Інструкції про організацію забезпечення і надання
військовослужбовцям Збройних сил України та членам їх сімей житових приміщень
(зі змінами відповідно до наказу МОУ № 518 від 11.09.2007р.) є
неправомірними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити
те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно вимог
ст.8 КАСУ, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права,
відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та ст.9 КАСУ,
суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на обов”язковість яких надана Верховною Радою України. У разі
невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України,
міжнародному договору, згода на обов”язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому
акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, таким є
Конституція України, згідно вимог ст. 8 Конституції України , в якій закріплено
слідуючий принцип, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

А тому
при таких обставинах, вказані дії першого відповідача не можуть вважатися законними та
обгрунтованими, оскільки вони направлені на звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод позивача, як громадянина, що суперечить вимогам ст. 22
Конституції України, в зв”зку з чим у першого відповідача виникає обов”язок
щодо позивача, який знаходиться на
квартирному обліку на поліпшення житлових умов разом із сім”єю, стосовно
забезпечення житлом, яке підлягає
виділенню в порядку черговості, за нормами
та при наявності житла у фонді Міністерства оборони України, відповідно
до вимог чинного житлового законодавства України.

Безпідставними
на думку суду є обгрунтування представником другого відповідача запереченнь на
адміністративний позов та спростовуються слідуючим.

Відповідно до вимог ст.58 Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони
пом”якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно
ст. 5 Цивільного Кодексу України

„1. Акти цивільного законодавства регулюють відносини,
які виникли з дня набрання ними чинності.

2. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом”якшує або скасовує цивільну відповідальність
особи.

3. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися
актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного
законодавства застосовується до прав та обов”язків, що виникли з моменту
набрання ним чинності”.

Таким
чином, в даному випадку до спірних правовідносин застосовується норма закону,
яка діяла на час їх виникнення, а саме:
на час звільнення позивача з військової служби, коли в нього виникло право на
забезпечення житлом протягом трьох років після звільнення.

Щодо
позовних вимог ОСОБА_1 до відповідачів - Житлової комісії Харківського
інституту танкових військ, Гарнізонної житлової комісії, то вони безпідставні,
оскільки останні щодо забезпечення
військовослужбовців житлом не мають відношення,
а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 128, 159 КАСУ, ст. ст. 8, 19, 22, 58
Конституції України, ст. 5 ЦК України, ст.9 ЖК України, ст. 1 Закону України
”Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які
звільняються із служби у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, та
членів їх сімей”, Законом України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Наказом
Міністра оборони України «Про затвердження Інструкції
про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України
та членам їх сімей житлових приміщень» № 577 від 06.10.2006р., суд-

п о с т а н о в
и в :

Позов
задовольнити частково.

Визнати
неправомірною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова щодо не забезпечення ОСОБА_1 та членів його сім'ї житлом в порядку
та строки відповідно до ст. 1 п. 8 Закону України ”Про державні гарантії
соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв'язку з
реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей”.

Зобов'язати Квартирно-експлуатаційний відділ м.Харкова забезпечити ОСОБА_1 та членів його сім'ї житлом відповідно до вимог діючого житлового
законодавства України.

Щодо
позовних вимог ОСОБА_1 до Житлової комісії Харківського інституту
танкових військ, Гарнізонної житлової комісії
про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова
може бути оскаржена до Харківського
апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний
суд протягом 10 днів з дня її проголошення, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження, а в разі
складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ - з дня
складання в повному обсязі. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя-