Справа № К-3961/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2008-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

24 січня 2008 року у м. Києві колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді: Цурка на М.І.,

суддів: Амєліна
С.Є., Гуріна М.І., Кобилянського М.Г., Юрченка В.В.,

секретар с/з Замега Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку
касаційного письмового провадження адміністративну справу за скаргою ОСОБА_1 на незаконні дії посадових осіб
управління по боротьбі з організованою злочинністю управління Міністерства
внутрішніх справ України в Кіровоградській області за касаційною скаргою
управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на
рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2004 року та
ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 14 липня 2004 року,

в с т а н о в и л а:

Управління Міністерства внутрішніх справ
України в Кіровоградській області звернулося з
касаційною скаргою на рішення Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 22 квітня 2004 року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 14 липня 2004 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на
незаконні дії посадових осіб управління по боротьбі з організованою злочинністю
управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області.

Зазначає, що в
лютому 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій просив
визнати дії працівників УБОЗу при
проведенні обшуку 18 лютого 2004 року в кв. 62 по вул. Леніна, 5339 в м.
Кіровограді незаконними в частині вилучення його закордонного паспорта НОМЕР_1,
свідоцтва про народження НОМЕР_2, військового квитка НОМЕР_3 на його ім.»я та
зобов»язати УМВС України в Кіровоградській
області повернути йому зазначені документи.

При цьому посилався на ті обставини, що працівники УБОЗу
діяли незаконно, оскільки відносно нього не порушено ніякої кримінальної
справи, він жодного разу не допитувався навіть у якості свідка.

Рішенням Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2004 року скаргу ОСОБА_1 було задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 14 липня
2004 року апеляційну скаргу УМВС України в Кіровоградській області було
відхилено, а рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2004 року залишено без змін. Уточнено резолютивну частину такою
вказівкою: Зобов»язати слідчий відділ УБОЗ УМВС України в Кіровоградській
області повернути ОСОБА_1 закордонний
паспорт НОМЕР_1, свідоцтво про народження НОМЕР_2 і військовий квиток НОМЕР_3.

Вказуючи на допущені, на думку
управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області,
судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм чинного процесуального
законодавства, що призвело до постановлення неправильних судових рішень,
відповідач просить скасувати постановлені судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи
касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи
по суті прийшли до висновку про те, що оскільки в судовому засіданні не
доведено, якого статусу органом досудового слідства надано скаржнику при
розслідуванні кримінальної справи, то скаржник вправі оскаржити дії працівників УБОЗ в порядку цивільного судочинства, а не за
нормами, визначеними кримінально-процесуальним законодавством.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитись не можна.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, Закону України
"Про звернення громадян" та гл. 31-А ЦПК України 1963 року, чинного
на час розгляду справи судами, громадянами можуть бути оскаржені до суду
рішення, дії чи бездіяльність у сфері управлінської діяльності будь-якого
органу державної влади чи місцевого самоврядування, підприємства, установи,
організації, об'єднання громадян, іншої юридичної особи або їх посадових чи
службових осіб (далі - суб'єкт оскарження), за винятком актів, перевірку
конституційності яких віднесено до повноважень Конституційного Суду України або
щодо яких передбачено інший порядок судового оскарження. Під останнім слід
розуміти порядок, спеціально встановлений відповідними законами.

Зокрема, не можуть оскаржуватися до суду в порядку,
передбаченому гл. 31-А ЦПК України, рішення, дії чи бездіяльність службових
осіб органів дізнання, попереднього слідства, суду, прокуратури, органів,
уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, щодо яких
кримінально-процесуальним, цивільним процесуальним законодавством,
законодавством про адміністративні правопорушення встановлено інший порядок
судового оскарження.

Відповідно до абзацу 4 статті 248-3 ЦПК України, судам не
підвідомчі скарги на акти і дії
службових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури, якщо
законодавством встановлено інший порядок оскарження.

Рішенням
Конституційного Суду N 6-рп/2001
(v006p710-01 ) від 23 травня 2001 положення абзацу четвертого статті
248-3 Цивільного процесуального кодексу України втратили чинність (є неконституційними)
в частині щодо непідвідомчості судам скарг "на акти і дії службових осіб
органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури...", якщо
законодавством встановлено виключно позасудовий порядок оскарження.

Тобто, якщо законодавством встановлено не лише
позасудовий порядок оскарження актів і дій службових осіб органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури, але і інший судовий порядок їх оскарження,
то у такому випадку скарги на акти і дії
службових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури розгляду в
порядку, передбаченому гл. 31-А ЦПК України, судам не підвідомчі.

Статтею 110 КПК України визначено, що дії і постанови
органів дізнання можуть бути оскаржені прокуророві.

В разі надходження скарги прокурор зобов'язаний
розглянути її протягом десяти днів і рішення по скарзі повідомити скаржникові.

Дії і постанови органів дізнання можуть бути оскаржені до
суду.

Скарги на дії і постанови органів дізнання розглядаються
судом першої інстанції при попередньому розгляді справи або при розгляді її по
суті, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Оскільки зазначеною нормою кримінально-процесуального
закону передбачено порядок судового оскарження дій і постанов органів дізнання,
то, відповідно вони не могли бути оскаржені за правилами, визначеними главою
31-А ЦПК України.

Посилання судів першої та апеляційної інстанцій на ту
обставину, що органами дізнання не визначено статус ОСОБА_1 при розслідуванні
кримінальної справи правового значення для визначення підвідомчості скарги не
має, оскільки статтею 110 КПК України коло осіб, які мають право на оскарження
дій і постанов органів дізнання, не визначено, а тому висновки судів про те, що
таке право мають лише особи, статус яких
у кримінальній справі встановлено відповідними процесуальними документами, не
ґрунтується на нормах законодавства.

Зокрема, статтею 236-5 КПК України встановлено, що
постанова органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття кримінальної справи
може бути оскаржена особою, інтересів якої вона стосується, або її
представником до районного (міського) суду.

Тобто дії та постанови органів дізнання можуть бути
оскаржені до суду у порядку, визначеному кримінально-процесуальним
законодавством, не лише особами, статус яких у кримінальній справі встановлено
відповідними процесуальними документами, а кожною особою, інтересів якої
стосуються оскаржувані дії чи постанови органу дізнання.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 227 ЦПК України
1963 року суд закриває провадження в справі, якщо справа не підлягає розглядові
в судах.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України визначено, що
суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку
адміністративному судочинства.

Оскільки скарга ОСОБА_1 на
незаконні дії посадових осіб управління по боротьбі з організованою злочинністю
управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області
підлягає розгляду у порядку, визначеному нормами кримінально-процесуального
законодавства, вона на може розглядатись за нормами ні цивільного ні
адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 210,
220, 222, 228,
230,231 КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській
області задовольнити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області від 14 липня 2004 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на незаконні дії посадових осіб управління по
боротьбі з організованою злочинністю управління Міністерства внутрішніх справ
України в Кіровоградській області скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала остаточна
і оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства України

Головуючий:
Ліпський Д.В.

Судді: Амєлін С.Є.

Гурін
М.І.

Кобилянський М.Г.

Юрченко В.В.