Справа № К-6293/06
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2008-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2008 року м.
Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

суддів: Бутенка В.І.,

Сороки М.О. (доповідача),

Штульмана
І.В.,

Лиски Т.О.,

Панченка О.І.,

провівши в порядку касаційного провадження
попередній розгляд адміністративної справи за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність
Рівненського міського суду,

встановила:

У лютому 2004 року ОСОБА_1.
звернувся до суду із зазначеною скаргою,
мотивуючи свої вимоги тим,
що 24 вересня 2003 року та 21 жовтня 2003 року звертався до голови Рівненського міського суду з
письмовими проханнями захистити
його цивільно - процесуальні права під час розгляду справи за позовом
ОСОБА_1 до нього про визнання недійсним заповіту. Оскільки відповіді на свої заяви він не отримав, просив суд визнати таку
бездіяльність суб'єкта оскарження неправомірною.

Ухвалою апеляційного суду
Рівненської області від 26 лютого 2004 року
в прийнятті скарги відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1.,
посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, просить судове рішення
скасувати.

Відмовляючи
у прийнятті скарги, суд виходив з того, що Конституцією України передбачено, що
судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на
них у будь-який спосіб забороняється. Рішення суду, дії або бездіяльність
суддів у питаннях здійснення правосуддя, що пов'язані з підготовкою, розглядом
справ у судових інстанціях, зверненням рішень до виконання тощо, можуть
оскаржуватись в апеляційному та касаційному порядку, а не в інший суд першої
інстанції, оскільки таке оскарження порушувало б принцип незалежності суддів і
заборону втручання у вирішення справи незалежним судом.

Встановлено,
що скаржник оскаржує дії судді, пов'язані з розглядом цивільної справи, тобто
дії, що відносяться до сфери процесуальної діяльності судді. Тому висновок суду
про те, що заяви, скарги щодо неправильності процесуальних дій судді чи суду не
підлягають розглядові в суді першої інстанції, є вірними і узгоджуються із положеннями статей 126, 129 Конституції України
та положеннями процесуальних законів.

Згідно
ч. 3 ст. 211 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України)
підставами касаційного оскарження судового рішення є порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до вимог
ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати
докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені
в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і процесуального права та відсутні передбачені ст. 227 КАС України підстави для його обов'язкового скасування.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
ст. ст. 220, 220-1, 221, 223, 224, 230, 231
КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 26 лютого 2004 року
- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, окрім як з підстав,
у строк та у порядку, визначених статтями 237-239 КАС України.

Судді: (підпис)

З оригіналом згідно,

відповідальний секретар:
Єрко С.М.