Справа № 2а-261/2007
Суддя: Шереметьєва Л.А.
Дата ухвалення: 2007-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2007 року Солом'янський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої
Л.А.

при секретарі - Волкової В.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини А0799
про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача грошову компенсацію в розмірі 34888,20 грн.,
що має бути їй сплачена відповідно до Закону
України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за продовольче забезпечення, яким вона не була забезпечена за період з 11.03.2000 року по
31.01.2007 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка посилається на те, що проходить військову службу в Військовій частині А0799. Однак за
період з 11.03.2000 року по 31.01.2007 року їй було
відмовлено у продовольчому забезпеченні або виплаті грошової компенсації замість продовольчого забезпечення.

На підтвердження
розміру своїх позовних вимог позивачка надала довідку
Головного управління статистики у м.Києві від 14.12.2006 року про середні
ціни на продукти харчування у торговельній мережі м.Києва у листопаді 2006
року.

Крім цього, згідно п.3 Порядку проведення компенсації громадян втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів
їх виплати, затвердженого Постановою KM України № 159 від 21.02.2001 року,
позивачка просила стягнути з відповідача
компенсацію за продовольче забезпечення через її несвоєчасну виплату з урахуванням індексації грошових доходів в розмірі 17588,30
грн.

Також просила
стягнути витрати на представництво її інтересів в судовому засіданні представника за дорученням в розмірі 2000 грн.

В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила на підставі викладеного стягнути з відповідача лише
грошову компенсацію за продовольче забезпечення в розмірі 34888,20 грн.

Представник відповідача проти позову не заперечував та пояснив, що відповідно
до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і
після 11.03.2000 року позивачка мала бути забезпечена продовольчим пайком, але
не була ним забезпечена після вказаної
дати, внаслідок чого виникла заборгованості по виплаті грошової компенсації замість продовольчого забезпечення.
Тому є правові підстави щодо виплати
позивачці грошової компенсації замість продовольчого пайка за період
часу з 11.03.2000 року по 31.01.2007 року.

2

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом
встановлено, що позивачка проходить військову службу в Військовій частині А0799
та, як вбачається з матеріалів справи, як військовослужбовець знаходиться на
продовольчому забезпеченні.

Згідно ст. 9
Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей» військовослужбовці за рахунок держави забезпечуються речовим майном
та продовольчим пайком або, по їх бажанню, грошовою компенсацією замість нього.

З матеріалів
справи вбачається, і цього не заперечував представник відповідача в судовому
засіданні, що позивачка за період з 11.03.2000 року по 31.01.2007 року мала
право на отримання продовольчого пайка, але ні його, ні компенсацію замість
нього не отримувала.

Згідно довідки
Головного управління статистики у м.Києві від 14.12.2006 року про середні ціни
на продукти харчування у торговельній мережі м.Києва у листопаді 2006 року
позивачкою був вирахуваний розмір належної їй компенсації продовольчій пайок за
згаданий період в розмірі 34888,20 грн.

Зміст даної
довідки, а також розмір грошової компенсації замість продовольчого пайка,
сторонами не оспорювались.

Згідно ст.17
Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які
знаходяться на службі у Збройних Силах України
і інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Згідно ч.2 ст.9
Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів
їх сімей" свідчить про наступне» військовослужбовці одержують за рахунок
держави грошове забезпечення, а також речове майно, продовольчі пайки або, по
їх бажанню, грошову компенсацію. Порядок, розміри грошового і матеріального
забезпечення військовослужбовців і компенсації, замість продовольчих пайків,
відповідно до ч.4 ст.9 встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням
коефіцієнтів грошових доходів.

З урахуванням
нормативної бази, яка регулює взаємовідносини військових формувань, які є
складовою Збройних Сил України, з метою раціонального забезпечення
військовослужбовців продовольством Кабінетом Міністрів України 12.03.1996 року
була прийнята Постанова №316 «Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців
Збройних Сил України і інших військових формувань». Відповідно до цієї
Постанови позивачка до 11.03.2000 року забезпечувався продовольчим пайком за
нормою №7 згідно займаної посади.

Ст.16 Закону
України «Про Збройні Сили України» в редакції від 05 жовтня 2000 року в
черговий раз було визначено, що держава забезпечує соціальний і правовий захист
військовослужбовців і осіб звільнених в запас, а також гарантує
отримання за рахунок
держави фінансової, речової
і

3

продовольчої і
інших видів забезпечення, що
підтверджує гарантоване державою право на забезпечення військовослужбовців
продовольством.

На виконання
вимог ст.16 Закону України «Про Збройні Сили України» та Постанови Кабінету Міністрів України №426 від 29.03.2002 року були затверджені норми харчування військовослужбовців і інших
військових формувань.

11.03.2000 року
Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних засобів" від 17 лютого 2000 року була припинена дія ч.2
ст.9 Закону України «Про соціальний
і правовий захист військовослужбовців» в частині отримання військовослужбовцями продовольчих пайків і речового майна,
або по їх бажанню, грошової компенсації.

Беручи до уваги правовий принцип верховенства права, суд вважає необхідним
керуватися ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який
гарантує матеріальне, продовольче і інші види забезпечення
військовослужбовців і членів їх сімей в правах і
свободах встановлених законодавством України. Отже, у зв'язку з тим, що дія норми Постанови Кабінету Міністрів України
припинена, позивачку повинні були забезпечувати загальновійськовою нормою №1,
але відповідач цього не виконував.

Також слід вказати на те, що ч. З ст. 22 Конституції України гарантує, що при ухвалені нових законів, або внесення зміни до діючих
законів, не допускається зменшення змісту і
об'єму існуючих прав і свобод.

Враховуючи
вищевказане, у суду є всі підстави вважати право позивачки на отримання продовольчого забезпечення за рахунок держави порушеним, внаслідок чого утворилась
заборгованість переді в сумі 34888,20 в період з 11.03.2000 року по
31.01.2007 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки в частині стягнення компенсації
за належне їй до видачі продовольче забезпечення,
яке вона належним чином не отримала.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей», Законом України «Про Збройні Сили України», Законом України
«Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів»,
Постановою Кабінету Міністрів України №426 від 29.03.2002
року «Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України і інших військових формувань», ст. ст. 10,11,14,128, 159,160, 162,163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Військової частини А0799 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію
за продовольче забезпечення за період з 11.03.2000
року по 31.01.2007 року в розмірі 34888,20 грн. та держмито в розмірі
3,40 грн.

4

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва
протягом 20 днів після подачі заяви про
апеляційне оскарження, яка подається протягом 10 днів з дня
проголошення постанови.