Справа № К-1433/06
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2008-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА

10 «липня» 2008 р. Справа №
8/357-АП-06

к/с № К-1433/06

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

Головуючий:

Нечитайло О.М.

Судді:

Конюшко К.В.

Пилипчук Н.Г

Сергейчук О.А.

Степашко О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у м. Херсон

на постанову

Господарського суду Херсонської області

від

24.10.2006р.

та ухвалу

Запорізького апеляційного господарського суду

від

19.12.2006 р.

у справі

№ 8/357-АП-06

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонес»

до

Державної податкової інспекції у м. Херсоні

про

визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство
з обмеженою відповідальністю «Херсонес» (надалі - позивач, ТОВ «Херсонес» )
звернулось до Господарського суду Херсонської області із позовом до Державної
податкової інспекції у м. Херсон (надалі
- відповідач, ДПІ у м. Херсон) про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення ДПІ у м. Херсоні №/0 про визначення ТОВ
«Херсонес» податкового зобов'язання з прибуткового податку з робітників і
службовців в сумі 77,98 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 155,96
грн.

Постановою
господарського суду Херсонської області (суддя Хом'якова В.В.) від 24.10.2006
р., яка залишена без змін ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду
(судова колегія у складі: головуючий - Хуторний В.М., судді: Коробка Н.Д.,
Мірошниченко М.В.) від 19.12.2006р. у справі №8/357-АП-06 позов задоволено,
визнано нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Херсоні №/0
про визначення ТОВ «Херсонес» податкового зобов'язання з прибуткового податку з
робітників і службовців в сумі 77,98 грн. та застосування штрафних санкцій в
сумі 155,96 грн.

Вказані
судові рішення мотивовано тим, що фактичний час перебування у відрядженні за
кордоном визначається у разі відрядження з України до країн, з якими не
встановлено або спрощено прикордонний контроль, згідно з відмітками сторони,
яка відряджає та сторони, яка приймає, у посвідченні про відрядження, з огляду
на що висновки податкового органу про порушення позивачем вимог Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб» є необгрунтованими.

ДПІ у м. Херсоні, не погоджуючись із судовими рішеннями господарських судів
першої та апеляційної інстанцій, з підстав порушення вказаними судами норм
матеріального права, звернулась до Вищого адміністративного суду України із
касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу
Запорізького апеляційного господарського суду від 19.12.2006р. та
постанову Господарського суду Херсонської області від 24.10.2006р. у справі №
8/357-АП-06 та прийняти нове судове рішення, яким у позові відмовити..

Позивач
письмового заперечення на касацiйну скаргу не надав.

Відповідно
до частини 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що
не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Господарськими
судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне:

ДПІ у м.
Херсон проведено перевірку ТОВ «Херсонес» за насдідками якої складено актом
перевірки №2601/23-4/14113558 від 26.12.05 р., відповідно до висновків якого
встановлено, що позивач в порушив п. 3.4 статті 3, пп. 4.2.15 п. 4.2 ст. 4
Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (далі - Закон № 889) - а
саме останнім не утримано податок із суми надміру витрачених коштів, отриманих
платниками податку на відрядження у травні 2005 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (авансові
звіти від 24.05.05 р. на суми 890 грн.) -відрядження до Росії, добові по
території України визначені у сумі 280 грн., а не 18 грн. за добу.

На
підставі вказаного акту перевірки, відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 08.02.2006р. № /1, яким ТОВ «Херсонес»
визначено суму податкового зобов'язання за платежем прибутковий податок з
робітників та службовців у розмірір 233,94 грн. у тому числі 77,98 грн. за
основним платежем та 155,96 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України, заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, дійшла
наступних висновків.

Відповідно
до пункту 3.4 статті 3 Закону № 889, об'єктом оподаткування є сума надміру
витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та
не повернутих у встановлений строк.

Згідно
підпункту 4.2.15 пункту 4.2 статті 4 вказаного закону, до складу загального
місячного оподатковуваного доходу включається сума надміру витрачених коштів,
отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у
встановлені законодавством строки.

Відповідно
до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.1999 року № 663 «Про норми
відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон» (в редакції,
яка була тзшна в травні 2005 року) - (далі - Постанова КМУ № 663) встановлено,
що для працівників підприємств, установ і організацій всіх форм власності (крім
державних службовців, а також інших осіб, які направляються у відрядження
підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково
утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів) граничні норми добових
витрат, у разі коли до рахунків на оплату вартості проживання у готелях не
включаються витрати на харчування, для відряджень у межах України -18 гривень,
для відряджень за кордон - 280 гривень.

Згідно
підпункту б) пункту 1.5 розділу II «Порядок
відрядження за кордон» Інструкції про службові відряджеїшя в межах України та
за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998
року № 59 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31.03.1998 року за №
218/2658, із змінами та доповненнями (далі - Інструкція № 59), фактичний час
перебування у відрядженні за кордоном визначається у разі відрядження з України
до країн, з якими не встановлено або спрощено прикордонний контроль, згідно з
відмітками сторони, яка відряджає, та сторони, яка приймає, у посвідченні про
відрядження.

Як
встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, згідно
відміток в посвідченнях про відрядження працівники підприємства ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 вибули з м. Херсона 18.05.2005 року, прибули до Росії 19.05.2005 року,
вибули з Росії 20.05.2005 року та 20.05.2005 року прибули до м. Харкова, вибули
з м. Харкова 21.05.2005 року, прибули до м. Херсона 21.05.2005 року. Проїзд у
відрядженні здійснювався на службовому автомобілі позивача.

Тобто,
як правильно зазначено у оскаржуваних судових рішеннях, саме позивачем, як стороною,
яка відряджає, було визначено фактичний час перебування у відрядженні за
кордоном, з урахуванням часу, необхідного для проїзду від Херсону до м. Валуйки
Російської Федерації.

Відповідно
до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Частиною
першої ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Мотивація
та докази, надані у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду
касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували
правову позицію господарського суду першої та апеляційної інстанцій.

Таким
чином, судова колегія Вищого адміністративного суду України підтверджує, що при
прийнятті судових рішень у справі № 8/357-АП-06 господарські суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли вичерпних юридичних висновків щодо встановлених
обставин справи і правильно застосували до спірних правовідносин сторін норми
матеріального права.

За таких
обставин, касаційна скарга ДПІ у м. Херсон підлягає залишенню без задоволення,
а ухвала Запорізького апеляційного господарського суду від 19.12.2006 р. та
постанова господарського суду Херсонської області від 24.10.2006 р. у справі №
8/357-АП-06 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 2201
223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м.
Херсон на ухвалу Запорізького апеляційного господарського суду від 19.12.2006
р. та постанову господарського суду Херсонської області від 24.10.2006 р. у
справі № 8/357-АП-06 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Запорізького апеляційного господарського суду
від 19.12.2006 р. та постанову господарського суду Херсонської області від
24.10.2006 р. у справі № 8/357-АП-06 залишити без
змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та
не може бути оскаржена, крім випадків, встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:
Нечитайло О.М.

Судді
Конюшко К.В.

Пилипчук Н.Г.

Сергейчук О.А.

Степашко О.І.

З оригіналом вірно

Відповідальний секретар Ликова
В.Б.