Справа № К-7999/06
Суддя: Сергейчук О.А.
Дата ухвалення: 2008-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

“21” травня 2008 р. №К-7999/06

Вищий адміністративний суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого Сергейчука
О.А.

Суддів Рибченка
А.О.

Нечитайла О.М.

Пилипчук Н.Г.

Федорова М.О.

секретар судового засідання Меньшикова О.Я.

за участю представників:

позивача: не з'явились;

відповідача: Чабан О.С.

розглянувши касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Франківському районі м. Львова

на рішення Господарського суду
Львівської області від 12.05.-16.06.2005 р.

та ухвалу Львівського апеляційного
господарського суду від 12.10.2005 р.

у справі №5/698-9/114

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, СПД ОСОБА_1) звернувся до
Господарського суду Львівської області з позовом до Державної податкової
інспекції у Франківському районі м. Львова (далі по тексту - відповідач, ДПІ у
Франківському районі м. Львова) про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень від 01.03.2005 р. №3678/10/17-2 та №3679/10/17-2.

Рішенням Господарського суду Львівської
області від 12.05.-16.06.2005 р. у справі №5/698-9/114 (суддя Данко Л.С.), яке
залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від
12.10.2005 р. (головуючий суддя Бойко С.М., судді Бонк Т.Б., Марко Р.І.),
позовні вимоги задоволено; визнано недійсними податкові повідомлення-рішення
від 01.03.2005 р. №3678/10/17-2 та №3679/10/17-2.

ДПІ у Франківському районі м. Львова не
погоджуючись з рішенням Господарського суду Львівської області від
12.05.-16.06.2005 р. та ухвалою Львівського апеляційного господарського суду
від 12.10.2005 р. у справі №5/698-9/114 звернулась з касаційною скаргою, в якій
просять їх скасувати та направити справу на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників позивача та відповідача, розглянувши надані письмові докази в їх
сукупності, Вищий адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга ДПІ
у Франківському районі м. Львова підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що
01.03.2005 р. ДПІ у Франківському районі м. Львова прийнято податкові
повідомлення-рішення: 1) №3678/10/17-2, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з прибуткового податку у розмірі 776 199,80 грн.; 2)
№3679/10/17-2, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку
на додану вартість у розмірі 420 526,50 грн., в т.ч. 280 351,00 грн. основного
платежу та 140 175,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Податкові повідомлення-рішення від 01.03.2005
р. №3678/10/17-2 та №3679/10/17-2 прийнято ДПІ у Франківському районі м. Львова
на підставі висновків акту “Про результати перевірки дотримання вимог
законодавства про оподаткування приватного підприємця ОСОБА_1, код НОМЕР_1, м.
Львів, АДРЕСА_1 за період з 01.01.2003 р. по 31.12.2003 р.” від 10.02.2005 р.
№23/17-2/ (далі по тексту - Акт перевірки).

Предметом даного спору є правомірність
нарахування позивачу податкових зобов'язань з прибуткового податку та податку
на додану вартість.

Задовольняючи позовні вимоги СПД ОСОБА_1 суди
попередніх інстанцій в т.ч. виходили з того, що відповідачем при проведенні
перевірки застосовано непрямі методи, а тому висновки Акту перевірки зроблено з
порушенням відповідної процедури.

Поряд з цим, судова колегія звертає увагу на
те, що співставлення обсягів реалізації та придбання товарів на підставі
наданих позивачем відповідачу первинних документів не є непрямими методами у
розумінні п. 4.3 ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, що судами
попередніх інстанцій до уваги безпідставно не прийнято.

При цьому, судами попередніх інстанцій не
досліджувались фактичні обставини пов'язані з встановленими Актом перевірки
порушеннями, в т.ч. дані первинних документів (книги обліку доходів і витрат за
2003, 2004 роки, видаткові накладні за цей період, касові чеки та прибуткові
ордери) на які відповідач посилався в якості обґрунтування правомірності
нарахування податкових зобов'язань.

Посилання судів попередніх інстанцій на
відсутність первинних бухгалтерських документи, на підставі яких відповідачем
встановлено порушення Вищий адміністративний суд України вважає помилковими з
огляду на положення ч. 4 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України,
відповідно до вимог якої суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі
наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у
справі, а у разі невиконання цього обов'язку суд зобов'язаний витребувати
необхідні документи та матеріали. Аналогічний обов'язок суду передбачено ст. 38
Господарського процесуального кодексу України (який застосовувався до даних
правовідносин до 01.09.2005 р.), згідно з якою, якщо подані сторонами докази є
недостатніми для вирішення спору, суд зобов'язаний витребувати від підприємств
та організацій незалежно від їх участі в справі документи і матеріали,
необхідні для вирішення спору.

Зазначене неповне встановлення обставин
справи є суттєвим порушенням ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства
України та виключає можливість висновку суду касаційної інстанції щодо
правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права при вирішенні спору, оскільки передбачені ч. 1 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України межі перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що
не були встановлені попередніми судовими інстанціями.

Відповідно до вимог постанови Пленуму Верховного
Суду України “Про судове рішення” рішення є законним тоді, коли суд, виконавши
всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень
судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий
судовий розгляд є порушення норм матеріального чи процесуального права, які
призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції.

Вищий адміністративний суд України зазначає,
що оскільки допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм
процесуального права призвели до неправильного вирішення спору та не можуть
бути усунені судом касаційної інстанції, то всі винесені судові рішення
підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Під час нового розгляду слід врахувати
викладене та вирішити спір відповідно до закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210
- 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Франківському районі м. Львова на рішення Господарського суду
Львівської області від 12.05.-16.06.2005 р. та ухвалу Львівського апеляційного
господарського суду від 12.10.2005 р. у справі №5/698-9/114 задовольнити.

Рішення Господарського суду Львівської
області від 12.05.-16.06.2005 р. та ухвалу Львівського апеляційного
господарського суду від 12.10.2005 р. у справі №5/698-9/114 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

О.А. Сергейчук

Судді

(підпис)

А.О. Рибченко

(підпис)

О.М. Нечитайло

(підпис)

Н.Г. Пилипчук

(підпис)

М.О. Федоров

З оригіналом згідно
Відповідальний секретар