Справа № 22-а-793/08
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2008-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2008
року. м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду

в складі: головуючого-судді Пліша М.А.,

суддів Заверухи О.Б.,

Шавеля Р.М.,

при секретарі
Ступницькій Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну справу

за
апеляційною скаргою приватного підприємця ОСОБА_1

на
постанову господарського суду Хмельницької області від 19 липня
2007р. у справі №21/339-НА

за
позовом приватного підприємця ОСОБА_1

до управління пенсійного фонду України
в м. Нетішин

про скасування вимоги №Ф-258 від 23.11.2006р.,-

в с т а н о в и л а:

приватний підприємець ОСОБА_1.
звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до управління пенсійного фонду України в м. Нетішин в якому просила скасувати вимогу відповідача №Ф-258 від 23.11.2006р. про сплату боргу.

Постановою
господарського суду Хмельницької області в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не
погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ПП ОСОБА_1.
оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що постанова суду
прийнята з порушенням норм матеріального права.

В
апеляційній скарзі зазначає, що згідно п. 6 Указу Президента України «Пр
спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб'єктів малого підприємництва « суб'єкти
малого підприємництва , які сплачують єдиний податок не є платниками збору на державне пенсійне страхування. Крім
того приватний підприємець , як страхувальник,
не зобов'язаний нараховувати, обчислювати у встановлені строки та в повному обсязі страхові внески. У відповідності до п.10 вища
вказаного Указу Президента України фізичні особи, як суб'єкти підприємницької
діяльності , що обрали спрощену систему оподаткування , що місячно сплачують
єдиний податок, а відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують
суми єдиного податку у таких розмірах: до Державного бюджету
України - 20%, до місцевого бюджету -
23%, до Пенсійного фонду України - 42 %,
на обов'язкове соціальне страхування - 15%.
Тому вона вважає, що не повинна двічі
сплачувати страхові внески до .пенсійного фонду України. Крім того внески на державне пенсійне страхування входять в систему оподаткування згідно п. 17 ст. 14 Закону
України «Про систему оподаткування в Україні» та згідно ст.. 3 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - страхові внески - це кошти
відрахувань на соціальне
страхування та збір на обов'язкове пенсійне страхування , сплачені згідно з законодавством. Вище згаданий Указ
Президента України є чинним на даний
час. Згідно ст.. 1,2 Закону України «Про
вирішення питань щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які
застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку
з не перерозподілом Державним казначейством України податків до Пенсійного
фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонду соціального
страхування на випадок безробіття
протягом 2004 - І кварталу 2005 р» суми внесків
до Пенсійного фонду України, які були сплачені ними в складі податків згідно чинного
законодавства І кварталу 2005 р. не вважаються заборгованістю. Тому просить
скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову якою скасувати
оскаржену позивачкою вимогу відповідача.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом
першої інстанції встановлено, що позивачка
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності. У відповідності до ст.. 15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальниками та
платниками страхових внесків , серед
інших, є фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, в тому числі ті,
які обрали особливий спосіб оподаткування ( фіксований податок, єдиний
податок, сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь
у провадження ними підприємницької діяльності, а згідно п.п. 4 п. 8
Прикінцевих положень Закону зазначені особи
на період дії законодавчих актів
з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові внески
в порядку визначеному цим Законом у фіксованому розмірі. Такий розмір визначений ст.. 45 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2005 рік» котрий
відмінений 31.03.2005 р. Законом
України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2005
рік». Тому судом зроблено правильний висновок, що позивачка зобов'язана
сплатити фіксований розмір страхових внесків за період з 01.01.2005 року по 31.03.2005 року. При
цьому судом першої інстанції правильно враховано, що оскільки ОСОБА_1. за
період січень - березень 2005 року сплачувала єдиний податок в розмірі 80 грн.
з яких 42 % , тобто 33,60 грн.,
перераховувалось до Пенсійного фонду України, то з врахуванням вище
наведеного належна до сплати сума фіксованого страхового внеску становить 148,02 грн. Крім того суд першої
інстанції вірно зазначив, що у відповідності до вимог ст.. 18 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхові внески не включаються до скалду податків , інших обов'язкових
платежів, що складають систему
оподаткування, і на ці внески не поширюється податкове законодавство, а згідно
ст.. 17 цього ж Закону позивачка
зобов'язана нараховувати, обчислювати
та сплачувати у встановлені строки та в повному обсязі такі внески. Крім того суд першої інстанції
вірно зазначив, що в даній спірній ситуації положення Закону України «Про вирішення питань щодо
заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку
з не перерозподілом Державним казначейством України податків до Пенсійного
фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонду соціального
страхування на випадок безробіття
протягом 2004 - І кварталу 2005 р» не регулюють спірних правовідносин, а стосуються питань які виникли у зв'язку з не перерахуванням Державним
казначейством України протягом 2004-І
кварталу 2005 року частини від єдиного
податку до Пенсійного фонду України. Тому суд прийняв обгрунтоване рішення.

З
огляду на вище наведене колегія суддів вважає,
що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального
права.

Керуючись ч.3 ст. 160, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200,
ст.205, ст. 254 КАС України, колегія
суддів, -

у
х в а
л и л а :

апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, постанову господарського суду Хмельницької області
від 19 липня 2007р. у справі за позовом приватного підприємця ОСОБА_1. до
управління пенсійного фонду України в м.
Нетішин про скасування вимоги №Ф-258 від 23.11.2006р.- без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця .

Суддя доповідач :
М.А.Пліш

Судді:
О.Б.Заверуха

Р.М.Шавель