Справа № К-28712/06
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2008-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“26” червня 2008р. Вищий адміністративний суд України у складі
колегії суддів:

головуючого Конюшка К.В.

суддів: Карася О.В.

Нечитайла
О.М.

Пилипчук Н.Г.

Степашка О.І.

при секретарі: Каліушко Ф.А.

за участю представників:

позивача: Белікова О.В.

відповідача: ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 на постанову Господарського суду Донецької
області від 24.05.2006р. та ухвалу Донецького апеляційного господарського суду
від 24.07.2006р.

у справі
№ 7/45 пн

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_3

до Жовтневої міжрайонної державної податкової
інспекції м. Маріуполя

про зобов'язання повернути надмірно сплачену вартість
торгових патентів, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2006 року Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_3 звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Жовтневої
міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя про (з урахуванням змін
та доповнень до позовної заяви) зобов'язання Жовтневої міжрайонної державної
податкової інспекції м. Маріуполя повернути надміру сплачену вартість торгових
патентів у 2004р. та 1, 2 квартал 2005р.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на
наявність переплати за патенти в сумі 455103,03 грн. Дана переплата, на
думку позивача, виникла у зв'язку з тим, що за 2004р. та перше півріччя
2005р. плата за торгові патенти повинна здійснюватись з розрахунку 350 грн. за
квартал за кожний гральний автомат.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те,
що позивачем було самостійно та своєчасно згідно вимог чинного законодавства
сплачена вартість торгових патентів по ставкам, які були чинні у 2004р. та у
2005р. відповідно, а тому позовні вимоги про повернення надміру сплаченої
вартості торгових патентів є необґрунтованими.

Рішенням Господарського суду Донецької області від
24.05.2006р., залишеним без змін ухвалою Донецького апеляційного господарського
суду від 24.07.2006р., у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими в справі судами першої та
апеляційної інстанцій судовими рішеннями, Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_3 оскаржив їх в касаційному порядку.

В касаційній скарзі скаржник просить прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі або направити справу
на новий розгляд до суду першої інстанції для залучення до участі у справі в
якості другого відповідача Донецьке територіального відділення Державного
казначейства України, з мотивів порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

У запереченнях від 02.11.2007р. на касаційну скаргу відповідач просить залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення без змін.

В ході касаційного розгляду представник позивача
(скаржника) підтримав доводи, викладені в касаційній скарзі, та просив її
задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти
задоволення касаційної скарги,
посилаючись на її необґрунтованість, і просив залишити оскаржені судові рішення
без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх у
судовому засіданні представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивачем за період з 01 грудня 2003 року по 01
червня 2005 року було сплачено 2026597,42 грн. за патенти на кожний гральний
автомат.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції, послався на те, що заявлені позовні
вимоги не відповідають матеріально - правовим засобам захисту порушеного права,
оскільки відповідач не отримував від позивача оплати за торговий патент, не
надавав йому обов'язкових для виконання приписів чи актів стосовно суми
вартості патентів, яка підлягала сплаті. Сума, що сплачувалась позивачем
визначалась ним самостійно, з відповідачем не погоджувалась, гроші,
перераховані в якості оплати за патенти зараховувались в доход місцевого
бюджету, а відповідач не наділений правом і повноваженнями розпоряджатися
коштами місцевих бюджетів.

Залишаючи без змін
рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив переважно з
того, що позивач відповідно до положень Закону України «Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності» має право здійснити попередню оплату вартості
торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального
бізнесу за весь термін дії патенту, а сплачена позивачем сума коштів не
покриває суму вартості патентів на весь строк їх дії. При цьому суд апеляційної
інстанції посилався на те, що відповідно до п. 5, п. 6 Порядку взаємодії
органів державної податкової служби України, фінансових органів та органів
Державного казначейства України в процесі повернення помилково та/або надміру
сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) платникам податків,
затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерства
фінансів України, Державного казначейства України від 03 лютого 2005 року №
58/78/22 (далі - Порядок), повернення помилково та/або надміру сплачених
податків, зборів (обов'язкових платежів) у випадках, передбачених податковими
законами, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку, а позивачем
така заява до відповідача не подавалась.

Проте, суд касаційної інстанції не може погодитися в
повній мірі з такими висновками судів попередніх інстанції, оскільки вони
зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин справи.

Приписами Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» та вказаного Порядку передбачено право платника
податку звернутись до органу державної податкової служби України за місцем
перебування на податковому обліку з заявою про повернення помилково та/або
надміру сплачених податків та зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до п. 4
Порядку, повернення платнику податку помилково та/або
надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) здійснюється з того
бюджету, до якого зараховується у поточному бюджетному році платіж, який
підлягає поверненню.

При цьому згідно з
приписами ч. 2 ст. 78 Бюджетного кодексу України, п.п. 6 п. 7 Положення про
Державне казначейство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від
31.07.1995 року № 590, п. 1.3 Порядку повернення платниками помилково та/або
надміру сплачених податків зборів (обов'язкових платежів), затвердженого
наказом Державного казначейства України від 10 грудня 2002 року № 226, та п. 9
Порядку, повернення помилково та/або надміру сплачених податків, зборів
(обов'язкових платежів) з місцевих бюджетів здійснюють відповідні територіальні
органи Державного казначейства України на підставі висновків органів державної
податкової служби України, погодженими відповідними районними (міськими)
фінансовими органами.

З огляду на це, суд
касаційної інстанції зазначає, що випадку звернення до суду з позовом про
повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) з
місцевого бюджету до участі у справі обов'язково має залучатись відповідний
територіальний орган державного казначейства.

Однак, ані судом
першої інстанції, ані судом апеляційної інстанції при розгляді справи про
повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) не був
залучений до участі у справі в якості другого відповідача відповідний
територіальний орган Державного казначейства України.

Окрім того, судами попередніх інстанцій при
вирішенні спору не досліджено та не встановлено: чи дійсно мав місце факт переплати
позивачем вартості торгових патентів на використання гральних автоматів у 2004
році та І та ІІ кварталах 2005 року в сумі 455103,03 грн.

Суд касаційної інстанції не погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції про те, що неподання позивачем заяви
відповідно до вимог п. 5 Порядку позбавляє права платника податку на звернення
до суду із позовом про стягнення з бюджету помилково та/або надміру сплачених
податків, зборів (обов'язкових платежів), оскільки право на звернення до суду є
безумовним і не може обумовлюватись недотриманням досудового порядку.

Посилання суду апеляційної інстанції на те,
що позовна заява не містила вимоги про відображення переплати з плати за
торгові патенти на особовому рахунку позивача або внесення змін в облікову
картку позивача, як на підставу відмови в задоволенні позову, також визнається
колегією суддів помилковим, оскільки невірне формулювання позовних вимог не є
підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в будь-якому випадку з
урахуванням також того, що позивач відповідно до ст. 51, ст. 137 Кодексу
адміністративного судочинства України має право змінити позовні вимоги, а суд
першої інстанції має право зобов'язати позивача уточнити позовні вимоги.

Таким чином, висновки судів попередніх
інстанцій, викладені у оскаржених судових рішеннях, є необґрунтованими та
передчасними.

Відповідно
до роз'яснень, які викладені в постанові Пленуму Верховного
Суду України від 29.12.1976 р. № 11 «Про
судове рішення» (зі
змінами та доповненнями)
рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши
всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Оскаржувані
судові рішення вказаним вимогам не відповідають.

Беручи до уваги, що судами
попередніх інстанцій вищеназвані обставини враховано не було, і це призвело до
не обґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов'язків сторін у
даному спорі, а також те, що передбачені
процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не
дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були
встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у
справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції відповідно до ч.2 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Під
час нового розгляду
справи суду необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно
з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини
справи, об'єктивно оцінити
докази, що мають
юридичне значення для
її розгляду та вирішення
спору по суті, і
в залежності від
встановленого правильно
визначити норми матеріального
права, що підлягають
застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне
судове рішення.

Керуючись ст. ст. 210, 220, 221, 223, 227, 230 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Господарського суду Донецької області від
24.05.2006р. та ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від
24.07.2006р. у справі № 7/45пн скасувати та направити матеріали даної справи на
новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена, у строк та у порядку, визначеними ст.ст.
237 - 239 КАС України.

Головуючий

(підпис)

Конюшко К.В.

Судді

(підпис)

Карась О.В.

(підпис)

Нечитайло О.М.

(підпис)

Пилипчук Н.Г.

(підпис)

Степашко О.І.

З оригіналом згідно

Відповідальний секретар Ф.А. Каліушко