Справа № 3/253
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2008-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№
адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Блажівської Н. Є., суддів Кочана В.М.,
Винокурова К.С. при секретарі судового засідання Серпутько Т.С.
відкритому судовому засіданні адміністративну справу
військової освіти та науки Міністерства оборони України, Міністерства оборони
грошової компенсації
У судовому
засіданні 13 жовтня 2008 року відповідно до пункту 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну
(надалі -Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з
позовом до Департаменту військової освіти та науки Міністерства оборони України
(надалі -Відповідач 1), Міністерства оборони України (надалі -Відповідач 2) про
визнання визнання дій Міністерства оборони України в особі Департаменту
військової освіти та науки Міністерства оборони України незаконними та стягнути
з Департаменту військової освіти та
науки України Міністерства оборони України грошову компенсацію за
належне Позивачу до видачі продовольче забезпечення за період з 11 березня 2000
року по 20 травня 2007 року з урахуванням компенсації втрати доходів у зв'язку
із порушенням строків їх виплати та трьої процентів від відстроченої суми в
вимоги мотивовані тим, що відповідачами було порушене гарантоване державою
право позивача на отримання за рахунок держави продовольчого забезпечення, що
призвело до утворення заборгованості перед останнім. В судовому засіданні Позивачем
було зазначено, що дії командування Департаменту військової освіти та науки
Міністерства оборони України, якими була припинена щомісячна видача
продовольчого пайка та грошової компенсації замість нього, є неправомірними і
такими, що суперечать чинному законодавству.
обґрунтування розміру грошового відшкодування заборгованості відповідачів, що
утворилася внаслідок порушення його права на продовольче забезпечення та на
отримання грошового забезпечення замість нього, надав суду відповідні розрахунки.
відповідачів в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечив,
зазначивши, що дії відповідачів по припиненню щомісячної видачі продовольчого
пайка та грошової компенсації замість нього є законними та такими, що
грунтуються на положеннях чинного законодавства. Представником Департаменту
військової освіти та науки Міністерства оборони України також було зазначено,
що неправомірною є видача продовольчого пайка або нарахування грошової
компенсації на підставі добової норми в зв'язку із тим, що відсутня норма для
видачі або такого нарахування Позивачу; Законами України „Про державний бюджет
України” з 2000 по 2007 рік дію пункту 2 статті 9-1 Закону України „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” зупинено.
Також було зазначено, що чинним законодавством на сьогодні не передбачено
видачі продовольчих пайків або виплати грошової компенсації за продовольче
забезпечення, а також зазначив, що Позивач звернувся до суду з порушенням
встановленого ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України строку на
звернення до суду з позовом.
подані сторонами документи і матеріали та заслухавши пояснення Позивача,
представника Відповідачів, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва,-
проходив дійсну військову службу у Збройних Силах України з 1992 року, був
звільнений 10 квітня 2007 року з посади начальника навчально-оздоровчого
комплексу -заступника начальника Київського військового ліцею ім. І. Богуна та
перебував на продовольчому забезпеченні в Міністерстві оборони України в особі
Департаменту військової освіти та науки Міністерства оборони України.
довідки Міністерства оборони України від 29 травня 2007 року № 352 з 7
листопада 1998 року по 29 травня 2007 року ОСОБА_1 знаходиться на продовольчому
забезпеченні у навчально-оздоровчому комплексі Київського військового ліцею ім.
до ч.1 ст. 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей” в редакції станом на 21 вересня 1999
року передбачалося, що держава гарантує
військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють
заінтересованість громадян України у військовій службі.
2 статті 9 зазначеного Закону, згідно з якою передбачалося, що
військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також
речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову
компенсацію замість них, було призупинено на підставі Закону України “Про деякі
заходи економії бюджетних коштів” від 17 лютого 2000 року.
частиною 4 статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей” порядок і розміри грошового та
матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового
майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з
урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.
до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 березня 1996р. № 316 “Про норми
забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та
інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства,
військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства
внутрішніх справ” було визначено порядок здійснення продовольчого забезпечення
та грошового відшкодування замість нього.
пунктом 1 зазначеної Постанови передбачено затвердити та ввести у дію з 1
березня 1996 р. норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців
Збройних Сил, Прикордонних військ, Національної гвардії, Служби безпеки,
Цивільної оборони, Управління державної охорони, військовослужбовців та осіб
рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ, а також норми
годування штатних тварин військових частин і установ, а також органів
внутрішніх справ згідно з додатком № 1.
пунктом 2 вказаної Постанови було
встановлено, що з 1 березня 1996 р. розмір грошової компенсації за продовольчі
пайки, яку одержують військовослужбовці Збройних Сил та інших військових
формувань, а також військовослужбовці та особи рядового і начальницького складу
Міністерства внутрішніх справ визначається у встановленому порядку згідно з
додатком № 2.
2002 року з прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України № 426 “Про норми
харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб
рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та
Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації” постанова Кабінету
Міністрів України № 316 втратила чинність.
Суд звертає увагу на те, що Позивач мав право на отримання продовольчих пайків
або грошового забезпечення замість них до 29 березня 2002 року.
вбачається з наданих Позивачем розрахунків, останній просить суд стягнути
заборгованість, починаючи з 11 березня 2000 року і до моменту його звільнення з
якого Позивач вважає, що були порушені його права, є 11 березня 2000 року.
звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав 25 вересня
до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний
позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими законами.
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.
зважаючи, що Позивачу станом на 11 березня 2000 року було відомо про порушення
його права (йому перестали виплачуватися відповідні виплати), а звернення до
суду мало місце лише у 2007 році, тобто з порушенням встановленого ст. 99
Кодексу адміністративного судочинства України строку.
до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.
проти позову, представники відповідачів звертали увагу на пропуск Позивачем
строку на звернення до суду та наполягали на тому, щоб у зв'язку з цим суд
відмовив у задоволенні позовних вимог.
було наведено суду наявності поважних та обґрунтованих причин пропуску строку
на звернення до суду за захистом порушених прав та законних інтересів.
обставин, Суд вважає обґрунтованим клопотання представників відповідачів про
застосування до Позивача наслідків пропуску строків на звернення до адміністративного
суду за період за 2000-2006 роки.
Суд звертає
увагу на те, що у 2007 році дія статті 9 Закону України “Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” було призупинено на
підставі Закону України “Про деякі заходи економії бюджетних коштів” від 17
лютого 2000 року. Положення даного закону і встановленому законодавством
порядку неконституційними визнані не були.
Згідно вимог статті 6 Конституції України
органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у
встановлених цією Конституцією межах та відповідно до законів України.
до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положенням частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України передбачено, що у справах
щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони… 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Цей критерій
вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на
обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що
мають значення у конкретній ситуації. Суд вважає, що для цього відповідач
повинен ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у
справі.
Також суду
звертає увагу на те, що усі рішення суб'єкта владних повноважень мають
підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що визначені законом.
Виходячи з положень КАС України,
під діями суб'єкта владних повноважень необхідно розуміти, активну поведінку,
яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних осіб.
статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і
вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.
меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній
заяві посилання Позивача є необґрунтованими, та відповідно такими, що не
підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного,
керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 17, 94, 99, 100, 158, 161, 162, 163, Кодексу
адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста
задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова
відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд
першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом
двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуюча
суддя
Н. Є. Блажівська

Судді
В.М. Кочан

К.С. Винокуров