Справа № К-4382/07
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2008-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА

24 липня 2008 р. Справа
№ 5/1578-9/250

к/с № К-4382/07

Вищий адміністративний суд України у складі колегії
суддів:

Головуючий:

Нечитайло О.М.

Судді:

Конюшко К.В.

Пилипчук Н.Г

Ланченко Л.В.

Степашко О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Личаківському районі

постанову

Господарського суду Львівської області

від

16.11.2006р.

та ухвалу

Львівського апеляційного господарського суду

від

24.01.2007 р.

у справі

№ 5/1578-9/250

за позовом

Закритого акціонерного товариства «Транспортні
комунікації»

до

Державної податкової інспекції у Личаківському районі

про

визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство «Транспортні комунікації»
(надалі - позивач, ЗАТ «Транспортні комунікації») звернулось до господарського
суду Львівської області із позовом до Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова (надалі - відповідач, ДПІ у Личаківському районі
м. Львова) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення ДПІ у
Личаківському районі м. Львова від 06.12.2005р. № /0/21213/23-0.

Постановою
господарського суду Львівської області (суддя Данко Л.С.) від 16.11.2006р., яка
залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного господарського суду (судова
колегія у складі: головуючий суддя - Дубник О.П., судді: Орищин Г.В., Якімець
Г.Г.) від 24.01.2007р. у справі №5/1578-9/250, адміністративний позов ЗАТ
«Транспортні комунікації» задоволено, визнано нечинним податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Личаківському районі м.Львова від 06.12.05р.
№/0/21213/23-0, стягнуто з Державного бюджету України на користь
позивача 3,40 грн. державного мита.

Вказані
судові рішення мотивовані нормативними приписами ст.124 Конституції України,
ст.204 ЦК України, п.5.1, п.п.5.3.9 п.5.3, п.5.10 ст.5, ст. 11 Закону України
«Про оподаткування прибутку підприємств», ч.4 ст.7 КАС України, на підставі
яких місцевим та апеляційними господарськими судами зроблено висновок про
правомірне віднесення до валових витрат позивачем у першому кварталі 2004р.
витрат по отриманих інформаційно-консультаційних послуг на суму 110 000,00 грн.
(в тому числі податок на додану вартість) та включення їх до податкового
кредиту зазначеного періоду, як належно підтверджених відповідними
бухгалтерськими документами.

ДПІ у Личаківському районі м.Львова, не погоджуючись із судовими рішеннями господарських
судів першої та апеляційної інстанцій, з підстав порушення останніми, при їх
прийнятті, норм матеріального та процесуального права, звернулась до Вищого
адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить
скасувати судові рішення господарських судів першої та апеляційної інстанції та
залишити в силі оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Позивач відзиву на вказану касаційну скаргу не надав.

Відповідно до частини 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин
у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено наступне:

ДПІ у
Личаківському районі м. Львова проведено планову виїзну перевірку ЗАТ
«Транспортні комунікації» за результатами якої складено акт перевірки №353/23-0/32182154
від 29.11.05р. «Про результати планової виїзної перевірки з питань дотримання
вимог податкового та валютного законодавства ЗАТ «Транспортні комунікації» за
період з 01.01.04р. по 01.07.05р.»

Відповідно
до висновків вказаного акту перевірки встановлено порушення п.п.5.3.9 п.5.3.
ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті
чого, останнім занижено податок на прибуток за перший квартал 2004р. на суму
27,5 тис.грн.

Назване
порушення вимог податкового законодавства мало місце, на думку податкового
органу, у зв'язку із віднесенням позивачем в першому кварталі 2004р. до складу
валових витрат витрат, які не підтверджені відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких
передбачено правилами ведення податкового обліку.

На
підставі вказаного акту перевірки ДПІ у Личаківському районі м.Львова
06.12.05р. прийнято податкове повідомлення-рішення №/0/21213/23-0,
яким згідно п.п. «б» п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4, п.п. 17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами», п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» визначено позивачу суму податкового зобов'язання
за платежем: податок на прибуток приватних підприємств в сумі 41 250 грн., з
них 27 500,00 грн. - основний платіж та 13 750,00 грн. -штрафні (фінансові)
санкції.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України,
перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи,
приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної
скарги, а саме.

Відповідно
до п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові
витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До
складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією,
веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці
(п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»).

Підпунктом
5.3.9 п.5.3 ст.5 вказаного закону передбачено, що до складу валових витрат не
належать будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких
передбачена правилами ведення податкового обліку.

Як
встановлено у ході розгляду справи, судом апеляційної інстанції, фактично спір
між сторонами виник у зв'язку із тим, що відповідачем стверджується про
відсутність під час перевірки звіту виконавця про надання послуг.

Натомість,
у ході розгляду справи встановлено наявність звіту виконавця (контрагента
позивача), суб'єкта підприємницької діяльності та фізичної особи ОСОБА_1, про
надання інформаційно-консультаційних послуг для ЗАТ «Транспортні комунікації».

Крім того, як з'ясовано у ході розгляду справи та
підтверджується матеріалами справи, до закінчення перевірки та підписання акту
перевірки від 29.11.05р., ЗАТ «Транспортні комунікації» надало звіт виконавця
ПП ОСОБА_1 про надання інформаційно-консультаційних послуг для позивача, в
якому міститься посилання на договір про надання інформаційно-консультаційних
послуг від 01.03.04р. та зазначений в ньому перелік наданих інформаційних
послуг відповідає визначеному додатковою угодою предмету.

Також,
той факт, що позивачем обгрунтовано віднесено до складу валових витрат у І
кварталі 2004р. витрати по оплаті інформаційно-консультаційних послуг ПП
ОСОБА_1, які належним чином підтверджуються бухгалтерськими документами, та
факт їх використання підприємством у власній господарській діяльності
підтверджуються і висновком судово-бухгалтерської експертизи №275 від
03.02.06р. у справі №3-581/2006 Личаківського районного суду м.Львова.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого
адміністративного суду України погоджується із правовою позицією господарських
судів першої та апеляційної інстанцій в частині відсутності підстав для
встановлення, що позивачем валові витрати за І квартал 2004р. сформовано з
порушенням пп.5.3.9 п. 5.3ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Як вбачається з аналізу судових
рішень місцевого та апеляційного господарських судів та з обгрунтування
касаційної скарги, відповідачем, доводів, які б спростовували висновки вказаних
судових інстанцій, не надано.

Таким чином, колегія суддів Вищого адміністративного суду
України підтверджує, що при прийнятті судових рішень у справі №5/1578-9/250
господарські суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вичерпних юридичних
висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосували до спірних
правовідносин сторін норми матеріального права.

За таких обставин, касаційна скарга ДПІ у Личаківському
районі м. Львова підлягає залишенню без задоволення, а постанова господарського
суду Львівської області 16.11.2006р. та ухвала Львівського апеляційного
господарського суду від 24.01.2007 р. у справі № 5/1578-9/250 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 2211
223, 225, 230, 232 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова на постанову господарського суду Львівської
області 16.11.2006р. та ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від
24.01.2007 р. у справі № 5/1578-9/250 залишити без
задоволення.

2. Постанову господарського суду Львівської області
16.11.2006р. та ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від
24.01.2007 р. у справі № 5/1578-9/250 залишити без
змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та
не може бути оскаржена, крім випадків, встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Головуючий
суддя: О.М.
Нечитайло

Судді:
К.В. Конюшко

Л.В.
Ланченко

Н.Г. Пилипчук

О.І.
Степашко

З оригіналом
вірно

Відповідальний
секретар
В.Б. Ликова