Справа № 2-а-120/2008
Суддя: Приліпко В.М.
Дата ухвалення: 2008-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-120
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2008 року

Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Приліпка В.М.

при секретарі -
Петренко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Бахмачі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат,
Управління праці та соціального захисту населення про стягнення заборгованості
по соціальним виплатам,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 є пенсіонером, з вересня 2006 року
йому встановлено категорію інваліда війни 3 групи і він має право на пільги,
які встановлені статтею 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії
іх соціального захисту” від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ з наступними змінами
та доповненнями. У травні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат,
Управління праці та соціального захисту населення про стягнення заборгованості
по соціальним виплатам в розмірі 6879 гривень, вказуючи на те, що в порушення ст.13 Закону України “Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” йому до 5 травня
виплачувалась сума, яка не відповідала діючому законодавству, а саме було
виплачено: в 2005 р. - 250 грн., 2006 р. - 250 грн., 2007 р. - 300 грн. При
цьому при виплаті коштів відповідачі керувались Законом України “Про державний
бюджет України на 2007 рік” (ст.29). Конституційний суд України від 09.07.2007
р. визнав таким, що не відповідають Конституції України положення ЗУ “Про
державний бюджет на 2007 рік” (489-16): ст.29, за якою у 2007 році виплата
щорічної разової допомоги відповідно до Законів України “Про статус ветеранів
війни, гарантіії їх соціального захисту” (3551-12) та “Про жертви нацистських
переслідувань” (1584-14) здійснюється у таких розмірах: інвалідам 1 групи - 450
грн, інвалідам 2 групи - 360 грн, інвалідам 3 групи - 300 грн. Згідно із ч.2
ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним
судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, ОСОБА_1
недоотримав разову грошову допомогу в розмірі 6879 грн., яку і просить стягнути
з відповідачів.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з”явився, але надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його
участі.Позов підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити.

Представник Управління праці та
соціального захисту населення Бахмацької райдержадміністрації, представник
Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат
в судове засідання не з”явились, але в
своїх письмових заявах просять розглянути справу у відсутність їх
представників. Письмові заперечення суду надані.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд
вважає що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

ОСОБА_1 згідно із копією посвідчення
НОМЕР_1 виданого у вересні 2006 року Чернігівським обласним військовим
комісаріатом, має право на пільги, встановлені законодавством України для
інвалідів війни. Статтею 13 ЗУ “Про статус ветеранів війни, гарантій їх
соціального захисту” встановлено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у розмірі: інвалідам 1 групи - 10
мінімальних пенсій за віком, інвалідам 2 групи - 8 мінімальних пенсій за віком,
інвалідам 3 групи - 7 мінімальних пенсій за віком.

За повідомленням Чернігівського обласного
центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 06.06.2008 року №
205208 та повідомленням Управління праці та соціального захисту населення
Бахмацької райдержадміністрації від 12.06.2008 року № 03-04/1593 ОСОБА_1
отримав одноразову грошову допомогу до 05 травня, як інвалід війни 3 групи в
слідуючих розмірах: 2005 рік-250 грн, 2006 рік-250 гривень, 2007 рік-300 грн.

При цьому, Чернігівський обласний центр
по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат керувався Законом України “Про
державний бюджет України на 2005 рік,(ст.44), ЗУ “Про державний бюджет України
на 2006 рік” (ст.30); ЗУ “Про державний бюджет України на 2007 рік (ст.29),
якими дія статті 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” призупинялась.

Ст. 2 ЗУ “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” вказує на те, що права та пільги для ветеранів
війни і членів їх сім”ї встановлені раніше законодавством України і
законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної
заміни. Нормативні акти органів державної влади і органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим
Законом,є недійсними.

Рішенням Конституційного Суду України за
№20-рп2004 р. від 01 грудня 2004 року за конституційним поданням 54-х народних
депутатів України щодо відповідності ст.ст.44,47,78,80 ЗУ “Про державний бюджет України на 2004 рік” та
конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції
України положень частин 2,3,4 ст.78 ЗУ “Про
державний бдюжет України на 2004 рік (справа про зупинення або обмеження
пільг, компенсацій і гарантій) визнано таким, що не відповідає Конституції
України, положення ст.44 ЗУ “ Про державний бюджет України на 2004 рік”.

Згідно із ч.2 ст.152 Конституції України
закони інші правові акти або окремі положення, що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх
неконституційність.

Відповідно до ч.3 ст.22 Конституції
України не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при
прийнятті нових або внесення змін до
чинних законів.

Аналогічне рішення постановив
Конституційний Суд у справі №1-292007 від 09 липня 2007 р. за конституційним
поданням 46-х народних депутатів України щодо відповідності ряду статей ЗУ “Про
державний бюджет України на 2007рік”. Зокрема, визнав такими, що не
відповідають Конституції України(є неконституційними) положення статті 29 ЗУ
“Про державний бюджет України на 2007 рік”.

Доводи відповідачів про відсутність
необхідних коштів на виплату допомоги у розмірах встановлених ЗУ “Про статус ветеранів війни, їх соціального
захисту” правового значення не мають.

Законами України від 19.10.2004 року
№2089-IV, від 09.07.2003 року №1058-IV
установлені мінімальні розміри пенсій за віком: з 01.01.2005 року -332 грн, з
01.04.2006 року-359 грн, з 01.04.2007 року-406 грн. Ці розміри мінімальних
пенсій за віком діяли на момент виплати позивачу одноразової щорічної допомоги
до 5 Травня - в квітні місяці.

Подаючи позов до суду позивач до
розрахунку суми недоплаченого розміру допомоги виходив з мінімального розміру
пенсії, що діяв станом на 01 січня 2005 року-332 грн., з 01.04.2006року - 359
грн, з 01.04.2007 року-406 гривень. В судовому засіданні позивач не змінював
позовних вимог, не збільшував їх, а тому відповідно до ст 11 КАСУ суд не може
виходити за межі позовних вимог. А тому, позивачеві за 2005 рік було
недоплачено 2074 грн, в 2006 році-2263 гривень, а в 2007 році-2542 грн.
Загальна сума недоплати складає 6879 грн.

Ця сума підлягає стягненню з
Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат,
так як саме цей орган займається нарахуванням та виплатою одноразової щорічної
допомоги до 5 Травня, а тому, він є єдиним відповідачем у справі.

Що стосується Управління праці та
соціального захисту населення Бахмацької райдержадміністрації, то вони є
неналежним відповідачем і тому в позові до них слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2,13, 17 ЗУ “Про статус ветеранів, гарантій їх соціального
захисту”, ст.ст.22,152 Конституції України, ст.ст. 11,71,87,94,86,159-163 КАС
України,суд,-

П О С ТА Н О В И В :

Стягнути із Чернігівського обласного
центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1
недоплачену в період 2005-2007 років щорічну
одноразову допомогу до 5 Травня в розмірі 6879 (шість тисяч вісімсот сімдесят
дев”ять) гривень.

У
позові до Управління праці та соціального захисту населення Бахмацької
райдержадміністрації відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок
держави.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного адміністративного суду. Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня її
проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
підпис

Вірно: Суддя

секретар