Справа № 6/510
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2008-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№ 6/510
адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І. при секретарі судового
засідання Зубко Л.П. вирішив адміністративну справу
Державна податкова інспекція у Подільському
визнання недійсними податкові
повідомлення-рішення
від відповідачаОСОБА_3,ОСОБА_4
На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного
судочинства України 02.12.2008 р. проголошено вступну та резолютивну частини
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
адміністративного суду м. Києва
звернулася суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особаОСОБА_1з
позовом до Державної податкової інспекції
у Подільському районі м. Києва про визнання недійсними податкових
повідомлень -рішень.
В ході судового розгляду позивач
уточнив позовні вимоги та просив:
визнати недійсними податкові повідомлення -рішення від 03.10.2007 р. №
2) визнати незаконними дії
Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва по проведенню
позапланової виїзної перевірки (наказ ДПІ у Подільському районі м. Києва № 805
від 06.09.2007 р. «Про проведення виїзної позапланової документальної
перевірки» та наказу від 14.09.2007 р. №
828 «Про продовження терміну проведення
виїзної позапланової документальної перевірки»);
3) визнати незаконними та скасувати
накази ДПІ у Подільському районі м. Києва
№ 805 від 06.09.2007 р. «Про проведення виїзної позапланової
документальної перевірки» та від
14.09.2007 р. № 828 «Про продовження терміну
проведення виїзної позапланової документальної перевірки»;
4) витребувати в ДПІ у Подільському
районі м. Києва накази ДПІ у Подільському районі м. Києва від 06.09.2007 р. № 805 «Про проведення
виїзної позапланової документальної перевірки» та від 14.09.2007 р. № 828 «Про продовження
терміну проведення виїзної позапланової
документальної перевірки»; план проведення перевірки.
В обґрунтування позовних вимог СПД -ф.о.
ОСОБА_1 зазначає, що при проведенні перевірки відповідач порушив норми
матеріального права, а саме п.п. 4.4.2 п. 4.4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами»від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ, ст.. 3 Закону України «Про
систему оподаткування»від 25.06.1991 р., п. 1.31 ст. 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»в редакції Закону від 22.05.1997 р. №
283/97-ВР, п. 1 Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва»від 03.07.1998 р. № 727/98; п. 6 «Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів
України від 29.11.1999 р. № 290; п. 19 Роз'яснення Вищого арбітражного суду
України «Про деякі питання практики вирішення спорів за участю органів
державної податкової служби»від 12.05.1995 р. № 02-5/451.
Відповідач проти позову заперечує, в
обґрунтування чого вказує на те, що СПД -ф.о.ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку
діяльність на загальній системі оподаткування. За результатами перевірки було
встановлено порушення ст.. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»в частині
перевищення 500 тис. грн..; п. 1 та п. 5
Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення книги
обліку доходів і витрат»від 26.09.2001 р. № 1269, що призвело до заниження
обсягу виручки від реалізації товарів,
робіт (послуг) у звітах суб'єкта малого підприємництва -платника єдиного
податку на суму 1 826 506,81 грн.; ст.. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з
громадян»від 26.12.1992 р. № 13-92, п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок
з доходів фізичних осіб»22.05.2003 р. № 889-IV, що призвело до заниження
чистого оподатковуваного доходу за ІІ півріччя 2005 р. на суму 533 912,50 грн.
та, відповідно донарахування податку з
доходів фізичних осіб на загальну
суму 199 425,71 грн.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення
спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -
Державною податковою інспекцією у
Подільському районі м. Києва була проведена позапланова виїзна перевірка
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів) суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1за період з 01.07.2004р. по 30.06.2007р.) За результатами перевірки був
Як зазначено в акті перевірки, СПД
- ФО ОСОБА_1 за період з 01.07.2004 р. по 30.06.2007 р. здійснювала
підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування. В період
13.05.2005 р. по 31.05.2005 р. та в період з 01.01.2007р. по 30.06.2007р.
приватний підприємець здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі
Перевіркою було встановлено
- п.1, п.5 Постанови Кабінету Міністрів
України від 26 вересня 2001 р. N 1269 „Про затвердження Порядку ведення книги
обліку доходів і витрат", а саме: заниження обсягу виручки від реалізації
товарів, робіт (послуг) у звітах суб'єкта малого підприємництва - платника
єдиного податку на суму 1 826 506,81 грн. в тому числі за 2004 рік на суму 155
179,78 грн., за 2005 рік на суму 687 300,38 грн. та за 2006 рік на суму 984
- ст.1 Указу Президента України від
03.07.98р. №727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" зі змінами та доповненнями, а саме обсяг
виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за рік СПДОСОБА_1 перевищив 500
- порушення ст.13 Декрет Кабінету
Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" від 26.12.1992
р. №13-92 (зі змінами та доповненнями), п.19.1 ст.19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.03р. №889-ІУ (із змінами та
доповненнями), а саме: встановлено заниження валових доходів за 2 півріччя 2005
р. на суму 558 271,50 грн., за 2006р. на суму 1 364 129,00 грн., за 2007 р. на
суму 74 960,00 грн., що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу
за 2 півріччя 2005р. на суму 533 912,50 грн., за 2006р. на суму 988 693,80
грн., за 2007р. на суму 9 912,65 грн.,
донараховано податку з доходів фізичних осіб на загальну суму -199 425,71 грн.,
в т.ч. за 2005 р. -69 408,62 грн., за 2006р. -128 530,19 грн., за 2007 р. -1
Позивач не погодився з прийнятими податковими повідомленнями -
рішеннями, та в порядку передбаченому п. 5.2. ст.. 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами»оскаржив їх в адміністративному порядку. За результатами
розгляду скарг СПД -ф.о. ОСОБА_1податковими органами (відповідачем, ДПА у м.
Києві та ДПА України) податкові повідомлення -рішення залишені без змін, скарги
позивача - без задоволення.

Позивачка вказує на те, що вона
здійснює підприємницьку діяльність з
надання посередницьких послуг з організації транспортних перевезень за
договорами транспортного експедирування, згідно яких СПД -ф.о.ОСОБА_1 за плату і за рахунок замовників організовує
послуги з перевезення вантажів. За кошти клієнтів, які надходять на
розрахунковий рахунок позивача, вона укладає договори перевезення вказаних
вантажів перевізниками. Підприємець стверджує, що кошти, які надходять на її
розрахунковий рахунок, як платника
єдиного податку є транзитними, вона не
має права на такі кошти, оскільки отримує лише винагороду, отже при визначенні
суми виручки від реалізації продукції для нарахування єдиного податку ці кошти
не включаються до бази оподаткування.

Тому, позивачка вважає, що
донарахування податку на додану вартість, податку з доходів фізичних осіб та
застосування штрафних (фінансових) санкцій суперечить чинному законодавству
України.

Також, СПД -ф.о.ОСОБА_1 стверджує,
що позапланова перевірка, відповідно до ст.. 11-1 Закону України «Про податкову
службу в Україні», здійснюється лише на підставі рішення суду.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні
вимоги є не обґрунтованими та не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Основні засади господарювання в
Україні та регулювання господарських відносин, що виникають у процесі
організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами
господарювання, а також діж цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у
сфері господарювання, визначаються Господарським Кодексом України, який набрав
чинності з 1 січня 2004 року.

У відповідності зі статтею 42
зазначеного Кодексу, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів
та одержання прибутку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи СПД
-ф.о.ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність з надання посередницьких послуг в
сфері транспорту (організація транспортних
перевезень).

Згідно банківських виписок за
період, який перевірявся та актів виконаних робіт, обсяг оподаткованих операцій
приватного підприємця становить: за жовтень 2005 року 76 020,00 грн.; за
листопад 2005 року - 99 856,00 грн.; за грудень 2005 року -131 616,00 грн.; за
січень 2006 року -81 540,00 грн.; за лютий 2006 року -74 026,00 грн.; за
березень 2006 року -66 354,00 грн.; за квітень 2006 року -85564,00 грн.; за
травень 2006 року -140 075,00 грн.; за червень 2006 року -86 760,00 грн.; за
липень 2006 року -101 164,00 грн.; за серпень 2006 року -76 851,00 грн.; за
вересень 2006 року -74 635,00 грн.; за жовтень 2006 року -83 024,00 грн.; за
листопад 2006 року -80 352,00 грн.; за грудень 2006 року -34 393,00 грн.; за
січень 2007 року -11 282,00 грн.; за лютий 2007 року -13 27,00 грн.; за березень
2007 року -1 378,00 грн.; за квітень 2007 року - 0 грн.; травень 2007 року - 0
грн.; червень 2007 року - 0 грн.

Відповідно до п.п.3.1.1. п. 3.1 ст.
З Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р.
№168/97-ВР (із змінами та доповненнями), об'єктом оподаткування є операції
платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких
знаходиться на митній території України, в тому числі операції з передачі права
власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості
заставодавця, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу у користування
лізингоотримувачу (орендарю).

Згідно з п.п. 2.3.1 п. 2.3 ст.
цього Закону, особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі,
коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому
числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана)
такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх
дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 000 гривень (без
урахування податку на додану вартість).

Як вбачається з матеріалів справи
обсяг оподатковуваних операцій перевищує встановлений законом граничний розмір (300 тис. грн.), отже
позивач зобов'язаний був зареєструватися платником податку на додану вартість.

Таким чином, позивачем в порушення
п.п.2.3.1. п.2.3. ст.2, п.п.3.1.1. п. 3.1 ст. З Закону України "Про
податок на додану вартість" від 03.04.1997р. №168/97-ВР, було занижено
податок на додану вартість в сумі 258 446,00 грн., а саме: за жовтень 2005 року
-15 204,00 грн.; за листопад 2005 року -19 971,00 грн.; за грудень 2005 року
-26 323,00 грн.; за січень 2006 року -16 308,00 грн.; за лютий 2006 року -14
805,00 грн.; за березень 2006 року -13 271,00 грн.; за квітень 2006 року -17
113,00 грн.; за травень 2006 року -28 015,00 грн.; за червень 2006 року -17
352,00 грн.; за липень 2006 року -20233,00 грн.; за серпень 2006 року -15
370,00 грн.; за вересень 2006 року -14 927,00 грн.; за жовтень 2006 року -16
605,00 грн.; за листопад 2006 року -16 070,00 грн.; за грудень 2006 року -6
879,00 грн.; за січень 2007 року -2 256,00 грн.; за лютий 2007 року -2 65,00
грн.; за березень 2007 року -276,00 грн.; за квітень 2007 року - 0 грн.;
травень 2007 року - 0 грн.;червень 2007 року - 0 грн.

Статтею 1 Указу Президента України
„Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" передбачено, що для суб'єктів малого підприємництва
запроваджено спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, зокрема для
фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної
особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Згідно із статтею 4 зазначеного
Указу Президента України № 727/98 визначено що, спрощена система оподаткування,
обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва може застосовуватися
поряд з діючою системою оподаткування, обліку та звітності, передбаченою
законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва.

Відповідно до статті 5 Указу
Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва", у разі порушення вимог, встановлених
статтею 1 цього Указу, зокрема при перевищенні обсягу виручки від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) за рік (500 тисяч гривень) платник єдиного
податку, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу), повинен перейти на
загальну систему оподаткування, обліку та звітності, порядок якої регулюється
IV розділом Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з
громадян", починаючи з наступного звітного періоду (кварталу), шляхом
подання до податкового органу за місцем проживання податкової декларації за
наслідками звітного кварталу, наступного за тим. в якому виникло перевищення
обсягу виручки.

Позивачем було допущено перевищення граничної суми (500
тис. грн.), а саме сума виручки від реалізації товарів, робіт (послуг)
склала 1 826 506,81 грн., в т.ч. за 2004
р. 155 179,78 грн., за 2005 р. 687
300,38 грн. та за 2006 рік на суму 984 026,65 грн.

З 1 січня 2004 року набрав чинності
Закон України „Про податок з доходів фізичних осіб", яким у пункті 22.10
статті 22 визначено, що Декрет Кабінету Міністрів України „Про прибутковий
податок з громадян" втратив чинність крім розділу IV у частині
оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю,
який застосовується з урахуванням положень пункту 9.12 статті 9 цього Закону та
діє до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних
осіб - суб'єктів господарської діяльності.

Підпунктом 4.2.8 пункту 4.2 статті
4 вищезазначеного Закону визначено, що до складу загального місячного
оподатковуваного доходу включається оподатковуваний дохід (прибуток), не
включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів попередніх податкових
періодів та самостійно виявлений у звітному періоді платником податку або
нарахований податковим органом згідно із законом

Згідно із підпунктом 9.12.2 пункту
9.12 статті 9 зазначеного Закону якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької
діяльності отримує інші доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту,
то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим
Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької
діяльності.

Як вже зазначалося вище, відповідно
до п.п. 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України . «Про податок на додану
вартість», особа, підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі,
коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому
числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають
оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі
або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти
календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахуванню подачку на
додану вартість).

Згідно із статтею 9 зазначеного
Закону України № 168/97-ВР, особи, які підпадають під визначення пункту 2.3
статті 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у
податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем проживання). Форма заяви про
реєстрацію визначається у порядку, визначеному центральним податковим органом.
Якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду
перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не
більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу
заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким
звітним податковим періодом. Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках
та у такі строки, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього
податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового
кредиту та отримання бюджетного відшкодування. Заява про реєстрацію
направляється на адресу податкового органу з повідомленням про вручення або вручається
особисто представником такої особи службовій особі податкового органу.
Податковий орган зобов'язаний видати заявнику (відправити поштою) свідоцтво про
податкову реєстрацію такої особі протягом десяти днів від дня отримання
реєстраційної заяви. З урахуванням положень пункту 9.5 цієї статті заява про
реєстрацію має бути подана (надіслана) податковому органу особами, що
підлягають реєстрації згідно з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього
Закону, не пізніше двадцятого календарного дня з моменту досягнення суми
оподатковуваних операцій, визначеної зазначеним пунктом. Форми заяви про
реєстрацію та свідоцтва про реєстрацію визначаються центральним податковим
органом.

Пунктом 10.1 статті 10 Закону
України „Про податок на додану вартість" визначено, що платники податку
несуть відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення
податку до бюджету відповідно до законодавства України. Згідно п.8 ст. 11
Закону України «Про державну податкову службу»до функції органів державної
податкової служби належить вимагати від платників податків, діяльність яких
перевіряється, усунення виявлених порушень податкового законодавства,
контролювати виконання законних вимог посадових осіб органів державної
податкової служби, а також припинення дій, які перешкоджають здійсненню
повноважень посадовими особами органів державної податкової служби

У відповідності до ст. 9 Закону
України «Про систему оподаткування»платник податків зобов'язаний сплачувати
належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами
терміни

Слід зазначити, що СПД
-ф.о.ОСОБА_1 не надала належно допустимих доказів щодо того, що договір
транспортного експедирування є різновидом договору комісії.

Щодо неправомірності
проведення перевірки суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст.. 11-1 Закону
України «Про державну податкову службу в Україні», позапланова виїзна перевірка
здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за
рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом.

Як вбачається з матеріалів справи
та не заперечується позивачем, керівником ДПІ у Подільському районі м. Києва
був виданий наказ від 06.09.2007 р. № 805 «Про проведення виїзної позапланової
документальної перевірки» та направлення
на перевірку від 10.09.2007 р. № 1040.

Подовження термінів проведення
позапланової виїзної перевірки можливе на термін не більш як 5 робочих днів, а
стосовно суб'єктів малого підприємництва - 2 робочих дні.. Керівником
податкового органу був виданий наказ від 14.09.2007 р. № 828 «Про продовження
терміну проведення виїзної позапланової
документальної перевірки»та видане направлення на перевірку від 17.09.2008 р. №
1054.

Таким чином, відповідачем були
дотримані вимоги Закону України «Про державну податкову службу в Україні»при
проведенні позапланової перевірки СПД -ф.о. ОСОБА_1Отже, твердження позивача
про неправомірність проведення перевірки спростовуються матеріалами справи.

Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням
права особи на участь у процесі
прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України
в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС
України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, довів правомірність
прийнятих ним рішень. Зважаючи
на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 9, 69-71, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В
адміністративному позові відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст.
254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим
Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова суду може бути оскаржено
до суду апеляційної інстанції шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
постанови суду та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складення постанови
в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються Київському апеляційному
адміністративному суду через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя
Добрянська Я.І.