Справа № К-27173/06
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2008-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

21
лютого 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,
Юрченка В.В., Федорова М.О.

розглянувши в порядку попереднього
розгляду адміністративну справу

за позовом
ОСОБА_1 до
Київського міського військового комісаріату про перерахунок пенсії

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста
Києва від 20 квітня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 11
липня 2006 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2006 року ОСОБА_1 ( далі позивач ) звернувся до суду з позовом до
Київського міського військового комісаріату ( далі відповідач ) про перерахунок
пенсії. Зазначав, що у березні 1973 році був звільнений з військової служби.
Просив суд зобов'язати відповідача перерахувати йому пенсію з урахуванням:

- щомісячної
100% надбавки, встановленої Указом Президента України «Про посилання
соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ» від 23 лютого 2002 року № 173, з 01 січня 2003
року до 29 лютого 2004 року;

- щомісячної 90%
надбавки грошового забезпечення за безперервну, встановленої Указом Президента
України «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства
внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України
та Управління державної охорони України за безперервну службу» від 05 травня 2003
року № 389 і пунктом 1.2. «Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної
надбавки за безперервну службу», яка затверджена наказом Міністра оборони
України від 26 травня 2003 року № 149, з 01 травня 2003 року по 29 лютого 2004
року;

- щомісячної 33,
3 % премії, передбаченої п. 3 Постанови
Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців» від
22 травня 2000 року № 829 та Указом Президента України від 04 жовтня 1996 року
№ 923, з 01 жовтня 1996 року по 29 лютого 2004 року.

- щомісячної 40 %
надбавки, передбаченої Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо
впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил
України» від 14 липня 1999 року №
847/99, з 01 вересня 1999 року по 31 грудня 2002 року.

- розміру
підвищення пенсії, з 01 липня 1999 року по 31 грудня 2005 року, як інваліду
війни першої групи і виплатити різницю за цей час між підвищенням, обчисленим з
урахуванням фактичного розміру мінімальної пенсії за віком і реально
виплаченими коштами;

- розміру
надбавки на догляд за інвалідом війни першої групи, з 01 липня 1999 року і
виплатити різницю за цей час між підвищенням, обчисленим з урахуванням
фактичного розміру мінімальної пенсії за віком і реально виплаченими коштами;

- розміру
щорічної разової грошової допомоги за 2000-2005 рік, як інваліду війни першої
групи і виплатити різницю між виплаченою допомогою, обчисленою з урахуванням
кількості фактичних розмірів мінімальної пенсії за віком і реально виплаченими
коштами.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва
від 11 липня 2006 року залишено без змін постанову Подільського районного суду
міста Києва від 20 квітня 2006 року, якою у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Просить скасувати ці судові рішення і
постановити нове - про задоволення його вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України, перевіривши за матеріалами справи доводи
касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин
у справі у межах, визначених ч. 2 ст. 220 КАС України, колегія суддів приходить
до висновку про наявність підстав для залишення без задоволення касаційної
скарги, а оскаржуваних судових рішень без змін з таких підстав.

Як
видно із матеріалів справи, позивач звільнився в запас у 1973 році, йому була
призначена пенсія, яка в подальшому була перерахована у зв'язку з визнанням
його інвалідом першої групи. При нарахуванні та виплаті йому пенсії та інших
грошових сум відповідачем були ураховані виплати до грошового забезпечення, як
передбачено ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб під час проходження служби».

Відповідно до статті 10 Закону України “Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб”, який визначає умови та порядок пенсійного
забезпечення військовослужбовців Збройних сил України, пенсійне забезпечення
військовослужбовців, які мають право на пенсію здійснюється відповідними
відомствами в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 статті 43
вищевказаного Закону / в редакції, яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин/ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та
членам їх сімей обчислюються з грошового забезпечення цих військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу. При цьому, для обчислення їм пенсій
враховуються відповідні оклади за посадою, військовим чи спеціальним званням,
процентна надбавка за вислугу років, надбавки за вчене звання і вчену ступінь,
кваліфікацію і умови служби у порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом
Міністрів України.

Пунктом 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992
року № 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та
виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та
членам їхніх сімей” визначено, що пенсії обчислюються з таких видів грошового
забезпечення:

- окладу за останньою штатною посадою, займаною перед
звільненням;

- окладу за військове або спеціальне звання;

- процентної надбавки за вислугу років;

-додаткових видів грошового забезпечення, що надаються
щомісяця (надбавки за вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та умови
служби).

Щодо
нової редакції ч. 3 ст. 43
зазначеного Закону, де йдеться про нарахування пенсії з розміру грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням, куди включається оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення)
та премії в розмірах, встановлених законодавством та п. 2 Перехідних положень до Закону України
«Про внесення змін до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб»,
який передбачає право на перерахунок пенсії з урахуванням зазначеного положення
Закону, то вони набирають
чинність з 1 січня 2005 року і не
мають зворотньої дії в часі.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 452 від 06 квітня 1998 року «Про упорядкування додаткових
видів грошового забезпечення військовослужбовців», якою затверджені додаткові
види грошового забезпечення військовослужбовців, що виплачуються щомісячно,
премія не відноситься до додаткових видів грошового забезпечення.

Положеннями ст. 63 Закону України «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» ( які діяли до 1 січня
2005 року ) передбачено, що призначені військовослужбовцям пенсії
перераховуються з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій
військовослужбовців, які мали право на пенсію за цим законом.

Враховуючи наведене, суди дійшли
правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач
звільнений до запровадження вказаних надбавок, а премія не відноситься до
додаткових видів грошового забезпечення.

За
обставин, коли оскаржувані судові рішення постановлені з додержанням норм
матеріального і процесуального права, касаційна скарга підлягає залишенню без
задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись
ст.ст. 220, 230 КАС України, колегія суддів
-

У
Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Подільського районного суду міста Києва від 20 квітня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду міста Києва від 11 липня 2006 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, окрім як із підстав, у порядку та у строки, визначені ст.ст. 237-239
КАС України.

Головуючий:

Судді: