Справа № К-30082/06
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2008-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВН
ИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Вищого ад
міністративного суду Україн
и в складі:

Головуючого
Цуркана М.І.

Суддів:
Амєліна С.Є.

Федорова М.О.

Кобилянського М.Г.

Юрченка В.В.

при секретарі судового з
асідання Полинько Д.М.,
за участю представника тре
тьої особи Кузнєцової М.І.,
розглянувши у відкритому с
удовому засіданні адміністр
ативну справу за позовом Пр
иватного підприємства «ПМК-2
7» до Тернопільської районн
ої державної адміністрації Т
ернопільської області, Байко
вецької сільської ради Терно
пільського району Тернопіль
ської області, третя особа, як
а не заявляє самостійних вим
ог на предмет спору на сторон
і відповідачів - Приватне мал
е підприємство «Транзит», пр
о скасування розпорядження т
а рішення, яка переглядаєтьс
я за касаційною скаргою При
ватного підприємства «ПМК-27»
на постанову Львівського
апеляційного господарськог
о суду від 7 серпня 2006 року

у с т а н о в и л а :

У січні 2006 року Приватне п
ідприємство «ПМК-27» зверну
лось в суд з позовом про скасу
вання розпорядження голови Т
ернопільської районної держ
авної адміністрації № 546 від 11 л
истопада 2002 року «Про затверд
ження акту та погодження мат
еріалів земельної ділянки ПМ
П «Транзит» під будівництво
автобази на території Байков
ецької сільської ради», розп
орядження № 775 від 29 жовтня 2004 ро
ку «Про внесення змін в розпо
рядження голови районної дер
жавної адміністрації від 11 ли
стопада 2002 року» та скасуванн
я пункту 3 рішення Байковецьк
ої сільської ради № 145 від 29 бер
езня 2004 року «Про відміну ріше
ння № 117 від 3 квітня 2000 року».
Зазначали, що рішенням Байк
овецької сільської ради № 117 в
ід 3 квітня 2000 року позивачу над
ана згода на попередній вибі
р земельної ділянки площею 2,5
га під будівництво приватних
гаражів в районі міської лік
арні №2 м. Тернополя за рахун
ок земель резервного фонду.

11 листопада 2002 року головою
Тернопільської районної дер
жавної адміністрації прийня
то рішення № 546 «Про затвердж
ення акту та погодження мате
ріалів земельної ділянки ПМП
«Транзит» під будівництво а
втобази на території Байкове
цької сільської ради», яким з
атверджено акт комісії по ви
бору земельної ділянки ПМП «
Транзит» під будівництво авт
обази на території Байковець
кої сільради та погоджено ви
бір земельної ділянки ПМП «Т
ранзит» на умовах оренди на п
лощі 2,5 га за рахунок пасовищ р
езервного фонду Байковецько
ї сільради.
29 жовтня 2004 року в зазначене р
озпорядження внесені зміни щ
одо цілей майбутнього землек
ористування, а пунктом 3 ріше
ння Байковецької сільської р
ади № 145 від 29 березня 2004 року від
мінено рішення № 117 від 3 квітня
2000 року про надання позивачу з
годи на попередній вибір зем
ельної ділянки.
Посилаючись на те, що оскарж
еними рішеннями порушено пра
ва та інтереси Приватного
підприємства «ПМК-27» просили
задовольнити позов.
Постановою господарського
суду Тернопільської області
від 20 березня 2006 року позов зад
оволено.
Новою постановою Львівс
ького апеляційного господ
арського суду від 7 серпня 2006 ро
ку рішення суду першої інста
нції скасовано у задоволенні
позову відмовлено.
У касаційній скарзіприва
тне підприємство «ПМК-27», з п
осиланням на порушення апеля
ційним судом норм матеріальн
ого та процесуального права,
просить рішення останнього
скасувати, залишивши в силі р
ішення суду першої інстанції
.
Заслухавши доповідача, поя
снення представника третьої
особи, перевіривши доводи ка
саційної скарги, матеріали с
прави, колегія суддів вважає
, що скарга не підлягає задово
ленню з таких підстав.
Судами встановлено, що рі
шенням Байковецької сільськ
ої ради від 6 квітня 2000 року № 117 П
П «ПМК-27» дійснонадано зг
оду на попередній вибір земе
льної ділянки площею 2,5 га під
будівництво приватних гараж
ів в районі міської лікарні №
2 м. Тернополя за рахунок земе
ль резервного фонду сільсько
ї ради, однак жодних дій пов»я
заних з таким вибором позива
ч не вчинив.
Розпорядженням голови Тер
нопільської районної держав
ної адміністрації № 546 від 11 лис
топада 2002 року затверджено ак
т комісії по вибору земельно
ї ділянки ПМП «Транзит» під б
удівництво автобази на терит
орії Байковецької сільської
ради та погоджено вибір земе
льної ділянки ПМП «Транзит»
на умовах оренди терміном на
5 років під будівництво автоб
ази на площі 2,5 га за рахунок па
совищ резервного фонду Байк
овецької сільської ради.
Розпорядженням того ж голо
ви № 775 від 29 жовтня 2004 року в поп
ереднє розпорядження внесе
нні змін згідно яким після сл
ів «під будівництво автобази
» слід читати «з адміністрат
ивно-побутовим корпусом, жит
ловим будинком з вбудовано-п
рибудованими поміщеннями гр
омадського призначення».
Рішенням Байковецької сіл
ьської ради 29 березня 2004 року с
касовано рішення Байковецьк
ої сільської ради від 06.04.2000 року
за № 117 з тих підстав, що ПП «ПМК
-27» протягом чотирьох років не
представило матеріалів попе
реднього погодження вибору з
емельної ділянки.
Задовольняючи позов
суд першої інстанції виходи
в з того, що на момент прийнятт
я головою Тернопільської РДА
оскаржених розпоряджень зал
ишалось чинним рішення Байко
вецької сільської ради № 117 ві
д 06.04.2000 р. «Про надання
дозволу ПП «ПМК-27» на попе
редній вибір вказаної земел
ьної ділянки», а тому до скасу
вання останнього всі рішення
щодо розпорядження земельно
ю ділянкою є незаконними.
Стосовно рішення Ба
йковецької сільської ради 29 б
ерезня 2004 року то його протипр
авність обґрунтована тим, що
законом не встановлено стро
ків на попередній вибір земе
льної ділянки.
Скасувавши рішення суд
у першої інстанції та відмов
ивши у позові, апеляційний су
д виходив з недоведеності по
рушень прав позивача, за захи
стом яких заявлено вимоги.
З такими твердженнями п
огоджується і суд касаційної
інстанції.
Згідно з частиною 1 статті 6 К
одексу адміністративного су
дочинства України кожному га
рантується право на захист й
ого прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим
судом, а завданням адміністр
ативного судочинства, як то з
азначено в частині 1 статті 2 ц
ього Кодексу, є захист прав та
інтересів юридичних осіб у с
фері публічно-правових відно
син з боку органів державної
влади, органів місцевого сам
оврядування, їхніх посадових
і службових осіб, інших суб»є
ктів при здійсненні ними вла
дних управлінських функцій н
а основі законодавства, в том
у числі на виконання делегов
аних повноважень.
За змістом частини 3 ста
тті 2 Кодексу адміністративн
ого судочинства України у сп
равах щодо оскарження рішень
, дій чи бездіяльності суб»єк
тів владних повноважень адмі
ністративні суди перевіряют
ь, чи прийняті (вчинені) вони: н
а підставі, у межах повноваже
нь та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами Ук
раїни; з використанням повно
важення з метою, з якою це повн
оваження надано; обґрунтова
но, тобто з урахуванням усіх о
бставин, що мають значення дл
я прийняття рішення (вчиненн
я дії); безсторонньо (неуперед
жено); добросовісно; розсудл
иво; з дотриманням принципу р
івності перед законом, запоб
ігаючи несправедливій дискр
имінації; пропорційно, зокре
ма з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими неспр
иятливими наслідками для пра
в, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких сп
рямоване це рішення (дія); з ур
ахуванням права особи на уча
сть у процесі прийняття ріше
ння; своєчасно, тобто протяго
м розумного строку.
Вирішуючи спір, апеляці
йний суд обґрунтовано зазнач
ив, що жодного права у позивач
а та третьої особи на користу
вання земельною ділянкою не
виникло, тобто предметом спо
ру є лише управлінські рішен
ня про дозвіл на попередній в
ибір такої ділянки.
Перевіривши оскаржені
рішення суб»єктів владних п
овноважень, апеляційний суд
дійшов правильного висновку
про відповідність цих рішен
ь вимогам частини 3 статті 2 Ко
дексу адміністративного суд
очинства України.
Так, отримавши згоду Бай
ковецької сільської ради на
попередній вибір земельної д
ілянки під будівництво прива
тних гаражів за рахунок земе
ль резервного фонду сільради
, позивач до 1 січня 2002 року, тобт
о до набрання чинності Земел
ьним кодексом України 2001 року
жодних дій направлених на ре
алізацію вибору не вчинив.
З набуттям чинності зазн
аченим Кодексом змінилась ко
мпетенція органів повноваж
них розпоряджатись землями з
а межами населених пунктів. З
окрема, пунктом 12 Перехідних
положень Земельного кодекс
у України встановлено, що до р
озмежування земель державно
ї і комунальної власності, по
вноваження щодо розпоряджен
ня землями в межах населених
пунктів, крім земель, передан
их у
приватну власність, здій
снюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межа
ми населених пунктів - відпов
ідні органи виконавчої влад
и.
Відповідно до пун
кту 2 Перехідних положень Код
ексу клопотання і заяви щодо
відведення земельних діляно
к, не вирішені на момент введе
ння в дію цього Кодексу, реалі
зуються органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування відповідно д
о їх компетенції у порядку та
з додержанням вимог цього Ко
дексу.
Це означає, що за в
ідсутності звернення позива
ча після 1 січня 2002 року до місц
евої державної адміністраці
ї для реалізації рішення про
попереднє погодження місця
розташування земельної діля
нки остання не позбавлялась
права ухвалювати рішення про
таке погодження для інших ос
іб, що передбачено повноваже
ннями визначеними статтею 17 З
емельного кодексу України.

За обставин, коли
сільська рада не повноважна
розпоряджатись землями за м
ежами населеного пункту, а її
згода на попередній вибір та
кої земельної ділянки до змі
ни компетенції не реалізован
а, то висновок апеляційного с
уду про обґрунтованість скас
ування радою попереднього рі
шення є правильним.
Правові підстави
для задоволення позову відс
утні, а тому апеляційний суд д
ійшов обґрунтованого виснов
ку про скасування рішення су
ду першої інстанції та про ві
дмову у позові.
Доводи касаційно
ї скарги висновків апеляційн
ого суду не спростовують, оск
ільки зводяться до оцінки пр
авомірності дій третьої осо
би щодо дотримання порядку в
иконання попереднього погод
ження та рішень відповідачів
стосовно реалізації такого
погодження, тобто йдеться пр
о обставини, які лежать поза м
ежами відносин, учасником як
их є позивач і котрі, самі по с
обі, не можуть бути підставою
для скасування оскарженого
судового рішення.
За правилами частини 1 ста
тті 224 Кодексу адміністративн
ого судочинства України, якщ
о апеляційний суд не допусти
в порушень норм матеріальног
о і процесуального права при
ухваленні оскаржуваного суд
ового рішення, то суд касацій
ної інстанції відхиляє касац
ійну скаргу, а судове рішення
залишає без змін.
Керуючись наведеним, статт
ями 223, 230 Кодексу адміністратив
ного судочинства України, ко
легія суддів
у х в а л и л а :
Касаційну скаргу Прив
атного підприємства «ПМК-27»
залишити без задоволення, а п
останову Львівського апеляц
ійного господарського суду в
ід 7 серпня 2006 року, - без змін.
Ухваланабирає законно
ї сили з моменту проголошенн
я і може бути оскаржена до Вер
ховного Суду України лише за
винятковими обставинами у с
трок та у порядку визначеним
и статтями 237 239 КАС України.

Головуючий
М.І. Цурк
ан

Судді:
С.Є. Ам
єлін

М.О.
Федоров

М.Г. Ко
билянський

В.В. Юр
ченко