Справа № К-37257/06
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2008-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ С
УХВАЛА
Іменем України
“19”лютого 2008 Вищий адм
іністративний суд України у
складі колегії суддів:
Головуючого
Федорова М.О.
суддів:
Брайка А.І.

Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

Ланченко Л.В.
секретар судового засіда
ння Патюк А.О.
за участю представників з
гідно журналу судового засід
анні від 19.02.08 (в матеріалах спр
ави)
розглянувши касаційну с
каргуДПІ у Вишгородськом
у районі Київської області н
а ухвалу Київського міжоблас
ного апеляційного господарс
ького суду від 23.11.2006 та постанов
у господарського суду Київсь
кої області від 19.09.2006
у справі №62/4-05/17
за позовом
ВАТ «Вишгородсільрибгосп»

до ДПІ
у Вишгородському районі Київ
ської області
про визн
ання недійсними податкових п
овідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:
Відкрите акціонерне тов
ариство «Вишгородсільрибго
сп» звернулось до господарсь
кого суду Київської області
з позовом до Державної подат
кової інспекції у Вишгородсь
кому районі про визнання нед
ійсними податкових повідомл
ень-рішень від 21.05.2004 року № /0 т
а від 15.10.2004 року № /1, якими до по
зивача застосовані штрафні с
анкції у сумі 183 681, 24 грн. за самос
тійне відчуження активів, як
і перебувають у податковій з
аставі.
11.04.2005 позивач подав до суду з
аяву про доповнення позовних
вимог, в якій просить су
д визнати недійсними податко
ві повідомлення-рішення від
21.05.2004 року № /0 та від 15.10.2004 року №
/1 та від 06.01.2005 року № /2/2 ДПІ у
Вишгородському районі, оскі
льки всі три податкові повід
омлення-рішення винесені на
підставі одного й того ж Акту
перевірки від 21.05.2004
Справа розглядалась судам
и неодноразово.
Постановою господарського
суду Київської області від 19.
09.2006, яку залишено без змін ухва
лою Київського міжобласного
апеляційного господарськог
о суду від 23.11.2006. у справі № 62/4-05/17, по
зов задоволено частково. Виз
нано недійсними (нечинними) з
моменту прийняття податкові
повідомлення-рішення від 21.05.20
04 року № /0, від 15.10.2004 року № /1 т
а від 06.01.2005 року № /2/2, видані Де
ржавною податковою інспекці
єю у Вишгородському районі К
иївської області, в частині н
арахування ВАТ «Вишгородсіл
ьрибгосп» штрафу в розмірі 130
480,62 грн., у тому числі 7 524,83 грн. штр
афу, нарахованого на суму авт
опослуг, наданих Вишгородськ
ому РККП згідно з протоколом
взаємозаліку від 20.05.2003 року, а т
акож 122 955,79 грн. штрафу, нарахова
ного на суму автопослуг (56 024,07 гр
н.) та послуг механізмів (66 931,72 гр
н.), наданих в рахунок погашенн
я заборгованості по заробітн
ій платі. В решті позову - відм
овлено. Стягнуто з Державног
о бюджету України на користь
Відкритого акціонерного тов
ариства «Вишгородсільрибго
сп» судові витрати у сумі 229,20 г
рн.
Не погоджуючись з зазначен
ими рішеннями судів попередн
іх інстанцій, ДПІ у Вишгоро
дському районі Київської обл
астізвернулась із касацій
ною скаргою до Вищого адміні
стративного суду України, в я
кій просить їх скасувати та п
рийняти нове рішення, яким ві
дмовити в задоволені позовни
х вимог.
Касаційна скарга вмотивов
ана тим, що судами першої та ап
еляційної інстанцій при вирі
шенні спору по даній справі п
орушено норми матеріального
права.
Заслухавши суддю-доповіда
ча, розглянувши надані письм
ові докази в їх сукупності, Ви
щий адміністративний суд Укр
аїни вважає, що касаційна ска
рга задоволенню не підлягає
з таких підстав.
Судами першої та апеляцій
ної інстанції встановлено, щ
о на підставі Акту перевірки
№ 4/24 від 21.05.2004 «Про результати п
еревірки дотримання податко
вого законодавства з питань
відчуження майна, що знаходи
ться у податковій заставі ВА
Т «Вишгородсільрибгосп» за п
еріод з 01.01.2002 по 01.04.2004 р, Державною
податковою інспекцією у Виш
городському районі Київсько
ї області прийняті податкові
повідомлення-рішення від 21.05.20
04 № /0, від 15.10.2004 № /1 та від 06.01.2005 №
/2/2 про застосування до пози
вача штрафу у розмірі 183 681,24 грн.

Зазначені податкові повід
омлення-рішення прийнято на
підставі підпункту 17.1.8 пункту
17.1 статті 17 Закону України «Пр
о порядок погашення зобов'яз
ань платників податків перед
бюджетами та державними ціл
ьовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-І
ІІ (далі в тексті - Закон № 2181-ІІІ
), за самостійне відчуження ак
тивів, які перебувають у пода
тковій заставі та потребують
обов'язкової попередньої зг
оди податкового органу на та
ке відчуження.
Колегія суддів Вищого адмі
ністративного суду України п
огоджується з висновками суд
ів першої та апеляційної інс
танцій щодо часткового задов
олення позовних вимог з огля
ду на таке.
Згідно із пунктом 1.17 статті 1
Закону № 2181-ІІІ, податкова заст
ава - спосіб забезпечення под
аткового зобов'язання платни
ка податків, не погашеного у с
трок. Основні положення щодо
застосування податкової зас
тави визначені у статті 8 Зако
ну, зокрема, на підставі пункт
у 8.1 вказаної статті, з метою за
хисту інтересів бюджетних сп
оживачів активи платника под
атків, що має податковий борг
, передаються у податкову зас
таву.
Право податкової застави в
иникає згідно із законом та н
е потребує письмового оформл
ення.
Виникнення податкової зас
тави, на час виникнення спірн
их правовідносин, було перед
бачено ст. 8 Закону № 2181-ІІІ.
Відповідно до п. 8.2.2 ст. 8 Закон
у № 2181-ІІІ, право податкової зас
тави поширюється на будь-які
види активів платника подат
ків, які перебували в його вла
сності (повному господарсько
му віданні) у день виникнення
такого права, а також на будь-
які інші активи, на які платни
к податків набуде прав власн
ості у майбутньому, до момент
у погашення його податкових
зобов'язань або податкового
боргу.
З матеріалів справи вбачає
ться, що активи платника пода
тків ВАТ «Вишгородсільрибго
сп» перебували в податковій
заставі на підставі податков
их вимог № 1/57 від 09.10.2001 , № 2/199 від 13.11.20
01.
Згідно з положеннями підпу
нкту 8.6.1 пункту 8.6 статті 8 Закону
№ 2181-ІІІ, платник податків, акт
иви якого перебувають у пода
тковій заставі, здійснює віл
ьне розпорядження ними, за ви
нятком операцій, що підлягаю
ть письмовому узгодженню з п
одатковим органом:
а) купівлі чи продажу, інших
видів відчуження або оренди
(лізингу) нерухомого та рухом
ого майна, майнових чи немайн
ових прав, за винятком м
айна, майнових та немайнових
прав, що використовується у п
ідприємницькій діяльності п
латника податків (інших вида
х діяльності, які за умовами о
податкування прирівнюються
до підприємницької), а саме го
тової продукції, товарів і то
варних запасів, робіт та посл
уг за кошти за цінами, що не є м
еншими за звичайні.
У разі коли платник податкі
в, активи якого перебувають у
податковій заставі. відчужи
в такі активи без попередньо
ї згоди податкового органу, я
кщо отримання такої згоди є о
бов'язковим згідно з цим Зако
ном, платник податків додатк
ово сплачує штраф у розмірі с
уми такого відчуження, визна
ченої за звичайними цінами (п
. 17.1.8 ст. 17 Закону №2181-ІІІ).
Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону
№ 2181-ІІІ, активи платника подат
ків - це кошти, матеріальні та
нематеріальні цінності, що н
алежать юридичній або фізичн
ій особі за правом власності
або повного господарського
відання.
Таким чином, узгодження пот
ребують операції із заставле
ними активами (матеріальні т
а нематеріальні цінності), як
і реально належать платнику
податків за правом власності
. Послуги ж набувають свого ре
ального вираження і вартісно
го значення лише в процесі їх
надання, а тому їх не можливо
вважати заставленими актива
ми, що належать особі за право
м власності.
Як вбачається з матеріалів
справи, Актом перевірки зафі
ксовано факти реалізації май
на без узгодження з податков
им органом на загальну суму 183
681,24 грн., а саме:
- реалізація п
ричепу ГБК 85-27 СФГ «Зевс» (накла
дна № 15 від 10.10.2003 на суму 2 000 грн.);

- реалізація приче
пу ГБК 85-27 (накладна № 13 від 09.10.2003 н
а суму 2 000 грн.);
- реалізація побут
ового вагончика (накладна № 17
від 04.11.2003 на суму 200 грн.);
- погашення заборг
ованості перед Вишгородськи
м РККП за поставлену воду авт
опослугами на суму 7 524.83 грн.;
- виплата заробітн
ої плати готовою продукцією
та послугами на суму 171 956,41 грн. В
рахунок заробітної плати, в с
вою чергу, було видано зерна н
а суму 7 361,01 грн., комбікорму на с
уму 140 грн., матеріалів на суму 1
2 886,33 грн., видано живої риби на с
уму 28 613.28 грн., надано автопослуг
на суму 56 024,07 грн., надано послуг
механізмів на суму 66 931,72 грн.

Враховуючи викладене, судо
ва колегія погоджується з ви
сновком судів про те, що послу
ги не належать до активів пла
тника податків у розумінні п
. 1.7 ст. 1 закону № 2181-ІІІ, факт їх на
дання позивачем без згоди ДП
І не є порушенням вимог даног
о Закону.
Аналіз викладеного дає під
стави для висновку про те, що а
втотранспортні послуги та по
слуги механізмів надані пози
вачем, не відносяться до акти
вів платника податків, а відт
ак надання їх без погодження
з податковим органом не пере
дбачає накладення штрафу.
Проте, крім автопослуг і пос
луг механізмами, позивач у 2002-20
03 роках в рахунок погашення за
боргованості з заробітної пл
ати надав працівникам підпри
ємства зерно, комбікорм, мате
ріали, живу рибу на суму 49 030,62 гр
н., які є майном і належать до а
ктивів платника податку, тоб
то позивачем відчужено майно
без письмового узгодження з
податковим органом.
Згідно з пп. 8.6.1 п. 8.6 ст. 8 Закону У
країни № 2181-ІІІ, такий вид розпо
рядження майном як відчуженн
я потребує письмового узгодж
ення з податковим органом за
винятком готової продукції,
товарів і товарних запасів, р
обіт та послуг за кошти. Здійс
нене позивачем відчуження ма
йна не передбачало отримання
підприємством коштів, тому в
оно не підпадає під ознаки ви
нятку, встановленого згадано
ю нормою, а отже потребувало п
исьмового узгодження з подат
ковим органом.
За змістом ч.1 ст. 224 Кодексу ад
міністративного судочинств
а України суд касаційної інс
танції залишає касаційну ска
ргу без задоволення, а судові
рішення - без змін, якщо визна
є, що суди не допустили поруше
нь норм матеріального і проц
есуального права при ухвален
ні судових рішень чи вчиненн
і процесуальних дій.
Доводи касаційної скарги н
е спростовують правильності
зазначених висновків суду а
пеляційної інстанції, зробле
них у відповідності з вищена
званими нормами матеріально
го права, у звязку з чим підс
тав для зміни чи скасування о
скаржуваного судового рішен
ня не встановлено.
З огляду на вищевикладене, В
ищий адміністративний суд Ук
раїни дійшов висновку про те
, що касаційна скарга ДПІ у В
ишгородському районі Київсь
кої областізадоволенню не
підлягає, а ухвала Київськог
о міжобласного апеляційного
господарського суду від 23.11.2006 т
а постанова господарського с
уду Київської області від 19.09.20
06 у справі №62/4-05/17 залишаються
без змін.
На підставі викладеног
о, керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 230 Кодек
су адміністративного судочи
нства України, суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ДПІ у В
ишгородському районі Київсь
кої областізалишити без за
доволення.
Ухвалу Київського міжобла
сного апеляційного господар
ського суду від 23.11.2006 та постано
ву господарського суду Київс
ької області від 19.09.2006 у справі
№62/4-05/17 без змін.
Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення і о
скарженню не підлягає, крім в
ипадків, встановлених статте
ю 237 Кодексу адміністративног
о судочинства України.

Головуючий

М.О. Федоров

Судді

А.І. Брайко

Г.К. Голубєва

О.В. Карась

Л.В.Ланченко

З оригіналом згідно
Відповідальний секретар

А.О. Патюк