Справа № К-3418/06
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2008-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2008
року м.
Київ

Колегія
суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

суддів: Бутенка В.І.,

Сороки М.О. (доповідача),

Штульмана
І.В.,

Лиски Т.О.,

Панченка О.І.,

провівши в порядку касаційного провадження
попередній розгляд адміністративної справи за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії
Ужгородської міської ради, третя особа - ОСОБА_1,

встановила:

У грудні 2003 рокуОСОБА_1 звернувся до суду
із скаргою на неправомірні дії Ужгородської міської ради, третя особа -
ОСОБА_1. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням № 155 від 21.11.2003 року 22
сесії 4 скликання Ужгородської міської ради приватному підприємцю ОСОБА_1
продано земельну ділянку по вул. Бородіна,4-а, на території якого знаходиться
приватне підприємство «Ринок», власником 50 %
частки якого він є. Тому просив суд зазначене рішення в частині визнати
недійсним.

Ухвалою Ужгородського
міськрайонного суду від 2 лютого
2005 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного Закарпатської області
від 14 квітня 2005 року, скаргу залишено без розгляду.

У касаційній
скарзіОСОБА_1, посилаючись на порушення судами норм процесуального права,
просить судові рішення скасувати.

Залишаючи скаргу без
розгляду, суд виходив з того, що має місце спір про право і на підставі статті
248-6 чинного на час постановлення судових рішень у справі Цивільного
процесуального кодексу України 1963 року, така справа мала розглядатися в
порядку позовного провадження, а не за правилами розгляду скарг, що випливають
із адміністративно правових відносин. Відповідно до цієї норми Закону скарга
підлягала залишенню без розгляду.

Висновок суду про те, що має місце
спір про право власності, відповідає фактичним обставинам справи. З таким висновком погодився суд апеляційної
інстанції і доводи касаційної інстанції його не спростовують.

Згідно ч. 3 ст. 211
Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) підставами касаційного
оскарження судового рішення є порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і процесуального права та відсутні передбачені
ст. 227 КАС України підстави для їх обов'язкового скасування.

Враховуючи наведене,
колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
ст. ст. 220, 220-1, 221, 223, 224, 230, 231
КАС України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а
ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 2 лютого 2005 року і ухвалу
апеляційного Закарпатської області від 14 квітня 2005 року - без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення
і оскарженню не підлягає,
окрім як з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 237-239 КАС України.

Судді: (підписи)

з оригіналом згідно, відповідальний секретар: Єрко С.М.