Справа № 22-а-9933/08
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2008-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Андрюшина Л.А.
Суддя-доповідач - Ляшенко Д.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

23 вересня 2008 року м.
Донецьк

справа № 22-а-9933/08

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Колеснік
Г.А., Ястребової Л.В.

при секретарі за
участю представника відповідача

Агейченковій К.О.
Тверженкової І.А.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління
праці та соціального захисту населення Центрально-Міської районної
адміністрації Макіївської міської ради

на постанову

Центрально - Міський районний суд м. Макіївки Донецької
області

від

17 липня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-44/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради

про

визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих
сум щорічної грошової допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В :

У травні
2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати дії
відповідача, які полягають у неналежній виплаті грошової допомоги на
оздоровлення неправомірними та стягнути з управління праці недоотриманні суми
зазначеної допомоги за 2004-2007 роки, у загальному розмірі 6818,50 грн.

Постановою Центрально - Міський районний суд
м. Макіївки Донецької області від 17 липня 2008 року позов ОСОБА_1
було задоволено частково.

Суд
першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач перебуває на обліку
в Управлінні праці та соціального захисту населення Центрально-Міської районної
адміністрації Макіївської міської ради як особа, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 2 категорії, у зв'язку з чим користується правами та
пільгами, передбаченими Законом України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Суд задовольнив
позов про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення за 2004-2005, 2007 роки і
виходив з того, що ст. 48 вищезазначеного закону передбачає щорічну виплату
допомоги на оздоровлення учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2
категорії в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної
заробітної плати на момент виплати становив: при виплаті за 2004 рік - 262
грн., за 2005 рік - 332 грн., за 2007 рік - 460 гривень. Судом
встановлено, що фактично відповідачем позивачу щорічна допомога на оздоровлення
сплачувалась таким чином: допомога за 2004 рік - 26,70 грн. (виплата здійснена
29.03.2005р.); за 2005 рік - 100 грн. (виплата здійснена 13.12.2005р.); за 2006
рік- 100 грн. (виплата здійснена 26.09.2006р.).за 2007 рік - 100 грн. (виплата
здійснена 30.11.2007р.).

Таким чином,
судом було встановлено, що фактично за період з 2004, 2005 та 2007 роки
відповідачем було недоплачено позивачу суму щорічної разової грошової допомоги
у розмірі 5043, 30 грн.

Суд
відмовив в задоволені позовних вимог в частині перерахунку допомоги за 2006р. у
зв'язку з тим, що дія Закону № 796-ХІІ в частині виплати компенсації і допомоги
у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006р. зупинена.

Не
погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права, а саме, управління зазначило, що здійснювало виплати,
керуючись Постановами КМУ № 836 від 26.07.1996 р. “Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та № 562 від
12.07.2005 р. “Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав
доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач до апеляційного суду за викликом не прибув.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає за
необхідне в їх задоволенні відмовити, а судове рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції при
розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 віднесена до 2 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується
відповідними посвідченнями.

Відповідно до абз. 3, 4 ч.4 ст.48 Закону № 796-ХП
щорічна допомога учасникам
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії виплачується у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат, при цьому розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати (абз.7 ч.4 ст. 48 Закону № 796-ХП).

Відповідачем виплачена позивачу щорічна допомога на оздоровлення
за 2004 рік в розмірі 26,70 грн. встановлену постановою Кабінету Міністрів України від
26.07.1996р. № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в
наслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - постанова № 836)., за 2005 рік в розмірі 100 грн., за 2006 рік в розмірі 100
грн., за 2007 рік в розмірі 100 грн. встановлену постановою Кабінету Міністрів
України від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі -
постанова № 836,562).

Відповідно до
ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зазначеними постановами № 836 та №
562 усупереч Закону № 796-ХІІ (який встановив розмір щорічної допомоги як
величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної
Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги
в твердій грошовій сумі й, зокрема, постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи, учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії постановою № 836 встановлена
допомога - 26,70 гривень (за грошовою реформою 1996 року), постановою № 562
встановлена допомога - 100 гривень.

Виходячи із
загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при
вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону № 796-ХІІ та
Закони України, яким встановлені розміри мінімальної заробітної плати, зокрема
на час виплати допомоги позивачу за 2004 рік - 262 грн., за 2005 рік
- 332 грн., за 2007 рік - 460 гривень, а не постанови №№ 836, 562.

Положення пункту
30 статті 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, яким
зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно
до мінімальної заробітної плати - абзаців другого, третього, четвертого,
п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого,
третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини
сьомої статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” визнані неконституційними
рішенням Конституційного Суду України від № 6-рп від 09.07.2007 р.

Таким чином, суд
першої інстанції обґрунтовано визнав дії управління праці щодо неналежної
виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2004,2005,2007 роки
неправомірними та стягнув з Управління
праці та соціального захисту населення Центрально-Міської районної
адміністрації Макіївської міської ради на
користь позивача недоотримані суми
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2004, 2005, 2007 роки у розмірі 5043,30 грн..

Тобто суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином,
підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Центрально-Міської
районної адміністрації Макіївської міської ради на постанову Центрально -
Міський районний суд м. Макіївки Донецької області від 17 липня 2008 року у
справі № 2-а-44/08 за позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Центрально-Міської
районної адміністрації Макіївської міської ради «про визнання дій
неправомірними та стягнення недотриманих сум щорічної грошової допомоги на
оздоровлення» - залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді:

Головуючий у 1 інстанції - Андрюшина Л.А.

Суддя-доповідач - Ляшенко Д.В.

Україна

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

Іменем України

(вступна та
резолютивна частини)

23 вересня 2008 року м.
Донецьк

справа № 22-а-9933/08

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ляшенка Д.В.

суддів: Колеснік
Г.А., Ястребової Л.В.

при секретарі за
участю представника відповідача

Агейченковій К.О.
Тверженкової І.А.

розглянувши у відкритому апеляційну скаргу

судовому засіданні Управління
праці та соціального захисту населення Центрально-Міської районної
адміністрації Макіївської міської ради

на постанову

Центрально - Міський районний суд м. Макіївки Донецької
області

від

17 липня 2008 року

по адміністративній справі

№ 2-а-44/08

за позовом

ОСОБА_1

до

Управління праці та соціального захисту населення
Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради

про

визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих
сум щорічної грошової допомоги на оздоровлення, -

Керуючись ч. 1-3
ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.
206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Центрально-Міської
районної адміністрації Макіївської міської ради на постанову Центрально -
Міський районний суд м. Макіївки Донецької області від 17 липня 2008 року у
справі № 2-а-44/08 за позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Центрально-Міської
районної адміністрації Макіївської міської ради «про визнання дій
неправомірними та стягнення недотриманих сум щорічної грошової допомоги на
оздоровлення» - залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після
набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: