Справа № 2а-7844/08
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2008-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-7844/08
ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“11” вересня 2008 року
м. Харків

Харківський окружний адміністративний суд у
складі:

Головуючого - судді Зінченко А.В.,

За участю секретаря - Король Д.О.

За участю позивача ОСОБА_1а А.О.

Представника відповідача не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Харківській області про
визнання неправомірними дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління МВС
України в Харківській області, в якому прохав суд визнати неправомірними дії
комісії ГУ МВС України в Харківській області з розгляду питань, пов'язаних із
встановленням статусів учасника бойових дій та учасника війни щодо відмови у
наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, та зобов'язати комісію ГУ МВС
України в Харківській області з розгляду питань, пов'язаних із встановленням
статусів учасника бойових дій та учасника війни, і визнати ОСОБА_1 учасником
бойових дій та видати йому посвідчення встановленого зразка.

Свій позов він обґрунтував тим, що він у
встановленому Законом порядку 20 червня 2008 року звернувся з заявою до комісії
ГУ МВС України в Харківській області з розгляду питань, пов'язаних із
встановленням статусів учасника бойових дій та учасника війни про встановлення
йому статусу учасника бойових дій. Листом
ГУМВС України в Харківській області від 10 липня 2008 року № 7/А-353 о/с його було повідомлено про те, що
Комісія ГУМВС України в Харківській області з розгляду питань,
пов'язаних із встановленням статусів учасника
бойових дій та учасника війни, розглянула його заяву та дійшла висновку про
відсутність підстав для встановлення йому статусу учасника бойових дій. Викладене в листі підтверджувалось
протоколом № 83 від 09.07.2008
засідання Комісії ГУМВС України в Харківській області з розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусів
учасника бойових дій та учасника
війни та Висновком Комісії.

Вважає вказаний Висновок
безпідставним тому, що він суперечить змісту пункту 2
статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року,
пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів
України від 08 лютого 1994 року № 63 «Про організаційні заходи щодо
застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також Переліку держав і
періодів бойових дій на їх території,
затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63.

В судовому засіданні позивач свої позовні
вимоги підтримав в повному обсязі, прохав суд їх задовольнити, пославшись на
обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач свого представника в судове
засідання не надіслав, своїм правом надати суду свої письмові заперечення не
скористався. Судом був повідомлений про час та місце судового розгляду завчасно
та належним чином, а тому суд відповідно до ст. 128 КАС України вважав за
можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у
справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з листа ГУМВС України в Харківській області від 10 липня 2008 року № 7/А-353 о/с Комісією ГУМВС України в Харківській
області з розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусів учасника бойових дій та учасника війни була
розглянута заява Антонечка А.О. та йому було відмовлено у встановленні статусу
учасника бойових дій.

Із довідки Комендатури
району Надзвичайного стану Нагірно-Карабахської
автономної області та прилеглих районів Азербайджанської РСР від 28.08.1990 № 89 вбачається, що ОСОБА_1, в
період з 15.07.1990 року по 15.10.1990 року проходив службу у складі військової
оперативної групи МВС СРСР в районі
надзвичайного стану Нагірно-Карабахської
автономної області та прилеглих районів Азербайджанської РСР.

Перебуваючи у службовому
відрядженні на території Нагірно-Карабахської
автономної області Азербайджанської РСР він виконував спеціальні службово-бойові завдання по підтриманню
громадського порядку та безпеки, направлені на нормалізацію
обстановки, відновлення законності і правопорядку
в умовах надзвичайного стану, пов'язаного з масовими антигромадськими проявами під час збройних
конфліктів.

Є загальновідомими
факти, що в даний період на території республіки Азербайджан (зокрема в Нагірно - Карабахській автономній області)
відбувалися збройні конфлікти між
вірменським та азербайджанським населенням. Для припинення цих конфліктів на території Нагірно-Карабахської
автономної області та прилеглих районів
Азербайджанської РСР були введені війська та підрозділи Міністерства внутрішніх
справ СРСР.

Про безпосередню участь
позивача у бойових діях по затриманню, роззброєнню та знешкодженню озброєних формувань свідчить нагородження його наказами керівника оперативно-слідчої групи
МВС СРСР в районі надзвичайного стану
Нагірно-Карабахської автономної області генерал-майора міліції Ішутіна В.Г. № 12 від 06.08.1990 «За вмілі, тактично правильні дії та
досягнуті при цьому результати, нагородити грошима у сумі 100 крб. мол.
сержанта міліції ОСОБА_1»; № 34 від 15.09.1990 «За мужність, ініціативу та професійну виучку при виконанні службових обов'язків в районі
надзвичайного стану нагородити нагрудним
знаком «Відмінник міліції» мол. сержанта міліції ОСОБА_1, міліціонера
ППС УВС Харківського облвиконкому».

Також Військовим комендантом району
Надзвичайного стану Нагірно-Карабахської
автономної області та прилеглих районів Азербайджанської РСР йому неодноразово
оголошувались та вручались подяки.

Збройні сили СРСР та органи внутрішніх справ в даному регіоні виконували
бойові завдання, метою яких було захист мирного населення та приборкання
конфліктуючих сторін. На час існування Союзу РСР та партійної ідеології, яка
панувала в той період, не визнавалось, що в союзних республіках велись бойові
дії і реальна інформація про їх трагічні наслідки замовчувалась.

Хоча Азербайджан та Нагірно-Карабахська автономна область не включені в
Перелік держав і періодів бойових дій
на їх території, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63 «Про
організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», при розгляді справи встановлено, що позивач виконував завдання в
умовах збройного конфлікту в даному регіоні, із застосуванням вогнепальної
зброї та піддавав ризику своє життя та здоров'я.

В постанові Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1994
року № 63 «Про організаційні заходи
щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» міститься примітка, що бойові
дії велися і в інших країнах після грудня 1979 року. Інформацію про участь в
бойових діях військових фахівців надає Генеральний штаб Збройних сил колишнього
Союзу РСР. Щодо осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх
справ, які приймали участь в бойових діях, питання отримання інформаційних
документів законодавством не передбачено.

Відповідно до п.2 ст. 6
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року учасниками
бойових дій визнаються - учасники бойових дій на території інших країн -
військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету
державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і
військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР
(включаючи військових та
технічних спеціалістів і
радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього
Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах,
де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи
забезпеченні бойової діяльності військ

(флотів).

У справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України; 2) з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для
прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у відрядженні в Азербайджанській РСР (в Нагірно-Карабахській автономній області), де в цей період
велись бойові дії та брав участь у військових операціях.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії комісії ГУ
МВС України в Харківській області з розгляду питань, пов'язаних із
встановленням статусів учасника бойових дій та учасника війни, якою позивачу
відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій, слід визнати неправомірними,
зобов'язавши відповідача визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій і видати йому
посвідчення встановленого зразка.

На підставі
вищевикладеного та керуючись ст.ст. 160, 161, 162, 163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління МВС
України в Харківській області про визнання неправомірними дій задовольнити.

Визнати неправомірними дії комісії ГУ МВС України
в Харківській області з розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусів
учасника бойових дій та учасника війни щодо відмови у наданні ОСОБА_1 статусу
учасника бойових дій.

Зобов'язати комісію ГУ МВС України в
Харківській області з розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусів
учасника бойових дій та учасника війни, визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій і
видати йому посвідчення встановленого зразка.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження або у строк встановлений ч.5 ст.186 КАС
України.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова суду набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Постанова в повному обсязі
виготовлена 15.09.08 року.

Суддя
А.В. Зінченко