Справа № 2А-300/08
Суддя: Логвинюк І.М.
Дата ухвалення: 2008-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2А-300/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

09 грудня 2008 року м. Ковель Волинської області

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого – судді Логвинюк І.М,

з участю: секретаря Щесюк Н.Й.,

позивача
ОСОБА_1
,

представника відповідача
ОСОБА_2
,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1
до управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 4028 грн. 09 коп., грошової компенсації у зв”язку з інфляцією в сумі 1840 грн.83 коп., моральної шкоди в сумі 1000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1
звернувся до суду із адміністративним позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області (далі - УМВС) про стягнення заборгованості по оплаті праці, а саме: середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 4028 грн. 09 коп.; грошової компенсації у зв”язку з інфляцією в сумі 1840 грн.83 коп., моральної шкоди, заподіяної незаконним звільненням та невиплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи тим, що за рішенням Луцького міськрайонного суду від
ІНФОРМАЦІЯ_4
р. у справі за його скаргою на неправомірні дії начальника УМВС, наказ
НОМЕР_1
від
ІНФОРМАЦІЯ_1
р. в частині його звільнення з органів внутрішніх справ, було визнано неправомірним та зобов”язано поновити позивача на службі в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого відділення карного розшуку Ковельського міськрайонного відділу. Дане судове рішення ухвалою апеляційного суду у Волинській області від 05.08.04 р. було залишене без змін. Наказом відповідача
НОМЕР_2
від
ІНФОРМАЦІЯ_2
р. позивача було поновлено на посаді оперуповноваженого відділення карного розшуку Ковельського міськрайвідділу внутрішніх справ з 18.11.03 р. Однак, за період з 18.11.03 р. по 13.07.04 р. йому не було нараховано та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 4028 грн.09 коп., хоча, відповідно до положень ст. 235, ст. 233 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення працівника на роботі орган, що розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та така вимога не обмежується у строках звернення до суду. Крім того, зазначає, що вказана сума заборгованості підпала під влив інфляції, яка за період з 01.09.05 р. по 31.05.08 р. склала 145,7 %. В даний час сума невиплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 1840 грн. 83 коп. Судами першої та другої інстанції не було вирішено питання щодо стягнення на його користь з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що є його заробітною платою. Відповідач в даний час відмовляється сплатити дану суму. Крім цього, у зв”язку з його незаконним звільненням, відмовою відповідача у виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позивач переніс фізичні та моральні страждання, що полягають у тому, що він не мав можливості себе повноцінно утримувати, хвилювався. Просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 4028 грн. 09 коп., 1840 грн. 83 коп. грошової компенсації у зв”язку з інфляцією, а також 1000 грн. моральної шкоди, завданої незаконним звільненням та невиплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, обгрунтувавши його вищенаведеними доводами, суду також пояснив, що він при зверненні до суду з позовом про поновлення на попередній роботі не ставив вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, завданої незаконним звільненням та невиплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не звертався з такими вимогами і у подальшому, так як боявся конфліктів з керівництвом. А після звільнення із органів внутрішніх справ у зв”язку з виходом на пенсію за вислугою років, хворів. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала, суду пояснила, що дійсно, відповідача було поновлено на попередній роботі за рішенням суду, однак, він при зверненні до суду з позовом про оскарження наказу начальника УМВС, не ставив вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, морального відшкодування, не звертався з такою вимогою і у подальшом. Те, що позивач не бажав конфліктів з керівництвом, а після звільнення з роботи у зв”язку з виходом на пенсію, хворів, вважає надуманим. А тому вважає, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, що є підставою для відмови у задоволенні його позову та настоює на застосуванні ч.1 ст.100 КАС України. Просить суд відмовити у задоволенні позову за пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від
ІНФОРМАЦІЯ_3
р. провадження у справі в частині позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди, заподіяної неправомірними рішеннями, діями начальника УМВС України у Волинській області, що полягають у незаконному звільненні позивача, закрито.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, з’ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно, рішенням Луцького міськрайонного суду від
ІНФОРМАЦІЯ_4
р. у справі за скаргою
ОСОБА_1
на неправомірні дії начальника УМВС України у Волинській області, наказ начальника УМВС України у Волинській області
НОМЕР_1
від
ІНФОРМАЦІЯ_1
р. в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ було визнано неправомірним. Дана обставина встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили та доказуванню, згідно із ч.1 ст.72 КАС України, не підлягає.

Вказана скарга позивача розглянута судовими інстанціями не у позовному провадженні як трудовий спір, а у провадженні, встановленому для розгляду справ, що виникають із адміністративно-правових відносин, що було передбачено главою 31-А ЦПК України в редакції 1963 р.

Позивача було поновлено на службі в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого відділення карного розшуку Ковельського міськрайонного відділу відповідно до вищезазначеного рішення суду наказом відповідача
НОМЕР_2
від
ІНФОРМАЦІЯ_2
р., з 18.11.03 р.

Дана обставина стверджується копіями рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від
ІНФОРМАЦІЯ_4
року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області від
ІНФОРМАЦІЯ_5
р., наказу
НОМЕР_2
від
ІНФОРМАЦІЯ_2
року начальника управління МВС України у Волинській області, та представником відповідача не оспорюється.

Та обставина, що відповідачем позивачеві за період з 18.11.03 р. по 13.07.04 р. не було нараховано та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, стверджується копіями листів начальника УМВС України у Волинській області
НОМЕР_3
від
ІНФОРМАЦІЯ_6
р. та начальника Ковельського МВ УМВС України у Волинській області
НОМЕР_4
від
ІНФОРМАЦІЯ_7
р., та представником відповідача також не оспорюється.

Основними нормативними актами, що визначають правовий статус працівників органів внутрішніх справ, а також порядок проходження ними служби в органах внутрішніх справ, є Закон України “Про міліцію”, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114.

Відповідно до п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114, у разі незаконного звільнення особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді). Та у разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Так, скаргу позивача на неправомірні дії начальника УМВС було остаточно вирішено судовими інстанціями 05.08.04 р., питання про виплату позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу ними не вирішувалось.

При видачі наказу
НОМЕР_2
від
ІНФОРМАЦІЯ_2
року про відміну пункту наказу УМВС від
ІНФОРМАЦІЯ_1
р.
НОМЕР_1
в частині звільнення
ОСОБА_1
з ОВС та поновлення позивача на попередній посаді, начальник УМВС України у Волинській області, послався як на підставу, на рішення Луцького міськрайонного суду від
ІНФОРМАЦІЯ_4
р., у якому не містилась вказівка про проведення виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу тощо.

За змістом п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 р. № 13 “Про практику застосування судами законодавства про оплату праці”, передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюється на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

За змістом ст. 99 Кодексу Адміністративного судочинства, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, що, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З адміністративним позовом про стягнення з відповідача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з18.11.03 р. по 13.07.04 р. , грошової компенсації у зв”язку з інфляцією та моральної шкоди, завданої несплатою даних грошових сум, позивач звернувся лише 25.09.08 р., тобто, після спливу одного року після того, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, судові рішення у справі за скаргою позивача на неправомірні дії начальника УМВС України розглядались судами першої та другої інстанції у присутності позивача, наказ
НОМЕР_2
від
ІНФОРМАЦІЯ_2
р. про призначення його на посаду оперуповноваженого відділення карного розшуку Ковельського міськрайвідділу з 18.11.03 р. також був доведений до відома позивача у 2004 році, що позивачем не заперечується.

Відповідно до ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

В судовому засіданні позивач не навів переконливих доводів та не надав суду доказів про поважність причин пропущення даного строку.

Та обставина, що позивач дійсно обстежувався військово-лікарською комісією СОЗ УМВС України у Волинській області 26.12.06 р. та визнаний обмежено придатним до війської служби, проходив стаціонарне лікування в період з 15.12.06 р. по 22.12.06 р., стверджується копіями свідоцтва про хворобу
НОМЕР_5
від
ІНФОРМАЦІЯ_8
р., листка звільнення
НОМЕР_6
, виданого
ІНФОРМАЦІЯ_9
р. Волинською обласною клінічною лікарнею.

Однак, із вказаних доказів не випливає, що позивач з поважних причин пропустив встановлений ст. 99 КАС України строк звернення до адміністративного суду.

А тому суд вважає, що підстав для визнання причини пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду поважною, немає.

Представник відповідача в судовому засіданні наполягає на відмові у задоволенні позову з підстав пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, завданої несплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то, на думку суду, оскільки позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду із вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то і вимога про відшкодування моральної шкоди, спричиненої такою невиплатою, не підлягає до задоволення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1
до УМВС про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, грошової компенсації, пов”язаної з інфляцією, моральної шкоди, завданої невиплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, слід відмовити у зв”язку з пропуском строку звернення з даним позовом до адміністративного суду.

За змістом ст. 87 КАС України, при подачі даного адміністративного позову позивач мав сплати судовий збір в розмірі, встановленому п.п.”б” п.1 ст. 3 Декрету КМ України “Про Державне мито”, а тому з нього слід стягнути на доход держави 3 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 8, 55 Конституції України, ст. ст. 8 -11, ч.1 ст.72, ст.ст. 86, 87, 94, 159, 160 -163, 256, 99, 100 КАС України, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1
до управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 4028 грн. 09 коп., грошової компенсації у зв”язку з інфляцією в сумі 1840 грн. 83 коп., моральної шкоди, завданої невиплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовити у зв”язку з пропуском строку звернення з даним позовом до адміністративного суду.

Постанова може бути оскаржена через Ковельський міськрайонний суд до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів, а апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Крім того, апеляційна скарга на дану постанову може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження подано не було.

Головуючий: