Справа № К-25471/06
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2008-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2008 року м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного
суду України у складі:

головуючого: Смоковича
М.І.

суддів:
Весельської Т.Ф.

Мироненка О.В.

Чумаченко Т.А.

Штульмана
І.В.

при секретарі: Сторчоус
Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну
скаргу ОСОБА_1на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2006 року, якою
залишено без зміни постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від
13 жовтня 2005 року, у справі за
позовомОСОБА_1до Дніпропетровського державного аграрного університету про
визнання дій неправомірними і спонукання до вчинення дій, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Дніпропетровського державного аграрного університету про
визнання дій неправомірними і спонукання до вчинення дій. Просив суд визнати неправомірними: дії
відповідача щодо повідомлення позивача про день та час розгляду його справи у відповіді на саму скаргу та призначення розгляду справи
17.02.2005 року в період з 1400-1700
в приміщенні Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська, а також відповідь від 03.02.2005 року №
12-11-117 в частині посилання на статтю
10 Закону України «Про звернення громадян»;
та просив зобов'язати відповідача запросити його належним чином на розгляд його скарги, надати письмові відповіді на
його усні звернення з приводу розгляду скарги.

Постановою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 13 жовтня
2005 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано
неправомірними дії Дніпропетровського державного аграрного університету в
частині повідомлення ОСОБА_1 про день та час
розгляду його скарги від
14.02.2005 року у відповіді на цю скаргу за вих. № 12-11-171 від 16.02.2005
року. Зобов'язано відповідача належним чином
запросити ОСОБА_1 на розгляд його
скарги від 14.02.2005 року і надати
заявникові письмове повідомлення про результати перевірки скарги та суть
прийнятого рішення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 04 січня 2006
року апеляційну скаргу ОСОБА_1задоволено частково. Постанову Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2005 року
в частині відмови в задоволення позовних вимог скасовано, та залишено в цій
частині позов без розгляду.

Не погоджуючись з постановленими у справі рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування
судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського
суду від 04 січня 2006 року та повністю задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для
ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної
скарги та заперечення на неї, правильність правової оцінки обставин у справі та
застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

В апеляційній скарзі позивач просив
частково скасувати рішення районного суду та повністю задовольнити його позовні вимоги.

Розглядаючи зазначену апеляційну
скаргу, суд апеляційної інстанції
встановив, що про відмову відповідача
в задоволенні заяви позивачу стало
відомо в лютому 2005 року, а зі скаргою
до суду він звернувся у червні 2005 року
з пропуском двох місячного строку на подачу скарги в порядку глави 31-А Цивільного процесуального кодексу
України (1963 року). А тому залишив без
розгляду позов в частині, в якій суд першої інстанції відмовив у позові.

З таким висновком апеляційного суду
погодитись не можна з огляду на таке.

Згідно з пунктом 7
Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України після набрання чинності цим Кодексом заяви
і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, заяви у
справах щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести
виправлення в актовий запис цивільного стану (глави 29 - 32 і 36 Цивільного
процесуального кодексу України 1963 року), позовні заяви у господарських
справах, що віднесені цим Кодексом до адміністративної юрисдикції, а також
апеляційні, касаційні скарги (подання), заяви (подання) про перегляд судових
рішень у зв'язку з нововиявленими та винятковими обставинами у таких справах,
подані і не розглянуті до набрання чинності Кодексом адміністративного
судочинства України, розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог
статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає
причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа
розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом. Позовні
заяви приймаються до розгляду адміністративним судом незалежно від закінчення
строку звернення до адміністративного суду.

З наявних матеріалів справи вбачається, що ніхто зі сторін не звертався до суду з вимогою розглянути питання про пропуск
позивачем строку звернення до суду. А тому рішення апеляційного суду про
залишення частини позову без розгляду у зв'язку
з пропуском строку є помилковим.

Згідно з вимогами статті 195 Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції переглядає судові
рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної
інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під
час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення справи.

Разом з тим, залишивши без розгляду
позов в частині, апеляційний суд не перевірив
доводів позивача щодо наявності підстав для задоволення його позовних вимог в повному обсязі, фактично не розглянув
апеляційну скаргу по суті.

Згідно з вимогами
частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень
судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий
судовий розгляд є порушення норм матеріального чи процесуального права, які
призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції.

Виходячи з
наведеного, судова колегія вважає, що ухвалу апеляційного суду не можна вважати законною і обґрунтованою, а тому
вона підлягає скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.
220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,
колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу
ОСОБА_1задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04
січня 2006 року скасувати.

Справу за позовомОСОБА_1до Дніпропетровського державного
аграрного університету про визнання дій неправомірними та спонукання вчинити
дії направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
оскарженню не підлягає, крім як у порядку та з підстав, передбачених статтями
237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: