Справа № 22-а-632/2008
Суддя: Дугаренко О.В.
Дата ухвалення: 2008-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

18.11.2008

Справа
№ 22-а-632/08 Попередній № справи 2-4-286/08

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Дугаренко О.В.,

суддів Кучерука О.В. ,

Лядової Т.Р.

секретар судового засідання Петрашова Ю.Б. без участі представників
стоірн,

розглянувши апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту
населення м.Керчі Автономної Республіки Крим
на постанову Керченського міського суду Автономної Республіки Крим
(суддя Белоусов Е.Ф. ) від 04.08.08 у справі № 2-4-286/08

за позовом ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

до Управління праці та соціального захисту
населення м.Керчі Автономної Республіки Крим (вул. Кірова 5,Керч,Автономна Республіка
Крим,98300)

про визнання дії неправомірними та
стягнення допомоги

ВСТАНОВИВ:

Постановою Керченського міського
суду Автономної Республіки Крим від 04.08.2008 (суддя Білоусов Е.Ф.) у справі
№2-а-286/2008 частково задоволений позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Керченської міської ради про визнання дій
неправомірними та стягнення недоплаченої одноразової допомоги.

Постановлено: визнати дії
Управління праці та соціального захисту населення м.Керчі АРК щодо відмови в
виплаті щорічної одноразової допомоги відповідно до ст..12-13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту»протиправними.
Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення м.Керчі провести
позивачу виплату допомоги, призначеної відповідно до вимог ст..12-13 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту»за 2007-2008
роки, а у задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1. -відмовити.

Не погодившись з постановою суду
Управління праці та соціального захисту населення Керченської міської ради
звернулось з апеляційною скаргою, в якої просить постанову суду скасувати,
прийняти нове рішення. Апелянт вважає, що Державним бюджетом України на
2007-2008 р. не передбачені кошти на
виплати грошової допомоги у розмірі, який встановлений судом.

У судове засідання, призначене на
18 листопада 2008 року сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи
сповіщались, про причини неявки судову колегію не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196
кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду
справи.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність застосування судом норм матеріального та
процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_1 є ветераном війни -інвалідом 3-ї групи, що підтверджено посвідченням,
виданим Управлінням праці та соціального захисту населення Керченської міської
ради 03.09.2007.

Той факт, що позивач мав статус
ветерана війни -учасника бойових дій у 2006 році та отримав щорічну допомогу у
розмірі 250 грн. відповідачем не оскаржується
та підтверджується відзивом на позовну
заяву (а.с. 2-3).

Рішенням Конституційного Суду
України №1-29/2007 від 09.07.2007 визнано такими, що не відповідають
Конституції України положення ст..29 Закону України „Про Державний бюджет
України на 2007 рік”, якими встановлена виплата щорічної разової допомоги
ветеранам війни у меншому розмірі.

Відповідно до ст. 13
Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” в редакції, що діяла до прийняття Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», з урахуванням рішення Конституційного Суду України
№1-29/2007 до 28.12.2007 року, щорічно
до 5 травня інвалідам війни 3 групи виплачується грошова допомога -7
мінімальних пенсій за віком.

Зі змісту позовної заяви позивача вбачається,
що позивач просив стягнути на його користь суму грошової допомоги за 2007 рік
виходячи з розрахунку п'яти мінімальних пенсій за віком.

З матеріалів справи випливає, що
позивачеві було сплачено допомогу до 9 травня за 2007 рік у розмірі 280 грн.

Розмір мінімальної пенсії з
01.04.2007р. по 30.09.2007 р. складав 410 грн.

Таким чином, до сплати належить
сума 1770 грн. (410грн. х 5 - 280грн.).

Відповідно до ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” в редакції Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України" щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова
допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах
бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 положення пункту 20 розділу II визнано
такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, судова колегія дійшла
висновку, що слід застосовувати попередню редакцію Закону, яка передбачала
виплату грошової допомоги щорічно до 5 травня інвалідам війни 3 групи - у
розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

Розмір мінімальної пенсії з
01.04.2008 по 30.06.2008 складав 481 грн.

Таким чином, до сплати належить
сума 3017 грн. (481грн. х 7 - 350грн.).

Судова колегія зазначає, що законом
не передбачено обмеження гарантійних
виплат наявністю певних коштів чи фінансування, такі виплати мають безумовний характер.

Крім того, ст..22 Конституції
України не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, тому відсутність
коштів на виплату грошової допомоги не позбавляє учасника війни права на таку
допомогу.

Висновки суду щодо відмови у
задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача 4787 грн.
-одноразової щорічної допомоги до 9 травня за 2007-2008 роки є помилковими, а
тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позовних вимог про
стягнення з відповідача суми щорічної грошової допомоги за 2006 рік у зв'язку с
пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Так, ч.2 ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо н встановлено інше обчислюється з дня,
коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Правила набрання чинності законами
визначені ч.5 ст.94 Конституції України. Нормативний акт - Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” був доведений до відома громадян шляхом його
публікації у засобах масової інформації. (Відомості Верховної Ради України,
1993, № 45 від 09.11.1993).

З приводу позовних вимог позивача
про визнання неправомірними дій відповідача стосовно відмови виплачувати йому
грошову допомогу до 9 травня в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком,
судова колегія зазначає наступне.

Зі змісту вказаної позовної вимоги
вбачається, що позивачем фактично оскаржуються дії відповідача по відмові у
виплаті грошового забезпечення йому, як учаснику бойових дій за 2006 рік.

Відповідно до ст..12 Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5
травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком.

Дію частини п'ятої статті 12
зупинено на 2006 рік в частині визначення розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги ветеранам війни згідно із Законом України від 20.12.2005 №
3235-IV.

Норми Закону України від 20.12.2005
№3235-IV не були визнані неконституційними, а тому застосовані відповідачем
правомірно.

З вищевказаного виплаває, що дії
відповідача по відмові у виплаті щорічної разової грошової допомоги у розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком за 2006 рік засновані на законі та не є
неправомірними.

Крім того, судом першої інстанції
при вирішені справи фактично розглянуті вимоги, які не були заявлені позивачем;
а саме, зобов'язання відповідача провести виплату допомоги, призначеної
відповідно до ст..12-13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”.

З урахуванням викладеного судова
колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а судове рішення
-скасуванню з постановленням нового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, п. 3 ч.
1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці
та соціального захисту населення Керченської міської ради задовольнити
частково.

Постанову Керченського міського
суду Автономної Республіки Крим від 04.08.2008 у справі №2-а-282/2008
скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Керченської міської ради на користь ОСОБА_1суму
разової грошової допомоги до 09 травня за 2007-2008 роки у розмірі 4787,00 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законну силу з
моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту
проголошення.

Головуючий суддя
підпис
О.В.Дугаренко

Судді
підпис
О.В.Кучерук

підпис Т.Р.Лядова

З оригіналом згідно

Помічник судді
В.М.Фоменко