Справа № 22-а-406/2008
Суддя: Санакоєва М.А.
Дата ухвалення: 2008-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

29.10.2008

Справа
№ 22-а-406/08

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Санакоєвої М.А.,

суддів Ілюхіної Г.П. ,

Щепанської О.А.

при секретарі судового засідання Ковальчук К.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду м.Севастополя апеляційну скаргу
Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної державної
адміністрації Автономної Республіки Крим
на постанову Кіровського районного суду Автономної Республіки Крим
(суддя Буцмак Ю.Є. ) від 06.08.08 у справі № 2-а-364/08 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального
захисту населення Кіровської районної державної адміністрації АР Крим

3-ті особи:

Головне управління Державного
казначейства України в АР Крим
Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим

про
стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

У
травні 2008 року ОСОБА_1. звернувся до суду з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної державної
адміністраціі в АР Крим про визнання дій неправомірними,визнання права на
перерахунок допомоги, зобов'язання
здійснити перерахунок допомоги, стягнення невиплаченої допомоги. Уточнивши позовні вимоги ( а.с.16), пояснив,
що він є учасником бойових дій і відповідно до Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 05
травня йому повинна виплачуватися
грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, і оскільки у 2007
році грошова допомога йому була виплачена не в повному обсязі, просив визнати
дії відповідача незаконними, стягнути суму недоплаченої щорічної грошової
допомоги у розмірі 1750 грн.

Постановою Кіровського
районного суду АР Крим від 06.08.2008 року позовні вимоги задоволені: стягнуто
з Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної
державної адміністрації АР Крим на користь ОСОБА_1. недоплачену щорічну грошову
допомогу у розмірі 1750 грн.

В апеляційній скаргі представник
відповідача просить постанову суду скасувати, оскільки судом першої інстанції
порушені норми матеріального та процесуального права, не застосовані зокрема
Закони України "Про Державний бюджет України" та не враховані
фінансові можливості держави.

Заслухавши
суддю-доповідача, яка доповіла зміст постанови, що оскаржена, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка постанови, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази учасників процесу, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено,
підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1. є учасником бойових
дій, що підтверджується копією посвідчення (а.с.5).

ОСОБА_1. як учаснику
бойових дій було сплачено у 2007 році щорічну одноразову допомогу до Дня
перемоги відповідно до ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України
на 2007 рік" від 19.12.2006р. № 489- V в розмірі 280 грн. ( а.с. 16).

Судом правильно
встановлено, що відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту”, від 22.10.1993 р.№ 3551 зі змінами, щорічно до 05 травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Статтею 29 Закону України
“Про Державний бюджет України на 2007 рік”від 19.12.2006 року № 489 - V
встановлено, що виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України
“Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” учасникам бойових
дій здійснюється у розмірі 280 гривень.

Згідно Рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6 -рп/2007 стаття 29 Закону
України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" в частині
обмеження розмірів щорічної допомоги визнана невідповідною Конституції України.

Частиною 3 статті 22
Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесення
змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав
і свобод.

Згідно правової позиції
Конституційного Суду України, який неодноразова розглядав питання щодо
конституційності положень законів України про Державний бюджет України на
відповідні роки, якими обмежуються пільги, компенсації і гарантії, передбачені
чинним законодавством для окремих категорій громадян -таке обмеження є
недопустимим. Право на соціальний захист громадян України встановлено статтею
46 Конституції України, згідно з якою пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя,
не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною другою статті 19
Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судова колегія погоджується з висновками
суду першої інстанції, що положення Закону України “Про Державний бюджет
України на 2007 рік”не можуть бути застосовані до спірних правовідносин,
оскільки вони суперечать нормам
Конституції України про недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав
і свобод при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів (
частина третя статті 22 Конституції України).

Разом з тим, постановляючи
рішення про задоволення позову, суд першої інстанції помилково виходив з того,
що для розрахунку суми недоплаченої щорічної грошової допомоги необхідно
виходити з розміру прожиткового мінімума на одну особу, якій встановлений на
рівні 406 грн.

Отже, з такими висновками
суду не погоджується колегія суддів, оскільки вони зроблені з помилковим
застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до частини 1
статті 28 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування”від 09.07.2003 рік № 1058 мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Згідно ст. 62 Закону
України від 19.12.2006 № 489 “Про Державний бюджет України на 2007 рік”прожитковий
мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2007 рік затверджується в
наступному розмірі: з 01 січня -380 грн., з 01 квітня -406 грн., з 01 жовтня -
411 грн.

Відповідно до частини 3
статті 62 Закону України від 19.12.2006 № 489 “Про Державний бюджет України на
2007 рік”, для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до
абзацу першого частини першої статті 28 Закону України “Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” з 01 квітня по 01 жовтня 2007 року
застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність,
визначений абзацом п'ятим частини першої цієй статті, збільшений на 1 відсоток.

Таким чином, разова грошова
допомога ОСОБА_1., як учаснику бойових дій у 2007 році повинна складати 2050
грн. 30 коп. ( 410,06 грн.x 5 =2050 грн. 30 коп.).

З матеріалів справи
вбачається, що позивачу у цей період сплачено 280 грн. грошової допомоги, сума
недоплати складає 1770 грн. 30 коп. ( 2050,30 грн. -280 грн.), які
підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з частиною першою
статті 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення справи.

Приймаючи до уваги, що таке
порушення при розрахунку щорічної одноразової грошової допомоги встановлено
судом апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції ухвалено з помилковим застосуванням норм матеріального
права, в зв'язку з чим судове рішення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС
України підлягає зміні.

Доводи відповідача про тє,
що вони діяли відповідно до закону та порушень у виплаті щорічної грошової
допомоги не вчиняли, оскільки допомога була сплачена у розмірі, який був
встановлений Законом України “Про Державний бюджет на 2007 рік”, суперечать
чинному законодавству, у зв'язку з чим не приймаються до уваги колегією суддів.

З'ясовуючи питання про
можливість застосування до спірних правовідносин Закону України “Про Державний
бюджет України на 2007 рік”колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 9 КАС
України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на
підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода
на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші
нормативно -правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У
разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України,
міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою
України, або іншому нормативному акту суд
застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Крім того, згідно з абзацом
1 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8
“Про незалежність судової влади”звернуто увагу на те, що відповідно до статей 8
та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші
нормативно -правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи
людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг
встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Фізичним та юридичним
особам для захисту порушених прав відповідно до частини 3 статті 8 КАС України
гарантується звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод
громадянина безпосередньо на підставі Конституції.

Статтею 1 Конституції
України проголошено демократичною, соціальною, правовою державою.

Статтею 2 Конституції
України визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і
свободи та їх гарантії визначають зміст та спрямованість діяльності держави, а
їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 21
Конституції України, зміст та обсяг прав і свобод людини при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений.

Отже, встановлення Законом
України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”розмірів виплат щорічної
разової грошової допомоги інвалідам війни в меншому розмірі, ніж передбачено
статтею 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”, обмежило обсяг прав даної категорії громадян, визначених зазначеним
Законом.

Таким чином, при визначені
розміру разової грошової допомоги учаснику бойових дій в 2007 р. необхідно
керуватися статтею 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, а не положеннями Закону України “Про Державний бюджет
України на 2007 рік”, які визнані неконституційними.

Доводи відповідача, що
позов не підлягає задоволенню у зв'язку з відсутністю бюджетних асигнувань,
призначених на ці виплати, не приймаються до увагі з наступних підстав.

Реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних
на час виникнення спірних правовідносин нормативно -правових актів
національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних
асигнувань, тобто посилання суб'єктами владних повноважень на відсутність
коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, судом не приймається до
уваги. Так, у справі “Кечко проти
України”Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент
Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть
посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Таким чином, невиконання або
неналежне виконання законів, якими передбачено певні соціальні гарантії, через
відсутність коштів для їх виплати не є підставою для виправдання дискримінуючої
недоплати одноразової грошової допомоги учасникам бойових дій.

На підставі викладеного,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Управління праці та соціального
захисту населення Київської районної ради м. Сімферополя задоволеню не
підлягає.

Керуючись статтями ст.ст.195,
196, п.2 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст.206, 207 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної
державної адміністрації АР Крим - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського
районного суду АР Крим від 06 серпня 2008 року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1до Управління праці та соціального захисту населення Кіровської
районної державної адміністрації АР Крим про стягнення недоплаченої щорічної
грошової допомоги - змінити, викласти абзац другій резолютивної частини постанови у наступній
редакції:

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Кіровської районної державної адміністрації АР
Крим на користь ОСОБА_1недоплачену щорічну разову грошову допомогу за 2007 рік
у розмірі 1770 грн. 30 коп.

В решті постанову суду
-залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її
проголошення.

Постанова може бути
оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
М.А.Санакоєва

Судді
Г.П.Ілюхіна

О.А.Щепанська