Справа № 2а-216/2008
Суддя: Лебеженко В.О.
Дата ухвалення: 2008-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-216
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 червня 2008
року Дружківський міський
суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Лебеженко В.О.

при секретарі Слободкіній Т.І.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Дружківка Донецької області адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту
населення виконкому Дружківської міської
ради про визнання дій незаконними і стягнення разової грошової допомоги як
інваліду війни з 2001 по 2007 рік, -

В С Т А Н О В И В :

23
квітня 2008 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до
Дружківського управління праці та соціального захисту населення, в якій вказав,
що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії. Відповідно до висновку МСЕК йому було встановлено 3-тю групу
інвалідності, пов'язану з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Відповідно
до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
йому був наданий статус ветерана війни (3-тя група інвалідності). Цим Законом
йому передбачена щорічна грошова допомога у розмірі 7 мінімальних пенсій за
віком, яка повинна бути виплачена до 5 травня кожного року. Фактично відповідач
виплатив за 2001 рік - 40 грн., за 2002
рік 100 грн., за 2003 рік - 100 грн., за 2004 рік - 130 грн., 2005 рік - 270 грн., за 2006 рік - 270 грн., та за 2007 рік - 300 грн. Вважає,
що відповідач недоплатив йому щорічну допомогу як інваліду війни за 2001-2007
роки у сумі 13983 грн.64 коп.

Таким
чином, він вважає дії відповідача незаконними, так як при нарахуванні щорічної
грошової допомоги як інваліду війни відповідач користувався не законами, а лише
підзаконними нормативно-правовими актами, і тому ці виплати були нараховані в
набагато меншому розмірі аніж це передбачено законодавством.

Просить
суд визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому
Дружківської міської ради щодо перерахунку та виплаті щорічної грошової
допомоги як інваліду війни незаконними. Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради на його
користь недоплачену суму щорічної грошової допомоги як інваліду війни за
2001-2007 роки у сумі 13983 грн.64 коп.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та пояснив, що він
має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії. Згідно висновку МСЕК від йому була встановлена 3 група інвалідності,
пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Відповідно
до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”
йому був наданий статус ветерана війни. Відповідно до Закону йому передбачена
щорічна грошова допомога у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком, яка повинна
бути виплачена до 5 травня кожного року. Фактично відповідач виплатив за 2001
рік - 40 грн., за 2002 рік 100 грн., за
2003 рік - 100 грн., за 2004 рік - 130 грн., 2005 рік - 270 грн., за 2006 рік - 270 грн., та за 2007 рік - 300 грн. Вважає,
що відповідач недоплатив йому щорічну допомогу як інваліду війни за 2001-2007
роки у сумі 13983 грн. 64 коп. Перерахувати і виплатити недоплачену суму щорічної допомоги Управління
праці та соціального захисту населення відмовилось.

Просить
суд визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому
Дружківської міської ради щодо відмови в перерахунку та виплаті йому щорічної
грошової допомоги як інваліду війни незаконними. Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради на його користь
недоплачену суму щорічної грошової допомоги як інваліду війни за 2001-2007 роки
у сумі 13983 грн.64 коп.

Представник
відповідача в судове засідання не
з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Начальник Дружківського УПСЗН надав до суду заяву, в якій просить суд
розглянути адміністративну справу без участі відповідача.

Вислухавши
пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково
з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 належить (віднесений) до першої категорії як
особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується
відповідним посвідченням НОМЕР_1 (а.с.5).

Згідно
п.2 ч.2 ст.7 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” №3551-ХІІ від 22.10.1993 року (з подальшими змінами та
доповненнями) до інвалідів війни належать також
інваліди з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства
внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР,
Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби
зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами
внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час
виконання службових обов'язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи,
ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із
застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 набув статусу інваліда війни ІІІ групи, що підтверджується
відповідним посвідченням НОМЕР_2 (а.с.5).

Згідно
ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” щорічно до 5 травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять
мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III
групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Згідно
ст.17-1 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” щорічну виплату разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону,
здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення
зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок
отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є
пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Згідно
листа начальника Дружківського управління праці та соціального захисту населення
№11/1678 від 14.04.2008 року позивачу була виплачена разова щорічна грошова
допомога до 5 травня у розмірі: за за
2001 рік - 40 грн., за 2002 рік 100
грн., за 2003 рік - 100 грн., за 2004 рік - 130 грн., 2005 рік - 270 грн., за 2006 рік - 270 грн., та за 2007 рік - 300 грн. (а.с.7).

Суд
вважає, що відповідно до вимог статті 257 ЦК України, щорічна разова допомога
ОСОБА_1 як інваліду війни повинна бути стягнена за три роки, які передують часу звернення до суду, так як
на думку суду дана щорічна виплата до 5 травня не є відшкодуванням шкоди
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'ю
позивача, тому на цю вимогу поширюється загальна позовна давність. Позивач
звернувся до суду з позивною заявою про стягнення щорічної одноразової допомоги
23.04.2008 року. Тобто допомога повинна бути стягнена за 2005-2007 роки.

Судом було встановлено, що за 2005,
2006, 2007 роки позивачу була виплачена разова щорічна грошова допомога до 5
травня у розмірі: відповідно 270 грн., 270 грн., 300 грн. Даний факт позивач не
заперечує.

Однак,
слід зазначити, що дію частини п'ятої статті 13 зупинено на 2006 рік та 2007
рік в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги
ветеранам війни згідно із Законом України від 20.12.2005 року N 3235-IV та
Законом України від 19.12.2006 року N
489-V.

Відповідно до ст.34 Закону України „Про
державний бюджет України на 2005 рік” №2285-ІV від
23.12.2004 року та ст.34 Закону України „Про внесення змін до Закону України
„Про державний бюджет України на 2005 рік”” №2505-ІV від 25.03.2005 року було встановлено, що у
2005 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту” здійснюється у таких розмірах: інвалідам війни І групи
- 400 грн., інвалідам війни ІІ групи - 330 грн., інвалідам війни ІІІ групи -
270 грн.

Відповідно
до ст.30 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік” №3235- ІV від
20.12.2005 року було встановлено, що у 2006 році виплата щорічної разової
допомоги відповідно до Закону України
„Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” здійснюється у
таких розмірах: інвалідам війни І групи - 400 грн., інвалідам війни ІІ групи -
330 грн., інвалідам війни ІІІ групи - 270 грн.

Суд вважає, що УПСЗН Дружківської міської ради
правомірно використовував зазначені Законом суми при нарахуванні та виплати
позивачу разових грошових допомог до 5 травня, передбачених ч.5 ст.13 Закону
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” за 2005
рік та 2006 роки, оскільки положення ст. 34 Закону України „Про державний
бюджет України на 2005 рік”, ст.34 Закону України „Про внесення змін до Закону
України „Про державний бюджет України на 2005 рік””, а також положення ст.30
Закону України „Про державний бюджет України н0а 2006 рік”, якими були встановлені розміри зазначених
виплат на 2005-2006 роки, не втратили чинність та не визнані Конституційним
Судом України не конституційними.

Разом з тим, суд не може погодитись з позицією
представника відповідача про законність нарахування позивачу разової грошової
допомоги до 5 травня за 2007 рік у розмірі встановленому Законом України „Про
державний бюджет України на 2007 рік” №489-V
від19.12.2006 року, так як положення п.13 ст.71 зазначеного Закону, яким було
встановлено розміри зазначених виплат на 2007 рік, втратило чинність як таке, що визнано
неконституційним на підставі Рішення
Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року.

Таким
чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення щорічної
грошової допомоги до 5 травня як
інваліду війни 3 групи за період з 2001 по 2007 роки у розмірі 7 мінімальних
пенсій за віком підлягають задоволенню частково, лише за 2007 рік.

Визначаючи
розмір грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік, яка підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача суд виходить з наступного.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон
України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІV від 09
липня 2003 року, який, відповідно до його преамбули, визначає принципи, засади
і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного
страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Згідно
ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного
законом.

Згідно
ст.62 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік” від 19 грудня
2006 року №489-5 (зі змінами та доповненнями згідно Закону України №749-5 від
15.03.2007 року), що набрав чинності з 1 січня 2007 року був встановлений
прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, з 1 січня у розмірі
380 грн., з 1 квітня - 406 грн., з 1 жовтня - 411 грн. При цьому
зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для
визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого
частини 1 статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий
мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим
частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно з 1
квітня 2007 року - 410 грн. 06 коп.

Таким
чином, розмір грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік ОСОБА_1 як інваліду
війни ІІІ групи повинна становити 7
мінімальних пенсій за віком, що становить: 410 грн. 06 коп. х 7 = 2870 грн.42 коп.

З
урахуванням отриманої позивачем 27.04.2007 року разової щорічної допомоги до 5
травня за 2007 рік у сумі 300 грн. 00 коп., стягненню підлягає: 2870,42 грн. -
300,00 = 2570 грн. 42 коп. В решті позову суд вважає необхідним відмовити.

Відповідно
до ч. 5 ст. 94 КАС України судові витрати відносяться за рахунок держави,
оскільки сторони звільнені від їх сплати.

На
підставі Рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 від
09.07.2007року та керуючись ст.ст. 6-12,
71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд -

П О С Т
А Н О В И В :

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення
Дружківської міської ради про визнання дій незаконними і стягнення разових
грошових допомог як інваліду війни 3 групи за період з 2001 по 2007 рік -
задовольнити частково.

Визнати
дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської
міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті щорічної грошової
допомоги як інваліду війни за 2007 рік - незаконними.

Стягнути
з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Дружківської міської ради (р/р
1497 в УДК у Донецькій області МФО 834016 ОКПО 26010987) на
користь ОСОБА_1 недоплачену разову грошову допомогу до п'ятого
травня як інваліду війни 3 групи
відповідно до ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту” за 2007 рік у сумі 2570 (дві тисячі п'ятсот сімдесят) гривень 42 коп. В іншій частині позову -
відмовити.

Вступна
та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошенні у
судовому засіданні 12 червня 2008 року. Постанова у повному обсязі складена 17
червня 2008 року.

На
постанову може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів
з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня складання у повному обсязі. Апеляційна скарга
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Донецького
апеляційного адміністративного суду через Дружківський міський суд Донецької
області.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанова
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк встановлений статтею 186 КАС України, рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова,
якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи Донецьким
апеляційним адміністративним судом.

Суддя