Справа № 12/217
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2008-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№
адміністративний суд міста Києва у складі:
-судді Цвіркуна Ю.І.,
секретарі Рудик Т.О.,
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу
державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті
Києві, треті особи -ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дій
звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до
відповідача, в якому, враховуючи уточнені позовні вимоги, просить визнати
неправомірними (незаконними) дії Відділу ДВС Святошинського районного
управління юстиції у місті Києві щодо передачі на реалізацію з прилюдних торгів
В суді позивач
та його представник позов підтримали і просили його задовольнити, посилаючись
на те, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства України передано на реалізацію з прилюдних
торгів квартиру АДРЕСА_1, яку ОСОБА_1 прийняла у спадщину. А тому у зв'язку із
продажем цієї квартири з прилюдних торгів, порушено її права та інтереси.
свого представника в судове засідання 24.09.2008 року не направив, повідомлений
належним чином, про причини неявки не сповістив.
попередньому судовому засіданні представник відповідача позов не визнав,
аргументуючи тим, що відповідач при передачі на реалізацію з прилюдних торгів
квартири АДРЕСА_1 діяв правомірно. При цьому надав суду копії документів
відповідного виконавчого провадження.
третьої особи ОСОБА_4 заперечив щодо позову, посилаючись на те, що Відділ ДВС Святошинського районного
управління юстиції у місті Києві при передачі на реалізацію з прилюдних торгів
квартири АДРЕСА_1 порушень не допустив. Вважає, що позов задоволенню не
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не з'явилися, повідомлені належним чином, про
причини неявки не сповістили.
відкладення судового розгляду чи оголошення перерви 24.09.2008 року відсутні.
Суд,
вислухавши учасників процесу та дослідивши докази по справі, встановив
здійсненні виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа
№2-5250/06, що виданий Шевченківським районним судом міста Києва в липні 2006
року у відповідності до рішення суду у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2про
стягнення боргу, 21.03.2007 року
державним виконавцем Відділ ДВС Святошинського районного управління
юстиції у місті Києві передано для реалізації в рахунок погашення боргу до
Державної акціонерної компанії «Національна мережа аукціонних центрів»квартири
року проведено прилюдні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1, яка була продана.
На торгах, що відбулися 06.06.2007 року, визнано переможцем ОСОБА_4.
обставини визнані учасниками процесу і не оспорювалися в суді.
28.03.2005 р. ОСОБА_1прийняла від ОСОБА_5 спадщину, в тому числі і квартиру
АДРЕСА_1, що підтверджується заповітом на її ім'я від 24.12.2004 року за
реєстром НОМЕР_1, довідкою про внесення запису до Єдиного реєстру заповітів та
спадкових справ НОМЕР_2 від 28.03.2005 р., довідкою державного нотаріуса
Восьмої Київської державної нотаріальної контори від 04.07.2008 року №1007.
ОСОБА_5 даний заповіт було оскаржено його родичами до суду.
Рішенням
Шевченківського районного суду м.Києва від 21.06.2007 р. по цивільній справі за
позовом ОСОБА_6та ОСОБА_7до ОСОБА_1 та ОСОБА_8 про визнання недійсним заповіту
в позові було відмовлено. Зазначеним рішенням суду підтверджено право ОСОБА_1
на кв. АДРЕСА_1 Як вбачається з представлених документів, дане рішення суду
набрало законної сили.

18.11.2005
р. в ході слухання вищезазначеної справи Шевченківський районний суд м.Києва,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, з метою недопущення
купівлі-продажу або іншого відчуження квартири АДРЕСА_1і, своєю ухвалою наклав
арешт на цю квартиру.

Ухвала
Шевченківського районного суду від 18.11.2005 р. не була оскаржена та набрала
законної сили. Арешт з квартири був знятий лише 28.02.2008 року ухвалою
Шевченківського районного суду м. Києва.

У відповідності
до п.9 ст.153 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову виконується
негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Тож всупереч
ухвалі Шевченківського районного суду
м.Києва від 18.11.2005 р., про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1,
відповідач передав її на реалізацію.

Такі дії
відповідача не відповідають вимогам закону.

Так, пункт 9
ч.3 ст.129 Конституції України серед основних засад судочинства передбачає
обов'язковість рішень суду.

Відповідно
до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб
та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Невиконання
судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч. 2
ст. 14 ЦПК України).

Як
зазначалося вище, 18.11.2005 р. з метою недопущення купівлі-продажу або іншого
відчуження кв. АДРЕСА_1 Шевченківський суд м. Києва своєю ухвалою наклав на
зазначену квартиру арешт. Ігноруючи ухвалу Шевченківського районного суду м.
Києва 21.03.2007 р. відповідач передав кв. АДРЕСА_1на реалізацію. Даний факт
підтверджується Витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна НОМЕР_3 від 25.12.2006 р., згідно з яким ухвалою
Шевченківського районного суду м.Києва від 18.11.2005 р. накладено арешт на
кв.НОМЕР_3

Крім того,
виставляючи дану квартиру на прилюдні торги відповідні особи зобов'язані були
отримати нову довідку-характеристику з БТІ. Проте вони задовольнилися
довідкою-характеристикою з БТІ від 09.08.2006 р., тобто річної давнини, яка
втратила свою чинність.

В силу
п.3.5. Інструкції про порядок видачі
довідок-характеристик на об'єкти нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб та
зареєстровані в бюро технічної інвентаризації, що затверджена Державним
комітетом України по житлово-комунальному господарству від 30 квітня 1996 р.
N35 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 6 червня 1996 р. за N 273/1298,
термін дії довідки-характеристики - 3 місяці з дня її видачі.

Окрім цього,
відповідними особами не з'ясовано достовірне місце реєстрації боржника ОСОБА_2
Зокрема, з огляду на представлені суду документи, є сумніви у тому, що на час
передачі квартири на реалізацію та її продажу ОСОБА_2. був зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1Крім того, в силу
п.5.1.1. Інструкції про проведення виконавчих дій (далі - Інструкція), що
затверджена наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 р. N74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999
р. за N 865/4158, звернення стягнення на
майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів
державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро
технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та
примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами в першу чергу
звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в
тому числі кошти на рахунках та вкладах
боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в
цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Відповідачем
та його представником не надано копії запитів до органів державної податкової
інспекції, банків для виявлення коштів на рахунках боржника.

При цьому
судом враховуються положення абзацу третього п.5.1.4. Інструкції, згідно з
яким, якщо в боржника - фізичної особи достатньо коштів та цінностей для
задоволення вимог за виконавчими документами, то стягнення не може бути
звернено на інше майно.

Пунктом
5.10.1. Інструкції передбачено, що звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення, земельну
ділянку, що є нерухомим майном, провадиться у разі відсутності в боржника
достатніх коштів чи рухомого майна.

Разом з тим,
пунктом 5.10.3. Інструкції передбачено, що у разі звернення стягнення на
будинок, квартиру, приміщення,
земельну ділянку державний виконавець звертається з запитом до
відповідних місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування
про належність зазначеного майна боржникові на праві власності та про його
вартість, а також до нотаріального
органу, чи не знаходиться це майно під арештом, забороною. Одержавши документальне підтвердження
належності боржникові на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна,
державний виконавець накладає на них арешт шляхом опису й оцінки за їх вартістю
на момент арешту та надсилає повідомлення про накладення арешту нотаріальному органу за місцезнаходженням
майна. Про накладення арешту на будинок чи інше нерухоме майно, заставлене
третім особам, державний виконавець
невідкладно повідомляє цих осіб.

Однак
відповідачем не були дотримані зазначені вище положення Інструкції.

В силу
п.3.2.2. Інструкції, якщо в процесі виконавчого
провадження державному
виконавцеві стало відомо, що на
території, на яку поширюються функції органу державної виконавчої служби, майно
боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє, але належне боржнику майно
перебуває на території іншого органу державної виконавчої служби, то державний
виконавець негайно складає про це відповідний акт. Виконавчий документ разом з
копією акта не пізніше наступного дня
державний виконавець зобов'язаний надіслати до органу державної виконавчої
служби за новим місцем проживання боржника, місцем його роботи чи за місцем
знаходженням майна боржника, про що одночасно, в копії супровідного листа, має
бути повідомлено стягувача та орган, який
видав виконавчий документ.
Супровідний лист про направлення виконавчого документа за належністю підписує
начальник відповідного органу державної виконавчої служби.

Як видно, з
огляду на місце знаходження зазначеної квартири, дії щодо передачі її на
реалізацію відповідачем вчинено з порушенням територіальної юрисдикції, з
перевищенням повноважень.

Згідно із
п.5.12.6 Інструкції станом на 21.03.2006 року, якщо вартість майна перевищує
200000 грн., то документи на реалізацію такого майна передаються державним
виконавцем до спеціалізованої торговельної організації після погодження
Міністерством юстиції України у такому порядку: а) державний виконавець
подає для погодження до відповідного відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній
Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь
юстиції висновок про документи щодо реалізації арештованого майна, затверджений
начальником органу державної виконавчої служби, якому підпорядкований цей
державний виконавець; б) указаний відділ державної виконавчої служби в 3-денний
термін з моменту надходження зазначених документів, у разі відповідності їх
чинному законодавству, супровідним листом надсилає висновок про документи щодо
реалізації арештованого майна з обґрунтуванням відповідності їх чинному
законодавству та копії цих документів до Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України; в) Мін'юст України в 5-денний термін з
моменту надходження зазначених документів, у разі відповідності їх чинному
законодавству України, надає погодження на укладення договору про надання
послуг з реалізації арештованого майна, про що письмово повідомляє відповідний
орган державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та
Севастопольського міських управлінь юстиції; г) відповідний орган державної
виконавчої служби у 3-денний термін з моменту їх надходження надсилає зазначені
документи до державного виконавця для підготовки їх до проведення тендера
(конкурсу) щодо передачі майна на реалізацію; д) у разі виявлення
невідповідності матеріалів вимогам чинного законодавства України відповідний
орган державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та
Севастопольського міських управлінь юстиції у 3-денний термін повертає вказані
документи до органу державної виконавчої служби, що їх надав, а Мін'юст України
у 5-денний термін - до органу державної виконавчої служби Головного управління
юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних,
Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції для приведення їх у
відповідність до вимог чинного законодавства України.

Відповідачем
та його представником не представлено до суду відповідне погодження
Міністерства юстиції України, що дає підстави стверджувати, що такого
погодження не було.

Таким чином,
відповідачем не надано суду належних доказів, які б спростовували зазначені
позивачем обставини.

Тож є всі
підстави вважати, що відповідачем не дотримано вимоги законодавства України,
рішення суду тощо.

Згідно ст. 6
Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах та відповідно до
законів України.

У ст.19 Конституції України закріплено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

У ст.5
Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний
виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Статтею 7
Закону України «Про виконавче провадження»передбачено гарантії прав громадян і
юридичних осіб у виконавчому провадженні, зокрема, державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із
законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів
громадян і юридичних осіб. Особам, які беруть участь у виконавчому провадженні
або залучаються до проведення виконавчих дій, повинні бути роз'яснені державним
виконавцем їх права відповідно до вимог цього Закону.

Положенням
частини 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що
у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони: 1) на
підставі, у межах
повноважень та у
спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2)
з використанням повноваження
з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з
урахуванням права особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Таким чином,
відповідний суб'єкт владних повноважень повинен діяти згідно із законом,
оскільки його повноваження вичерпно визначені у законі.

Оскаржувані
дії відповідача не відповідають вимогам законодавства, тому такі дії є
протиправними.

В суді
підтвердилося, що оскаржені дії відповідача стосуються прав та інтересів
позивача. Причиною звернення позивача до суду стало те, що такі дії відповідача
негативно вплинули на його права та інтереси. При цьому, як встановлено, між
оскаржуваними діями відповідача і порушенням прав позивача є зв'язок.

Отже,
позивач має право на звернення до суду з таким адміністративним позовом,
оскільки прийнята відповідачем постанова, що оскаржується, порушує права
позивача. Тож позивач у даному випадку правомірно звернувся до суду.

В статті 6
КАС України закріплено принцип, згідно
якого кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом і ніхто не може бути позбавлений права на
розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона
віднесена цим Кодексом. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи в
адміністративному суді будь-якої інстанції в порядку, передбаченому цим
Кодексом.

З огляду на
положення КАС України та те, що позивачка не була і не є учасником виконавчого
провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-5250/06, що виданий
Шевченківським районним судом міста Києва в липні 2006 року, дана справа є
справою адміністративної юрисдикції і підлягає до розгляду та вирішення в
порядку адміністративного судочинства.

При цьому
позивачем вірно визначено Відділ державної виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції у місті Києві як відповідача, оскільки в силу КАС
України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби є
відповідний орган державної виконавчої служби.

Згідно із
ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У
відповідності до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому
суд бере до уваги положення ч.2 ст.71 КАС України, згідно з якими в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Відповідачем
по справі не було надано належних доказів, які б підтверджували правомірність його позиції.

Суд прийшов
до висновку, що вчинені відповідачем дії при передачі на реалізацію з прилюдних
торгів відповідної квартири не
відповідають передбаченим ч.3 ст. 2 КАС України критеріям і такими діями були
порушені права позивача.

За таких
обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача та такими, що підлягають
задоволенню.

Таким чином,
з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що
заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем
подана заява про відмову від вимоги про відшкодування на його користь
сплаченого судового збору, а тому, з огляду на принцип диспозитивності в
адміністративному судочинстві, питання щодо розподілу судових витрат є
вирішеним.

На основі
викладеного, ст.ст.86, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд

постановив:

1.Позов
ОСОБА_1 задовольнити.

2.Визнати неправомірними
дії Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління
юстиції у місті Києві щодо передачі на реалізацію з прилюдних торгів квартири
АДРЕСА_1

3.Про
прийняте рішення повідомити осіб, які беруть участь у справі.

Строк і порядок
набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Заява про
апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі
відповідно до статті 160 КАС України -з дня складення в повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява і скарга
подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції у порядку, що
передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя
Цвіркун
Ю.І.