Справа № 22-а-1852/08
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2008-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
08 вересня 2008 року
Обрізко І.М. Онишкевича
Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого
суддів:
секретаря - Гідея К.М.
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 25 вересня 2007 року по адміністративній
справі № 2-а-445/07 за позовом ОСОБА_1до управління праці та соціального
захисту населення Дубенської райдержадміністрації про стягнення виплати
щорічної разової допомоги,-
ОСОБА_1 звернулась до окружного
адміністративного суду з позовом, в якому просить стягнути з управління праці
та соціального захисту населення Дубенської райдержадміністрації щорічну разову
грошову допомогу в сумі 5519,40 грн.
Вимоги мотивовані тим, що позивач
є дружиною померлого інваліда Великої Вітчизняної війни, та відповідно до
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
має право на отримання щорічної до 5 травня відповідного року разової грошової
Незважаючи на це та без
урахування розмірів мінімальних пенсій, які встановлювались на 2004, 2005,
2006, 2007 роки, відповідач з посиланням на Закони України «Про Державний
бюджет України» на відповідні роки, зазначену допомогу позивачу за 2004 та 2005
роки виплатили в розмірі по 100 гривень за кожен рік, в 2006 та за 2007 рік -
по 150 гривень за кожен рік.
Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 25 вересня 2007 року позов задоволено частково. Суд
виходив з того, що позивачу щорічна разова допомога
була виплачена у відповідності до розмірів, встановлених Законами
України «Про Державний бюджет України», тому відповідач діяв на підставі та у
межах повноважень і у спосіб, що передбачено, діючими на час здійснення виплат
Законами України. В частині стягнення щорічної
разової грошової допомоги за 2007 рік, то підлягає задоволенню з огляду на
Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року.

Не
погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального
права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати
та повністю задоволити її позов.

Головуючий 1-ї інст. Чалий
І.С. Рядок
статзвіту № 49 Рівненський окружний адміністративний суд.
Справа №22-а-1852/08 Доповідач : Обрізко І.М.
(22-а-5208/07)

Покликання маються окрім на обставини викладені в позовній заяві й на те,
що Конституційним
Судом України не прийняті рішення щодо неконституційності зупинення дії окремих
положень статей Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» за 2005-2006 роки, а рішення Конституційного Суду від 9
липня 2007 року регулює аналогічні за змістом адміністративні правовідносини, які
склались протягом 2005, 2006 років.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її
відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно, всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом
встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1. має право на пільги, встановлені ст. 15 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вона являється дружиною
померлого інваліда Великої Вітчизняної війни, тому з
огляду на п.1 ст.10 вказаного Закону, щорічно до 5 травня даній категорії осіб
мала виплачуватись допомога до 01.01.2008 року в розмірі трьох мінімальних
пенсій за віком, а після внесення змін вказаною датою, в розмірах встановлених
Кабінетом Міністрів України, в межах бюджетних призначень, встановлених законом
про Державний бюджет України.

Постановами Кабінету Міністрів України за № 486 від 11.04.2002 року, № 425
від 31.03.2003 року, № 177 від 18.01.2004 року на Міністерство фінансів України
та Державне Казначейство України покладено обов'язок перерахувати кошти для
виплати разової щорічної допомоги згідно із Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» згідно якої таку виплату
проводять органи праці і соціального захисту населення.

Місцевий суд
вірно виходив з того, що норма
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,
яка передбачала подібні виплати за 1995-2006 роки була призупинена Законами
України «Про Державний бюджет України» на 2004-2006 роки. У зв'язку із
наведеним, Законами України «Про Державний бюджет України» встановлювались
певні розміри щорічної разової допомоги на відповідні роки, тобто виплата
щорічної грошової допомоги, як і її розмір, який підлягав виплаті позивачу,
було встановлено не Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а Законами України «Про Державний бюджет України» на 2004
- 2006 роки, який позивач отримувала, що не заперечував її представник в
судовому засіданні суду першої інстанції.

Що
стосується 2004 року, то ст. 44 Закону України «Про Державний бюджет України на
2004 рік», виплата вказаної разової допомоги була визначена в чіткій сталій
сумі, яку також позивачу виплачено. Рішенням Конституційного Суду України від
01.12.2004 року за №20-рп/2004, було визнано вказану норму неконституційною, проте
таке рішення прийняте поза терміном визначеним в ст.17-1 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Також, при
вирішені спору, колегія суддів зауважує, що вказаним Рішенням Конституційного
Суду України у справі за конституційним поданням 54 народних депутатів України
щодо відповідності Конституції України положень статей 44, 47, 78, 80 Закону
України «Про державний бюджет України на 2004 рік» Конституційний Суд не визнав
неконституційною ст. 80 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004
рік», тим самим підтвердив конституційне право Верховної Ради приймаючи закони
про Державний бюджет в цілях збалансованості бюджету призупиняти дію деяких
законів, як в цілому так і окремих його положень на поточний бюджетний рік.

Разом з тим,
Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року, справа №1-29/2007
за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої
статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9,
12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103,
111 Закону України «Про Державний бюджет України» визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є неконституційними).

Вказане
рішення Конституційного Суду України набрало чинності з дня його офіційного
оприлюднення, а саме з 27 липня 2007 року, тобто ще до закінчення терміну 30
вересня поточного року, визначеного в ст.17-1 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в який особа може звернутись
за отриманням грошової разової допомоги.

Беручи до
уваги той факт, що положення ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», за якою у 2007 році виплата щорічної разової допомоги
відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» була визначена в сталій сумі визнано такою, що не
відповідає Конституції України, тому місцевим судом зроблено підставний
висновок, що позивачу її виплачено не в повному обсязі і враховуючи вимоги ст.
62 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», зі змінами і доповненнями
та ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно яких з 1 квітня по 1 жовтня 2007 року розмір мінімальної
пенсії в зазначений період складає 410,06 грн., тому до виплати підлягає
різниця невиплаченої щорічної
разової допомоги, нарахування яке має провести відповідач.

Зважаючи на
викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели
до неправильного вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись
статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2007 року без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після
набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Обрізко І.М.
Онишкевич Т.В. Улицький В.З.

Головуючий суддя:

судді колегії:

Повний текст ухвали виготовлено

та підписано 10.09.2008 року.