Справа № 2-а-57/2008
Суддя: Артемова Л.Г.
Дата ухвалення: 2008-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-57/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2008 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний
суд м. Запорожжя у складі:

Головуючого судді: Артемової
Л.Г.

при секретарі
Вайнраух Л.А.

представника
відповідача
Шилової Н.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної
адміністрації Запорізької міської ради, Головного управління Державного казначейства України в Запорізькій області, третя особа Головне
управління праці та соціального захисту населення Запорізької державної
обласної адміністрації, про стягнення недоплаченої одноразової допомоги на
оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом
посилаючись на те, що в супереч вимог
Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» їй
на протязі 2001-2008 років не в повному обсязі виплачувалася допомога на
оздоровлення.

Просить визнати відмову в
перерахунку щорічної одноразової допомоги на оздоровлення неправомірною та
стягнути на її користь недоплачену суму 7023,20 грн., за період 2001-2008 роки.

В судове засідання представник
позивача та сама позивачка не з»явилися, в письмовій заяві просили справу
розглядати на їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечувала і пояснила, що зазначені виплати проводяться
лише за рахунок коштів Державного бюджету України, розмір виплат встановлений
законодавством і тому виплата їх у більшому розмірі неможливо.

Представник Головного управління Державного казначейства України в
Запорізькій області письмово повідомив про можливість слухання справи на його
відсутність.

Представник третьої особи, письмово
повідомив про можливість слухання справи на його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, вивчивши оригінал облікової справи, встановивши
обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка
має право на пільги і компенсації
встановлені Законом України «Про статус
та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», відноситься до другої пільгової категорії, є особою евакуйованою з
зони лиха, що підтверджується посвідченням
Б № 123273, яке видане 23.10.2002 року (а.с.7).

Згідно правил ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду
за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачка, як встановлено судом,
отримувала щорічну грошову допомогу на оздоровлення, згідно матеріалів
облікової справи, на підставі власноручних заяв, до березня кожного року в
сумі, встановленій Законами про Державний бюджет на кожний рік відповідно,
тобто дізналася, що вона їй недоплачена, однак до відповідача належно не
звернулася, тобто не скористалася порядком досудового вирішення спору, а до
суду за захистом своїх прав звернулася тільки 20.02.2008 року, тобто після
спливу річного строку.

Згідно ст. 102 КАС України,
пропущений з поважних причин процесуальний строк, може бути поновлений, за
клопотанням особи, яка бере участь у справі. Питання поновлення строку суд
вирішує в судовому засіданні та виносить відповідну ухвалу, яка може бути
оскаржена.

Позивачка з клопотанням про
поновлення строку звернення до суду не зверталася, посилання представника на
необізнаність позивачки спростовуються тим, що згідно законодавства Закони
України набувають чинності після офіційної публікації та з того дня вважаються
доведеними до відому населення України. Закон опубліковано в «Відомостях
Верховної Ради України» № 16 за 1991 рік.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України
пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови в задоволенні
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Таким чином суд з огляду на те, що
відповідач у відповідності із ст. 100 КАС України наполягає на відмові в
задоволенні позову в зв'язку з пропущенням позивачкою строку звернення до суду,
передбаченого ст. 99 КАС України суд дійшов висновку що позов в частині
стягнення одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2001-2006 роки
необхідно залишити без задоволення.

Не можна вважати позовні вимоги
пов'язаними відшкодуванням шкоди пов'язаної із втратою здоров»я, оскільки
позивачка не є інвалідом, хвороба якого пов'язана з наслідками Чорнобильської
катастрофи.

Позовні вимоги про стягнення
недоплаченої грошової допомоги за 2007 та 2008 роки підлягають розгляду і суд
на підставі ст. 2 КАС України перевірив чи діяв відповідач на підставі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, на підставі і
у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України з використанням цих повноважень з метою, з якою вони надані,
обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом.

Згідно вимог ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист громадян, які їли внаслідок Чорнобильської
катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення евакуйованим із зони відчудження
у 1986 виплачується за місцем їх проживання органами соціального захисту
населення у розмірі 3-х мінімальних заробітних плат.

При цьому, відповідно до абзацу 7
частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які їли внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

У 2007 та 2008 роках, позивач отримав допомогу
на оздоровлення значно нижчу, ніж це передбачено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофии».

Виходячи із змісту вимог законів
України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат, законів України
про державний бюджет України на відповідний рік, якими визначались мінімальні
розміри заробітних плат на 2007 і наступні роки, не вбачається будь-яких
обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з
метою реалізації норми статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які їли внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Слід зазначити, що встановлений ще в
1996 році постановою КМУ №836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом
тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими
законами України. При цьому, вказані закони не містили обмежень щодо
застосування статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які їли внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки ні Верховна Рада України,
ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не
приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню
підлягає саме стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які їли внаслідок Чорнобильської катастрофи» та норма відповідного
закону про визначення мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не
Постанова КМУ № 836.

Крім цього, 09.07.2007 р. за
№6-рп/2007 Конституційний Суд України прийняв Рішення, яким визнав не
конституційним обмеження, щодо соціальних виплат, в тому числі, на підставі ст.
48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Задовольняючи позовні вимоги суд
виходить з наступного розрахунку: у березні 2007 р. позивачем отримана щорічна
допомога на оздоровлення за 2007 рік в сумі 75,00 грн., розмір мінімальної
заробітної плати 400,00 грн. з 01.01,2007 р. по 01.04.2007 р. встановлено
"Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р.

Відповідно розмір щорічної допомоги
на оздоровлення за 2007 р. повинен був складати: 400,00 грн. х 3 = 1 200,00
грн., тобто недоотримано: 1 200,00 грн. -75,00 грн. = 1 125.00 грн.

В січні 2008р. позивачем отримана
щорічна допомога на оздоровлення за 2008 рік в сумі 75,00 грн., розмір
мінімальної заробітної плати 515,00 грн. з 01.01.2008 р. встановлено Законом
України "Про державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року.

Відповідно розмір щорічної допомоги
на оздоровлення за 2008 р. повинен був складати: 515,00 грн. х 3 = 1 545,00
грн., тобто, недоотримано: 1 545,00 грн.
- 75,00 грн. = 1 470.00 грн.

Стягненню підлягає недоплачена допомога на оздоровлення в сумі
2595,00 грн.

Згідно зі ст. 22 Конституції
України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту існуючих прав і свобод, тому відсутність коштів на
виплату одноразової грошової допомоги не позбавляє особу на таку допомогу.

Із зазначених підстав, суд приходить
до висновку, що саме внаслідок бездіяльності Управління праці та соціального
захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради,
щодо повної виплати грошової допомоги на
оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,
зазначена допомога не була виплачена в повному обсязі, недоплачену суму слід
стягнути саме з цього відповідача.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 11,17, 159, 161, 162, 163 КАС України, Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити
частково.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької
міської ради на користь ОСОБА_1 недоплачену допомогу на
оздоровлення в сумі 2595,00 грн.

Постанова може бути
оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
постанови з подальшим поданням апеляції протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження постанови.

Суддя Л.Г.Артемова