Справа № 22-а-5887/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 вересня 2008
року
м.
Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді -
доповідача -
Олендера І.Я.,

суддів -
Носа С.П., Заверухи О.Б.,

при секретарі
судового засідання - Бацика О.Р.,

з участю сторін:

від позивача -
ОСОБА_1.,

від відповідачів
- Чихайда В.С. - представник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові
адміністративну справу

за апеляційною скаргою - ОСОБА_1

на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області
від 24 січня 2008 року в справі № 2-а-3/08

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Північного регіонального управління Прикордонної служби
України,

військової
частини А-9971,

про скасування наказів та поновлення на військовій службі, -

в с та н о в и л
а :

24 січня 2008 року Луцьким міськрайонним судом
Волинської області прийнято постанову по даній
адміністративній справі № 2-а-3/08 за адміністративним позовом
ОСОБА_1до Північного регіонального управління Прикордонної служби України,
військової частини А-9971, про скасування наказів та поновлення на військовій
службі, якою в задоволені позову було відмовлено.

Суд
першої інстанції відмовляючи в задоволені позову виходив з того, що звільнення
позивача з військової служби було проведено у відповідності до вимог
Дисциплінарного статуту Збройних сил України, Закону України „Про Статут
внутрішньої служби Збройних сил України”, Закону України „Про загальний
військовий обов'язок і військову службу”, Положення про проходження військової
служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних сил
України, а тому підстав для поновлення його на військовій службі на посаді, що
він займав до звільнення не має.

Вказану
постанову оскаржив позивач - ОСОБА_1., який в поданій апеляційній скарзі
покликається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, не
обґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального
права, постановленою на підставі обставин не доведених у судовому засіданні, в
зв'язку з чим просить постанову скасувати та постановити нову, якою повністю
задовольнити його позовні вимоги.

Як на
доводи в своїй апеляційній скарзі позивач
покликається на те, що суд відмовляючи у задоволенні позову, не
врахував, що відбулось фактично дострокове розірвання контракту, його не було
належним чином ознайомлено з наказом про звільнення з військової служби.
Просить постанову скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на
новий розгляд.

Позивач
в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просить таку задовольнити.

Представник
відповідачів в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечив та
пояснив, що постанова суду прийнята у відповідності до вимог процесуального та
матеріального права на підставі повного, всебічного і об'єктивного дослідження
обставин справи, та така скасуванню не підлягає.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів
апеляційної скарги, представника відповідачів на заперечення проти доводів
апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Колегія
суддів вважає, що судом першої інстанції правильно надано оцінку діям та
прийнятим рішенням індивідуальної дії суб'єкту владних повноважень, щодо
звільнення позивача з військової служби, з точки зору його правомірності,
обґрунтованості, об'єктивності, а також інших визначених ч.3 ст. 2 КАС України
обов'язкових критеріїв і зроблено відповідні висновки.

Згідно
вимог ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги
в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстації правильно вирішив по суті дану
адміністративну справу та вважає необгрунтованими покликання позивача в
апеляційній скарзі на те, що постанова підлягає скасуванню з тих підстав, що така є
незаконною, не обґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та
процесуального права, постановленою на підставі обставин не доведених у
судовому засіданні.

При
цьому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає,
що покликання апелянта спростовуються встановленими судом першої інстанції
обставинами.

Судом
першої інстанції було безспірно встановлено, що позивач проходив військову
службу в Державній прикордонній службі Україні, згідно контракту про
проходження служби від 01.08.2003 р. (а.с. 126).

При
цьому судом першої інстанції встановлено, що за час
проходження військової служби на позивача накладено - 10 дисциплінарних
стягнень, що підтверджується витягом з послужного списку та оглянутою у судовому
засіданні особовою справою (а.с.118), такі дисциплінарні стягнення ОСОБА_1. не
оскаржував у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає, що
такі були застосовані до позивача правомірно.

Як
вбачається з Наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від
21.09.2005 р. за № 310 „По особовому складу”, параграфу 3 наказу шостого
прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної
служби України за 343-ос „По особовому складу” від 29.09.2005 р. ОСОБА_1.
звільнений з посади заступника начальника прикордонної застави „Переброди” по
роботі з особовим складом прикордонної комендатури „Дубровиця” за ст. 63 „е” (
за службовою невідповідністю), відповідно до Положення про проходження
військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками ( мічманами )
Збройних Сил України і на момент звільнення позивач мав 10 не знятих
дисциплінарних стягнень.

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив ту обставину, що
позивач трудову книжку та розрахункові кошти отримав відразу після звільнення.

Судом
першої інстанції правильно встановлено, що Відповідно до п. 68 п. „є”
Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів
можуть бути накладені дисциплінарні стягнення в тому числі - звільнення з
військової служби за службовою невідповідністю.

Згідно п.
63 п „е”
Положення про проходження військової служби особам офіцерського складу,
прапорщиками (мічманами)
Збройних Сил України контракт
припиняється (розривається ), а особи офіцерського складу, прапорщики ( мічмани
), які проходять службу за
контрактом, звільняються з
військової служби за
службовою невідповідністю.

Суд
першої інстанції правильно встановив, що п. 14 висновку службового
розслідування за фактом викрадення автомата АК-74 у чатового прикордонної
застави „Переброди” рядового за контрактом ОСОБА_2. від 13.05.2005 р. за
невиконання обов'язків, передбачених ст.ст. 75, 78 Статуту державної при
кордової служби України, ч. З ( прикордонна застава ), що виявлено у
самоусуненні від організації та керівництва професійною підготовкою, спрощення
та формалізм у виховній роботі з особовим складом, що створило передумови до
викрадення автомата АК-74 начальник Луцького прикордонного загону Державної
прикордонної служби України ОСОБА_3. спільно з офіцерами Луцького прикордонного
загону клопотав перед командуванням про звільнення з Державної прикордонної
служби за службовою невідповідністю заступника начальника прикордонної застави
„Переброди” по роботі з особовим складом
ОСОБА_1. (а.с.118).

В п. 6
Наказу начальник Північного регіонального управління Державної прикордонної
служби України за № 256 від 26.05.2005р. та п.14 Наказу начальник Луцького прикордонного загону
Північного регіонального управління
Держав прикордонної служби України за №
379 від 12.05.2005 р.
клопотали перед Головою Державної
прикордонної служби України про звільнення з Державної прикордонної служби
України за службовою
невідповідністю заступника начальника
прикордонної застави „Переброди”
капітана ОСОБА_1., за невиконання обов'язків, передбачених ст.ст. 75, 76
Статуту Державної прикордонної служби України з охорони державного кордону ч. З
(прикордонна застава ), що полягає у самоусуненні від організації та
керівництва професійною підготовкою, спрощення та формалізм у виховній роботі з
особовим складом, що створило передумови до викрадення зброї. (а.с.9, 67).

Як
вбачається з атестації за період з травня 2003 р. по травень 2005 р. на капітана
ОСОБА_1., - останній займаній посаді не відповідає. Підлягає звільненню з
Збройних сил України, (а.с.78). Дана атестація була затверджена вищим
командуванням і доведена до позивача у встановленим законом порядком, що
підтверджується його особистим підписом (а.с.79).

Колегія
суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно
встановлено, що про дострокове розірвання контракту та про звільнення із
військової служби ОСОБА_1. попереджений у встановленому законом порядку тобто,
за місяць до звільнення - 30.08.2005 р., що підтверджується підписом останнього
у поданні про звільнення. (а.с.83).

Судом
першої інстанції правильно встановлено, що наказ шостого прикордонного загону
Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України за №
343-ос „По особовому складу” від 29.09.2005 р. про виключення позивача з
списків особового складу загону та наказ Північного регіонального управління
Державної Прикордонної служби України за № 256 „Про факт викрадення автомата
АК-74 у чатового прикордонної застави „Переброди” рядового ОСОБА_2. особисто
був доведений до відома ОСОБА_1. що підтверджується показами свідка ОСОБА_4. та
що не заперечив представник позивача та сам позивач, як в суді першої інстанції
так і під час апеляційного розгляду.

Аналізуючи
вище наведені, правильно встановлені судом першої інстанції обставини, колегія
суддів вважає, що є правильним висновок суду першої інстанції про те, що
звільнення ОСОБА_1. з військової служби за службовою невідповідністю є
правомірним та проведено відповідно до вимог дисциплінарного статуту Збройних
сил України, Закону України „Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил
України”, Закону України „Про загальний військовий обов'язок і військову
службу”, Положення про проходження військової служби особами офіцерського
складу, прапорщиками (мічманами) Збройних сил України.

При
цьому колегія суддів звертає увагу на те, що згідно
вимог вказаного закондавства, що визнанчає порядок проходження служби особами
до яких відноситься позивач, укладеного контракту на проходження військової
служби, основними обов'язками позивачами є проходити військову службу у
Державній прикордонній службі України протягом дії контракту на умовах,
установлених законами і іншими нормативно-правовими актами України; сумлінно
виконувати вимоги військових статутів, накази командирів та начальників,
службові обовязки, добре володіти довіреною технікою (озброєнням), уміло
керувати особовим складом.

Колегія
суддів вважає, що позивач у справі, займаючи посаду заступника начальника
другої прикордонної застави по роботі з особовим складом Північного
регіонального управління Державної прикордонної служби України систематично,
будучи раніше підданим дисципліним стягненням, без поважних
причин не виконував обов'язків, покладених на контрактом на проходження
військової служби, тобто не виконував належним
чином обов'язків та завдань, які належить його до кометенції та
повноважень згідно займаної посади, а, отже, невиконав покладені на нього
службові обов'язки, що вказують на його службову невідповідність.

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачі у справі, вчиняючи дії, що оскаржуються позивачем,
зокрема в частині його звільнення з військової служби діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і чинними законами України
та підзаконними нормативно-правовими актами, тобто правомірно, а тому підстав
для задоволення його позовних вимог не було, на що правильно вказав суд першої
інстанції.

Судом першої інстанції також правильно зазначено, що позивач ОСОБА_1 .
всупереч ст. 99 КАСУ пропустив строк звернення до суду без поважних причин
оскільки, про порушення свого права останній дізнався або повинен був дізнатись
відразу після звільнення, тобто в вересні 2005 року.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення
дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо;7) з дотриманням
принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;8)
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно
до ст.71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім
випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив дану справу та
прийшов до правильного висновку про правомірність дій та рішень відповідача,
щодо звільнення позивача з військової служби та правильно відмовив у задоволені
позову.

З огляду
на це колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, відповідає вимогам ст.ст.10,11,71,138,143,159,161-163 КАС України,
доводи апеляційної скарги її не спростовують, тому підстав для скасування
постанови суду першої інстанції не має.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 24 січня 2008 року в справі № 2-а-3/08 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до Північного регіонального управління
Прикордонної служби України, військової частини А-9971, про скасування наказів
та поновлення на військовій службі, - без
змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно після проголошення.

На
ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після
проголошення, а у разі прийняття ухвали в порядку ч.3ст.160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення такої в повному обсязі.

Головуючий
суддя : І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

С.П.Нос