Справа № 22а-6044/08
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2008-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 22а - 6044/08
Головуючий суддя у 1-ій
інстанції Павелко І. Л.
Доповідач Семененко Я.В.
(справа
№ 2а-109/08)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Семененка Я. В.

суддів -
Баранник Н.П., Юхименка О.В.

при секретарі -
Галоян О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Кіровської районної у м. Кіровограді ради

на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня
2008 року у справі № 2а-109/08 за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому
Кіровської районної у м. Кіровограді ради про визнання дій неправомірними та
стягнення щорічної допомоги на оздоровлення, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2008 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м.
Кіровограда з адміністративним позовом, в якому просив ухвалити рішення, визнавши дії відповідача щодо відмови у
виплаті щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах визначених Законом України
«Про статус та соціальний захист, громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» неправомірними та стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Кіровської районної у м. Кіровограді ради
на його користь недоплачену суму на оздоровлення за період 2000-2007 років у
розмірі 201098,80 гривень, а також просив стягнути на його користь з
відповідача моральну шкоду в сумі 3000 грн., та понесені судові витрати.
Посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії, у зв'язку з чим перебуває на обліку в
управлінні праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м.
Кіровограді ради, а тому відповідно до ст.. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII йому передбачено виплату щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Проте,
відповідачем, всупереч вимогам
Конституції України та вищезазначеному Закону, було виплачено на користь
позивача в період з 2000 по 2007 рік, включно, значно занижені суми компенсації
на оздоровлення, без урахування встановленого на території України розміру
мінімальної заробітної плати починаючи з 2000 року та по 2007 рік, включно.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня
2008 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково, а саме стягнуто з Управління
праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м.
Кіровограді ради на користь позивача невиплачену суму щорічної допомоги на
оздоровлення за 2000-2007 роки у розмірі - за 2000 рік - 563,30 грн., 2001 рік
- 563,30 грн., 2002 рік - 798,30 грн., 2003 рік - 898,30 грн., 2004 рік -
1158,30 грн., 2005 рік - 1648,30 грн., 2006 рік - 1755 грн., 2007 рік - 2180
грн. В позовних вимогах про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, Управління праці та соціального захисту населення Кіровської
районної у м. Кіровограді ради подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати
рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення
Кіровської районної у м.Кіровограді ради посилалось на те, що судом не
враховано того, що виключно Законом про Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове
спрямування цих видатків. Судом не прийнято до уваги Постанови КМУ №836 від
26.07.1996р. та №562 від 12.07.2005р., якими визначено граничні виплати особам,
що постраждали внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що спірні
правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування норм законодавства,
які регулюють порядок та розміри виплат щорічної допомоги учасникам ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС.

Так, позивач вказуючи на неправомірність дій відповідача, посилався на те,
що розмір сум, які підлягають до сплати, повинні розраховуватися у
відповідності до ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ” № 796-ХІІ
щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації аварії на
ЧАЕС першої категорії, інвалідам першої групи у розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на
момент виплати (абзац 7 частини 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ). Щорічна допомога
на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м.
Кіровограді ради наполягало на тому, що граничні розміри виплат, особам які
постраждали внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС, визначені Постановою КМУ, які
і підлягають до застосування при визначені розміру щорічної допомоги на
оздоровлення.

Спору між сторонами щодо наявності у позивача права на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення, як особа, що постраждала внаслідок ліквідації
катастрофи на ЧАЕС та має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії та інваліда першої групи, не існує.

Апелянт, зокрема посилався на те, що допомога на
оздоровлення виплачена позивачу у розмірі, передбаченому Постановою Кабінету
Міністрів від 26 липня 1996 р. №836 «Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами і доповненнями,
внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562, тому
підстав для її виплати в більшому розмірі немає.

Доводи апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення
Кіровської районної у м. Кіровограді ради стосовно правильності визначення
позивачу розміру щорічної допомоги на оздоровлення, колегія суддів не приймає
до уваги, оскільки встановлений ще в
1996 році постановою КМУ № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом
тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими
законами України.

Зокрема, розмір мінімальної заробітної плати, відповідно до Закону України
№ 1766-ІІІ від 01.06.2000 року був встановлений з 1 липня 2000 року у розмірі
118 грн. на місяць. Законом України № 2896-ІІІ від 13.12.2001 року розмір
мінімальної заробітної плати з 1 січня 2002 року встановлений у розмірі 140
грн. на місяць, а з 1 липня 2002 року у розмірі 165 грн. Законом України від 26.12.2002 року № 372-ІV
розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2003 року у розмірі
185 грн. на місяць, а з грудня 2003 року встановлений у розмірі 205 грн.
Законом України № 1344- ІV від 27.11.2004 року розмір мінімальної заробітної
плати з 1 вересня 2004 року встановлений у розмірі 237 грн. на місяць, а з 1
січня 2005 року Законом України № 2285-ІV від 23.12.2004 року розмір
мінімальної заробітної плати був встановлений у розмірі 262 грн., з 01 квітня
2005 року - в розмірі 290 грн., з 1 липня 2005 року - 310 грн., з 1 вересня
2005 року - 332 грн.; Законом України №489-16 розмір
мінімальної заробітної плати з 01.01.2007р. встановлений у розмірі 400грн., з
01.04.2007р. - 420грн., з 01.07.2007р. - 440грн., з 01.10.2007р. - 460грн.

Зазначені нормативні акти свідчать про те, що розмір мінімальної заробітної
плати зростав кожен наступний рік. При цьому, вказані закони не містили
обмежень щодо застосування статті 48 Закону № 796-ХІІ. Оскільки ні Верховна
Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному до 2006 року будь-яких
рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними нормативними
актами при вирішенні
даного спору, застосуванню
підлягає не Постанова КМУ № 836, а саме стаття 48 Закону № 796-ХІІ та Закони
України № 1344- ІV від 27.11.2004 року № 2285- ІV від 23.12.2004 року та №
3235- ІV від 20.12.2005 року.

Таким чином, колегія судів дійшла висновку про безпідставність тверджень
Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м.
Кіровограді ради про відсутність правових підстав у суду першої інстанції щодо
застосування вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без врахування Постанов КМУ
від 26 липня 1996 року №836 та від 12 липня 2005 року №562, якими визначено
граничні розміри компенсаційних виплат на оздоровлення.

Колегія суддів вважає, що позивач має право на отримання щорічної грошової
допомоги на оздоровлення у розмірах встановлених Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської
катастрофи», а оскільки відповідачем вказане право не визнається, то має і
право на стягнення недоотриманої частини такої грошової допомоги з відповідача.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують зроблені судом першої інстанції висновки в цій частині.

Не приймає до уваги колегія суддів і твердження відповідача про те, що
позивач пропустив встановлений ст. 99 КАС України річний строк для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод, інтересів особи, який
обчислюється з дня коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 99 КАС України, якщо законом встановлена
можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим
порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається
з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за
результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта
владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 вживав заходів щодо досудового врегулювання спору. На своє письмове
звернення щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до Закону
України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII позивач отримав
відповідь про те, що допомога на
оздоровлення нарахована та виплачена позивачу у розмірі, передбаченому Постановою
Кабінету Міністрів від 26 липня 1996 р. №836 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами і доповненнями,
внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 і
підстав для задоволення його вимог не існує (а. с. 5).

Після отримання відповіді позивач звернувся до суду з позовом в межах
строків, які встановлено ст..99 КАС України.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно
задовольнив вимоги позивача в частині стягнення суми на оздоровлення за 2006
рік, оскільки дію абзацу другого частини четвертої статті 48 Закону було
зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від
20.12.2005 року № 3235-IV, тому правові підстави для стягнення матеріальної
допомоги за 2006 рік з урахуванням розміру мінімальної зарплати відсутні.

За таких обставин колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи, характер спірних правовідносин між сторонами, але помилково
задовольнив вимоги позивача в частині стягнення з відповідача щорічну допомогу
на оздоровлення за 2006 рік. У зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині
задоволення позовних вимог про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за
2006 рік.

На підставі викладеного, керуючись
п.2 ч.1 ст.198, ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Кіровської районної у м.Кіровограді ради задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня 2008 року в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту
населення Кіровської районної у м.
Кіровограді ради на користь ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2006
рік у сумі 1755грн. скасувати.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення
але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом
одного місяця з дня виготовлення повного тексту постанови.

(Повний текст постанови виготовлено 17.10.2008р.)

Головуючий Я.В.
Семененко

Судді Н.П.
Баранник

О.В.
Юхименко