Справа № 22-а-6080/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2008
року
м.
Львів

Колегія суддів
Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді -
доповідача -
Олендера І.Я.,

суддів -
Шавеля Р.М., Заверухи О.Б.

при секретарі
судового засідання - Соколовській
А.С.,

за участю осіб:

від позивача - позивач ОСОБА_1.,

від відповідача - не явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові
адміністративну справу

за апеляційною скаргою - управління
Західного оперативного командування

на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 15
лютого 2008 року у справі № 2-а-141/08

за позовом ОСОБА_1

до управління Західного оперативного командування

про стягнення грошової компенсації за неотримане продовольче
забезпечення, -

в с та н о в и л
а :

Постановою
Шевченківського районного суду м. Львова від 15 лютого 2008 року задоволено
адміністративний позов ОСОБА_1. до управління Західного оперативного
командування про стягнення грошової компенсації за неотримані продовольчі пайки
у сумі 53096 грн. 80 коп. за період з 11 березня 2000 року до 09 вересня 2006
року.

У
поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати і
ухвалити нову, якою відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1., покликаючись
на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність
його висновків обставинам справи. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує
тим, що ч.2 ст. 9 Закону України “Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” №2012 від
20 грудня 1991 року, якою передбачалося право військовослужбовців на одержання
за рахунок держави продовльчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації
замість них, призупинена ст. 2 Закону України “Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів” №1459-III від 17 лютого 2000 року, який є чинним на даний час.
Стверджує, що починаючи з березня 2000 року військовослужбовці, у тому числі і
позивач ОСОБА_1 ., не мають права на отримання продовольчого забезпечення чи
грошової компенсації взамін нього, що безпідставно не взято до уваги
Шевченківським районним судом м. Львова.

Позивач в судовому засіданні заперечив проти
доводів апеляційної скарги та просить таку відхилити.

Представник
апелянта - відповідача в судове засідання на виклик суду не з'явився, що не
перешкоджає судовому розгляду справи у його відсутності справи згідно із ч. 4
ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача на заперечення проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить
до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої
інстанції - скасуванню з наступних мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1., суд виходив з того, що
позивач відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей” та постанов КМ України №316 від 12
березня 1996 року і №426 від 29 березня 2002 року має право на отримання
грошової компенсації взамін продовольчих пайків за період 2000-2006 рр. у сумі
53096,80 грн.

Проте,
такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, не відповідають
нормам матеріального права і є помилковими, оскільки дія норми ч.2 ст. 9 Закону
України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей” № 2012 від 20 грудня 1991 року, якою передбачалося право
військовослужбовців на одержання за рахунок держави продовльчих пайків або за
їх бажанням грошової компенсації замість них, призупинена ст. 2 Закону України
“Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів” №1459-III від 17
лютого 2000 року.

Даний
закон набув чинності і є чинним на даний час, неконституційним у встановленому
порядку не визнаний, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог
ОСОБА_1. відсутні.

Покликання
суду першої інстанції на вимоги ч.1 Закону України “Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів їх сімей”, якою гарантовано матеріальне,
продовольче та інші види забезпечення військовослужбовців, положень ст. 2
Закону України “Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів” не спростовують.

Таким чином,
оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції
порушено норми матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд під час
ухвалення рішення не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана
постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової, якою у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1. слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, п.п. 3, 4 202, 205, 207
КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в
и л а :

апеляційну
скаргу задовольнити.

Постанову
Шевченківського районного суду м. Львова від 15 лютого 2008 року у справі №
2-а-141/08 за позовом ОСОБА_1 до управління Західного оперативного командування
про стягнення грошової компенсації за неотримане продовольче забезпечення
скасувати і прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.
відмовити.

Постанова
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді:
О.Б.Заверуха

Р.М.
Шавель