Справа № 2а-228/2007
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2007-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-228/2007
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня
2007 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області

у
складі: головуючого - судді Кухтея
Р.В.

при секретарі . ЯблончукЛ.Б.

з
участю: позивача ОСОБА_1

представника
позивача ОСОБА_2

представника
співвідповідача ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в залі суду
в місті Луцьку
справу за

адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління міністерства внутрішніх

справ України у
Волинській області, Головного управління
пенсійного фонду України у

Волинській області
про визнання незаконним
дій та бездіяльності УМВС
України у

Волинській
області та Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 3вернувся
в суд з адміністративним позовом до Управління міністерства внутрішніх справ
України у Волинській області про визнання незаконним дій та бездіяльності УМВС
України у Волинській області. Свій позов обґрунтовує тим, що згідно наказу №34о/с від 30 червня 1997
року він став звільнений із УМВС України. З 04 грудня 1979 року по 27 березня
1990 року служив в ОВС України та Збройних Силах СРСР, тобто всього 18 календарних років і 6
місяців. Крім того працював на цивільній роботі з 26 серпня 1976 року по 22
жовтня 1979 року, тобто набув загального
трудового стажу 10 років додатково. Загальний його вік складає 45 років і шість
місяців. Вважає, що має право на
призначення йому пенсії, як працівник
ОВС України. При зверненні до УМВС України у Волинській області з заявою про
призначення пенсії, йому відмовлено.
Вважає, що відмова про призначення
пенсії є неправомірною та просить визнати дії УМВС України у Волинській області
неправомірними та зобов'язати відповідача призначити йому пенсію з 02 березня
2006 року. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою
Луцького міськрайонного суду від 05 квітня 2007 року до участі у справі в
якості співвідповідача залучено Головне управління пенсійного фонду України у
Волинській області.

В
судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю з
підстав, зазначених в позовній
заяві, просили суд позов задовольнити.

Представник
відповідача УМВС України у Волинській області в судовому засіданні позов не
визнав, суду пояснив, що право на призначення пенсії мають особи, які саме на день звільнення зі служби досягли
визначеного стажу(12, 5 спеціального та 25 загального) та віку 45 років. На
день звільнення зі служби позивач набув 36 років, тому вважає,
що він не має права на призначення вказаного виду пенсії.

Представник
відповідача Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області
в судовому засіданні позов не визнала,
суду пояснила, що із заявою про
призначення пенсії позивач до управління пенсійного фонду у Волинській області
не звертався. Крім того, позивач не може
реалізувати своє право на пенсію за вислугу років, оскільки минув період з 31 липня 2002 року по
29 квітня 2006 року, коли час звільнення
не мав значення, а чинна норма на дату
звернення вимагає від позивача досягнення 45 річного віку на день звільнення зі
служби. Вказана умова позивачем не підтверджена, так як на час звільнення зі служби з ОВС
виповнилось 35 років 9 місяців, а не 45
років

Заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши представленні по

справі
докази, суд приходить до висновку, що позов безпідставний та задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 12 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу ОВС
України» не залежно від підстав звільнення працівника ОВС органів внутрішніх
справ, який досяг 45 річного віку і при
наявності у нього 12 років і 6 місяців календарної вислуги та загального
трудового стажу 25 років він має право на призначення йому пенсії.

В
судовому засіданні встановлено, що 15
січня 2007 року позивач ОСОБА_1 3вернувся
до УМВС України у Волинській області за призначенням пенсії. Однак УМВС України
відмовлено позивачу у представленні його документів для призначення пенсії за
вислугу років, за відсутності однієї з
умов, а саме досягнення 45- річного віку
на день звільнення з органів внутрішніх справ.

В
судовому засіданні позивач в підтвердження своїх позовних вимог посилається на
дію Закону України від 04 липня 2002 року «Про внесення змін до Закону України
«Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ»,
яким була встановлена « пільга про незалежність права на пенсію від часу
звільнення особи зі служби». Оскільки вказаний Закон набрав чинності з 31 липня
2002 року, а спірна для позивача норма
пункту «б» ст. 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб рядового і начальницького
складу ОВС України» існувала до часу,
коли Законом України від 04 квітня 2006 року «Про внесення змін до
деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту
військовослужбовців» була відмінена,
вказаний закон набрав чинності з 29 квітня 2006 року.

Оскільки
у період з 31 липня 2002 року по 29 квітня 2006 року існування норми
незалежності права на пенсію від часу звільнення зі служби з органів внутрішніх
справ, позивач Кальчук С, П. не
підтверджував головну і таку, що ніколи
не змінювалась вимогу п. б ст. 12 ЗУ
«Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб рядового і
начальницького складу ОВС України», про
досягнення 45 - річного віку, тому не
міг реалізувати своє право на пенсію за вислугу років.

При
досягненні 25 червня 2006 року позивачем 45 - річного віку, він також не має права на пенсію за вислугу
років, так як минув період з 31 липня
2002 року по 29 квітня 2006 року, коли
час звільнення не мав значення, а чинна
норма на дату звернення до відповідачів вимагає від позивача 45- річного віку
на день звільнення зі служби. Вказана умова позивачем не підтверджена, так як на час звільнення зі служби з органів
внутрішніх справ 11 квітня 1997 року йому виповнилось лише 35 років 9 місяців
16 днів, а не 45 років.

Таким
чином, аналізуючи зібрані та досліджені
в судовому засіданні докази в їх сукупності,
суд приходить до висновку, що
вимоги позивача про призначення йому пенсії за вислугу років є безпідставними
та такими, що суперечать вимогам чинного
законодавства, а тому в задоволенні
позову слід відмовити.

Керуючись ст.
ст. 6, 17, 159, 161-163 КАС України, на підставі п. б ст. 12 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ України» (зі змінами від 04.07.2002 року), суд, -

ПОСТАНОВИВ

В позові
ОСОБА_1 до Управління міністерства внутрішніх справ України у Волинській
області, Головного управління пенсійного
фонду України у Волинській області про визнання незаконним дій та бездіяльності
УМВС України у Волинській області та Головного управління пенсійного фонду
України у Волинській області - відмовити.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного
адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти
днів з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку, передбаченому ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили протягом десяти днів з дня її
проголошення, якщо не буде

подана заява про апеляційне оскарження. Якщо подається заява про апеляційне
оскарження,

постанова набирає законної сили протягом двадцяти днів, якщо не буде подана апеляційна скарга.

Якщо подається апеляційна скарга,
постанова набирає законної сили після розгляду справи судом

апеляційної
інстанції.