Справа № К-24854/06
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2008-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2008 Вищий адміністративний суд України в складі
колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Шипуліної Т.М.

Сергейчука О.А.

Степашка О.І.

при секретарі: Меньшиковій О.Я.

За участю представників сторін:

позивача: не з'явився.

відповідача: Купальського О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Києва

на постанову Господарського
суду м.Києва від 16.02.2006 та ухвалу
Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2006

у справі №32/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарник»

до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Києва

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду м.Києва від 16.02.2006,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного господарського суду від 31.05.2006, позов задоволено повністю.
Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі
м.Києва від 24.06.2005 №666/23-2/0.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідно до пп.3.2.4 п.3.2 ст.3 Закону
України «Про податок на додану вартість» не є об'єктами оподаткування податком
на додану вартість операції з обігу валютних цінностей, якими в розумінні ч.1
ст.1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і
валютного контролю» є ощадні сертифікати. А тому здійснені позивачем операції
щодо придбання часток у статутному фонді
за ощадні сертифікати не є об'єктом оподаткування ПДВ.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про
скасування судових рішень та ухвалення нового рішення про відмову в позові, з
підстав порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності
висновків обставинам справи.

Позивач заперечень на касаційну скаргу не надав, представників у
судове засідання касаційної інстанції не направив, про час та місце розгляду
справи повідомлений. Справу розглянуто відповідно до приписів ч.4 ст.221 КАС
України.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні повноту встановлення обставин
справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено планову виїзну комплексну документальну перевірку
дотримання позивачем вимог податкового та валютного законодавства за період з
01.10.2001 по 30.09.2004, за результатами якої складено акт №351/23-2/30971302
від 22.06.2005.

На підставі акту перевірки прийнято спірне податкове повідомлення-рішення
№666/23-2/0 від 24.06.2005, яким позивачу визначено податкове зобов'язання по
ПДВ у загальній сумі 1200000 грн., у тому числі 600000 грн. основного боргу та
600000 грн. штрафних санкцій.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30.08.2004 за договорами уступки
частки в статутному фонді позивач придбав у громадян ОСОБА_1. і ОСОБА_2. частки
у статутному фонді ТОВ «Строй-Маркет».

Відповідно до п.6 цих договорів за передану частку у розмірі 0.2%
статутного фонду ТОВ «Строй-Маркет» позивач зобов'язався сплатити вищевказаним
фізичним особам суму 1500000 грн. за кожним договором.

В оплату вартості отриманих часток у статутному фонді ТОВ «Строй-Маркет»
позивач передав продавцям ощадні сертифікати №ОС-3-009551 - №ОС-3-009590 на
загальну суму 3000000 грн., що підтверджується актами приймання-передачі
ощадних сертифікатів від 30.08.2004.

Вищезазначені ощадні сертифікати були попередньо придбані у АКПІБ «Промінвестбанк» на підставі
депозитного договору від 30.08.2004 про розміщення грошових коштів в сумі
3000000 грн. та передані позивачу за актом приймання-передачі сертифікатів від
30.08.2004. Тип сертифікатів - на пред'явника, дата погашення - 20.11.2004.

В даній справі суди помилково обґрунтували свої висновки
тим, що здійснені позивачем операції щодо придбання часток у статутному фонді
за ощадні сертифікати не є об'єктом оподаткування ПДВ, з посиланням на пп.3.2.4
п.3.2 ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість», ч.1 ст.1 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до п.1.6 ст.1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
товари - це матеріальні та нематеріальні активи, а також цінні папери та
деривативи, що використовуються у
будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення.

Цінний пaпip, згідно п.1.4 ст.1 цього Закону, -
це документ, що засвідчує право володіння або відносини позики та
відповідає вимогам, установленим законодавством про цінні папери.

Стаття 1 Закону України «Пpo цінні папери та фондову біржу» визначає цінні
папери як грошові документи, що засвідчують право володіння або відносини позики, визначають взаємовідносини між
особою, яка їx випустила, та їx власником i передбачають, як
правило, виплату доходу у вигляді дивідендів або процентів, а також можливість передачі грошових та інших прав, що
випливають з цих документів, іншим особам.

Відповідно до ч.1 ст.18 вказаного Закону ощадні сертифікати є цінними
паперами, а саме, це письмове свідоцтво
банку про депонування грошових коштів,
яке засвідчує право вкладника на одержання після закінчення встановленого строку депозиту i процентів по ньому.

Згідно
з ч.2 ст.18 даного Закону ощадні сертифікати видаються строкові (під певний
договірний процент на визначений строк) або до запитання, іменні та на
пред'явника.

Отже, за змістом
вищенаведених норм закону ощадні сертифікати на пред'явника в правовідносинах,
які виникли між позивачем та фізичними особами
ОСОБА_2. і ОСОБА_1, підпадають під визначення товару і мають інший
юридичний характер, ніж розрахункові документи.

Відповідно до п.1.19. ст.1
Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» проведення розрахунків
за товари (роботи, послуги) у будь-якій іншій формі, ніж грошова, є бартером
(товарним обміном).

Згідно п.1.31. ст.1 цього
Закону продажем товарів є будь-які операції, що здійснюються згідно з
договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими
договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату
або компенсацію, незалежно від строків її надання, а також операції з
безоплатного надання товарів.

Оскільки, передача позивачем ощадних сертифікатів у рахунок
оплати за придбання частки у статутному фонді передбачає перехід права
власності на них до продавця, то вона має ознаки операції з продажу товарів.

Підпунктом 3.2.1 п. 3.2 ст. 3 Закону України Закон
України «Про податок на додану вартість» встановлено, що не є
об'єктом оподаткування операції з передачі цінних пaпepiв, в т.ч. ощадних сертифікатів, за умови
їхнього продажу за кошти.

В даному випадку
ощадні сертифікати на пред'явника в операції по передачі в рахунок
погашення зобов'язань за отримані корпоративні права
фактично не виступають в якості розрахункових документів, а тому в розумінні
п.1.19 ст.1 Закону України від «Про оподаткування прибутку підприємств»
проведена господарська операція є бартерною.

Виходячи з наведеного судова колегія приходить до
висновку про необхідність скасування прийнятих у справі судових рішень та
направлення справи на новий розгляд в суд першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і
повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити
докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті
і, в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального
права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі
м.Києва задовольнити частково.

Постанову Господарського суду
м.Києва від 16.02.2006 та ухвалу Київського
апеляційного господарського суду від 31.05.2006 скасувати.

Справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення і може бути оскаржена
до Верховного Суду України за винятковими обставинами протягом одного місяця з
дня відкриття таких обставин.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Т.М.Шипуліна

О.А.Сергейчук

О.І.Степашко