Справа № 2а-4998/08
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2008-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-4998/08
Харківський окружний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2008
року

м. Харків

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Зінченка А.В.

при секретарях - Король Д.О., Ус Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат та Головного управління праці та соціального захисту
населення Харківської обласної державної адміністрації, з участю другого
відповідача Управління праці та соціального захисту населення Валківської
районної державної адміністрації, про стягнення заборгованості по невиплаченій
у повному обсязі щорічній грошової допомоги -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся
до суду з адміністративним позовом в якому прохав суд визнати неправомірними дії Головного управління праці та соціального
захисту населення Харківської області
та Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо виплати йому, як учаснику
війни, щорічної разової матеріальної допомоги за 2005-2007 роки, у
розмірі, меншому, ніж це визначено ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" та стягнути з
відповідача - Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат, на його користь різницю недоплаченої йому щорічної
одноразової грошової допомоги як учаснику війни за 2005-2007 роки у сумі
4745,30 грн.

Свій позов він
обґрунтував тим, що він є учасником війни, бойових дій у ВВВ, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_1, виданим "30" травня 1997 року Валківським районним військовим комісаріатом Харківської
області. Всупереч
вимогам ч.2 ст.2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", п.3 ст.22, ст.8 Конституції
України, Харківським обласним центром по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат належна йому грошова допомога у 2005-2007 році,
протиправно виплачувалась в неповному розмірі, а саме:

·
згідно Закону України "Про державний бюджет на 2005 рік", було
виплачено лише 250 грн.

·
згідно Закону України "Про державний бюджет на 2006 рік", було
виплачено лише 250 грн.

·
згідно Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік", було
виплачено лише 260 грн.

Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 05.11.1991 року з подальшими змінами та доповненнями, мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки
та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у
розмірі не нижче меж малозабезпеченості. Мінімальна пенсія за віком, як слідує зі змісту Закону
України "Про державний бюджет на 2005
рік", складає 332 грн., Закону України "Про державний бюджет на 2006
рік", складає 359 грн., а Закону
України "Про державний бюджет на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року №
489 - V, зі змінами та доповненнями розмір мінімальної пенсії за віком за 1 квітня 2007 року, складає 410 грн. 06 коп. Таким чином, згідно із
вищевказаними законами та Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", розмір
одноразової допомоги: у 2005 році мені мав складати - 332,00 х5 = 1660 грн. 00
коп. у 2006 році мені мав складати - 359,00 х 5 = 1795 грн. 00 коп. у 2007 році мені мав
складати - 410,06 х5 = 2050 грн. 30 коп. Отже, розмір недоплати складає:

·
у 2005 році - 1660,00 - 250,00 =1410 грн.,00 коп.

·
у 2006 році - 1795,00 - 250,00 = 1545 грн.,00 коп.

·
у 2007 році - 2050,30 - 260,00 = 1790 грн. 30 коп.

Конституційний Суд України в п. 4 свого рішення від 11 жовтня 2005 року №
8-рп/2005 Справа № 1-21/2005)
роз'яснив, що "...згідно зі статтею 22 Конституції України (254к/96-ВР), закріплені нею права і свободи не є вичерпними,
гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні
та духовні можливості людини,
необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини це кількісні показники відповідних можливостей,
які характеризують його множинність,
величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних
характеристик можливостей людини, які
відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод
- це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших
кількісно вимірюваних показників "використання
прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики".

Підтвердженням
тому є також рішення конституційного Суду України від 09.07.2007 року, яким визнано неконституційним положення Закону
України "Про державний бюджет на 2007 рік", в частині зупинення або
звуження пільг, компенсацій, гарантій, на які, за законами України, мають право окремі громадяни.

Таким чином відповідач, недоплативши йому належну щорічну грошову допомогу
як учаснику війни за 2005-2007 рр.,
всупереч вимогам ч.2 ст.2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", п.3 ст.22,
ст. 8 Конституції України протиправно звузив щодо нього існуючий обсяг прав і свобод щодо отримання
ним цієї допомоги згідно з чинним законодавством України і утворив відповідну
заборгованість щодо виплати йому щорічної грошової допомоги.

Вважає, що відповідачі - Головне
управління праці та соціального захисту населення Харківської області та Харківський обласний центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, повинні виплатити йому суму недоплаченої щорічної одноразової допомоги
(заборгованості) як учаснику війни за
2005-2007 роки у сумі 4745,30 грн.

Ухвалою суду від 31 липня 2008 року до участі
у справі було залучено другого відповідача Управління праці та соціального
захисту населення Валківської районної державної адміністрації.

Позивач в своїй позовній заяві прохав суд
розглянути справу за його відсутності.

Головне управління праці та соціального
захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, другий
відповідач Управління праці та соціального захисту населення Валківської районної
державної адміністрації надали суду свої письмові заперечення в яких прохали
відмовити в позові в повному обсязі та додатково зазначили, що суд повинен
розглядати справу в межах річного строку позовної давності відповідно до ст.ст.
99-100 КАС України.

Харківський обласний центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат прохав суд розглянути справу за відсутності його
представника. Своїм правом надати суду свої письмові заперечення не
скористався.

Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступні
обставини.

ОСОБА_1 є учасником війни, що підтверджується
посвідченням НОМЕР_1 і
відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він має право на отримання
щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

Позивач просить суд стягнути з Харківського обласного
центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, на його користь різницю
недоплаченої йому щорічної одноразової грошової допомоги як учаснику війни за
2005-2007 роки у сумі 4745,30 грн.

Враховуючи письмові посилання відповідачів на ст.ст.
99-100 КАС України, то суд зазначає наступне.

Так,
частиною 2 статті 99 КАС України визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється
річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України
визначені наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України
пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін.

Правила набрання чинності законами
визначені частиною 5 статті 94 Конституції України, а тому Закон України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" був доведений до
відома громадян шляхом його публікації у засобах масової інформації (Відомості
Верховної Ради України, 1993, № 45 від 09.11.93).

Позивач в своїй позовній
заяві посилається на необхідність застосування судом положень статті 14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року N 367-XIV. Даний Закон був опублікований в Відомостях
Верховної Ради 1999, N 24, ст. 209.

Також судом встановлено, що позивач звернувся до суду з
позовною заявою 22.04.2008 року, хоча дізнався про свої порушені права ще в
2005 році. Будь-яких поважних причин пропуску строку звернення до суду, а також
на підтвердження цього доказів, в позовній заяві та матеріалах доданих до неї
не зазначив. З проханням поновити процесуальні строки до суду не звертався. За
таких обставин, суд має відмовити позивачу в частині позовних вимог щодо виплат
за 2005-2006 роки.

Що стосується виплати за 2007 рік, то суд зазначає
наступне.

Відповідно до Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня
особам, зазначеним у цьому Законі, виплачується разова грошова допомога у кратному розмірі до мінімальної пенсії за віком.

Згідно
ст. 17 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту", фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону,
здійснюється за рахунок коштів державного та
місцевого бюджетів.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет
на 2007 рік», зупинено дію частин п'ятих статей 12, 13, 14 та 15 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", які визначали кратність виплат щорічної допомоги до 5 травня
залежно від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.07 у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36,
ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст.
66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст.
98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007
рік» (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є неконституційним) ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію
ст.ст.12-15 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей зазначеного
закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути оскаржене.

З моменту прийняття Конституційним Судом
України рішення щодо неконституційності положення ст.29 Закону України „Про Державний
бюджет на 2007 рік", ця норма Закону втратила чинність, а тому до 30
вересня, часу виплати щорічної
разової грошової допомоги до
5 травня за 2007 рік, були чинними частини п'ятих статей 12, 13, 14 та 15
Закону України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", які підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

Стаття 46
Конституції України гарантує громадянам право на соціальний захист.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і
свободи людини і громадянина
не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно
до ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам війни
виплачується разова грошова допомога у розмірі 3 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 171 Закону №3551-ХІІ
передбачено, що щорічна виплата разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюється органами
праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через
установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам
- за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх
проживання чи одержання грошового утримання.

Таким
чином, позивачу у 2007 році управління праці
та соціального захисту населення Валківської
районної державної адміністрації Харківської області повинно було сплатити до 5 травня разову грошову
допомогу у розмірі трьох мінімальних пенсій, а сплатило лише 280 гривень, що підтверджується довідкою
управління праці та соціального захисту населення Валківської районної
державної адміністрації Харківської області від 18.04.2008 року №05-03/1432.

Але ж
позивач в своєму позові просить суд стягнути з Харківського обласного центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат на його користь щорічну разову грошову
допомогу до 5 травня.

Судом також
встановлено, що Харківський обласний центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат та Головне управління праці та соціального захисту населення
Харківської обласної державної адміністрації позивачу щорічну разову грошову
допомогу не нараховували та не виплачували, а тому не можуть нести
відповідальність за порушення прав позивача здійснених залученим судом другим
відповідачем - Управлінням праці та соціального захисту населення Валківської
районної державної адміністрації.

На письмову
пропозицію суду (лист №2а-4998/08/33883 від 01.07.2008 року) позивач не надав
згоди на заміну неналежних відповідачів належним.

Таким чином,
враховуючи що позивачем обрано не той спосіб захисту своїх прав, а саме
прохання стягнути з Харківського обласного
центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на його користь
щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, а не з другого відповідача -
Управління праці та соціального захисту населення Валківської районної
державної адміністрації і який є належним відповідачем по справі, та до якого у
позивача не було позовних вимог, то суд відмовляє позивачу в задоволенні його
позовних вимог.

На підставі
вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8-14, 71, 160-164, 167, 186, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до Харківського обласного центру по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат та Головного управління праці та соціального
захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, з участю
другого відповідача Управління праці та соціального захисту населення
Валківської районної державної адміністрації, про стягнення заборгованості по
невиплаченій у повному обсязі щорічній грошової допомоги відмовити в повному
обсязі.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний
адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду в десятиденний строк з
дня її проголошення та поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної
скарги, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова в повному обсязі виготовлена 01.09.2008 року.

Суддя
А.В. Зінченко