Справа № 22а-4322/08
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2008-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 вересня 2008
року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі:

головуючого-судді
- Яворського І.О.,

суддів - Носа
С.П., Любашевський В.П.,

при секретарі
судового засідання - Козирі В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційною скаргою Тернопільського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів

на постанову господарського
суду Тернопільської області від 30 листопада 2007 року у справі № 4/227-3881

за позовом Тернопільського
обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Підприємця ОСОБА_1

про стягнення 1927,28 гривень санкцій за нестворення робочих місць для інвалідів та 75,02
гривень пені (всього 2002,30 гривень), -

В С Т А
Н О В И Л А:

13 вересня 2007 року Тернопільське
обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів
звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до
ПП ОСОБА_1. про стягнення адміністративно-господарських
санкцій. З адміністративного позову вбачається, що
згідно з даними наданого відповідачем звіту про зайнятість інвалідів
за 2006 рік, середньооблікова чисельність його штатних працівників облікового складу за рік складає 11 чоловік, тобто
відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон)
норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів становить 1. Даний
норматив працевлаштування відповідачем не дотримано, виходячи з даних, вказаних у звіті. У зв'язку з тим, що
відповідач порушив терміни сплати адміністративно-господарських санкцій на 148
днів, він повинен сплатити пеню в розмірі 75,02 гривень. Так як вказані
вище суми не сплачені станом на момент
подання даного позову, у відповідача утворилась заборгованість перед Тернопільським обласним відділенням фонду соціального захисту інвалідів у розмірі 2002,30
гривень.

Постановою господарського суду
Тернопільської області від 30 листопада 2007 року відмовлено повністю в задоволенні
позовних вимог. Суд першої інстанції,
зокрема, вказав у мотивувальній частині про те, що відповідач інформував відповідні інстанції про
наявність робочих місць для інвалідів.
Суд вказав, що позивач не довів порушення відповідачем норм Закону, а тому останній не може нести
відповідальності за невиконання
зазначеними органами обов'язків, покладених на них чинним законодавством. З постанови суду першої інстанції
вбачається, що нормами чинного законодавства,
яке регулює соціальний захист інвалідів в Україні, на суб'єктів господарювання покладено обов'язок по
створенню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, а не обов'язок їх працевлаштування.
Працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, місцевими
радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів тощо.

Постанову
в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає її незаконною, просить
скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Перевіривши
повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки,
обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку про підставність апеляційної скарги та незаконність
оскаржуваної постанови.

При цьому колегія суддів враховує
наступне.

Статтею 19 Закону для підприємств, установ, організацій, які використовують найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у
кількості одного робочого місця. Роботодавці, які використовують
найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів і відповідно
до нормативу забезпечують
працевлаштування інвалідів.

Згідно з звітом про зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2006 рік середньооблікова
кількість штатних працівників облікового складу складала 11 осіб. Кількість створених робочих місць, призначених
для забезпечення працевлаштування
інвалідів складала у 2006 році одне робоче місце.

На підставі ст. 18 Закону працевлаштування інвалідів
здійснюється органами Міністерства праці України, органами соціального
захисту населення, органами місцевого
самоврядування, громадськими організаціями інвалідів. Підприємство має
здійснювати тільки підбір та створення робочого місця для інваліда.

Судом першої інстанції не враховано,
що відповідач не звертався письмово з питанням наявності робочих місць для
інвалідів. Докази про створення робочих місць для
інвалідів товариством відсутні. Тобто, відповідач не вжив необхідних
заходів для працевлаштування інвалідів.

Згідно з рекомендаціями Президії
Вищого адміністративного суду України від 14 квітня 2008 року №
07.2-10/2 від 17 липня 2008 року при розгляді справ
про працевлаштування інвалідів адміністративним судам необхідно виходити з положень Конституції України, додержуватися приписів Конвенції про професійну реабілітацію та
зайнятість інвалідів № 159, ратифікованої Законом України
«Про ратифікацію Конвенції про професійну реабілітацію та
зайнятість інвалідів № 159» від 06.03.2003 року № 624-ІУ, Законів України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»; «Про реабілітацію інвалідів в Україні» від 06.10.2005
року № 2961-ІУ та нормативно-правових актів, що
конкретизують норми зазначених законодавчих актів. При розгляді
зазначеної категорії справ адміністративним судам потрібно встановлювати такі обставини, створення робочих місць відповідно
до встановленого нормативу; інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад);
спрямування інвалідів до роботодавців
з питань працевлаштування; причини не працевлаштування роботодавцями інвалідів.

Тому постанова суду першої інстанції
є незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст.
202, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т
А Н О В И Л А:

Апеляційну
скаргу Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити.

Постанову
господарського суду Тернопільської області
від 30 листопада 2007 року
скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог Тернопільського
обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів і стягнути з
відповідача - Підприємця ОСОБА_1 2002 (дві тисячі дві) грн. 30
коп. адміністративно-господарських санкцій.

Постанова
апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена до касаційної інстанції - Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.О.Яворський

Суддя
С.П.
Нос

Суддя
В.П.
Любашевський