Справа № К-31784/06
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2008-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

06
лютого 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Гуріна М.І., Кобилянського М.Г.,
Юрченка В.В., Федорова М.О.

розглянувши в порядку попереднього
розгляду адміністративну справу

за позовом
ОСОБА_1 до Заводського районного військового комісаріату міста Миколаєва про
стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 07 вересня 2006 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому
2006 року ОСОБА_1 ( далі позивач ) звернувся до суду з позовом до Заводського
районного військового комісаріату ( далі відповідач ) про стягнення 5010 грн.
46 коп. заборгованості по грошовому забезпеченню та 967 грн. 12 коп.
компенсації за порушення строків виплати грошового забезпечення на те, що у період проходження військової служби з
01 червня 2003 року по 01 січня 2005 року відповідач
безпідставно не в повному обсязі виплачував йому надбавку за безперервну службу.

Постановою Заводського
районного суду міста Миколаєва від 11 квітня 2006 року позов задоволено,
стягнуто з військового комісаріату на користь ОСОБА_1 5010 грн. 46 коп.
заборгованості по грошовому забезпеченню та 967 грн. 12 коп. компенсації за
порушення строків виплати вказаного забезпечення, 59 грн. 78 коп. судового
збору, а всього 6037 грн. 36 коп.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 07 вересня
2006 року скасовано постанову
Заводського районного суду міста Миколаєва від 11 квітня 2006 року. У
задоволенні позову ОСОБА_1 до Заводського районного військового комісаріату про
стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню та компенсації за порушення
строків його виплати відмовлено.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України, перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права,
правильність правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 220 КАС
України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Апеляційного суду Миколаївської області від 07 вересня
2006 року - без змін з таких підстав.

Як видно із матеріалів
справи, задовольняючи позов, суд першої інстанції
виходив з того, що право позивача на отримання грошового забезпечення порушено
у зв'язку з виплатою відповідачем надбавки за безперервну військову службу в
розмірах, менших від граничних розмірів, встановлених Указом Президента України
від 05 травня 2003 року № 389 «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил
України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної
прикордонної служби України та Управління державної охорони України за
безперервну службу» (далі - Указ).

Указом
надано право Міністру оборони України встановлювати військовослужбовцям
Збройних Сил України щомісячні надбавки за безперервну військову службу у
відсотках до грошового забезпечення, які мають високі результати у службовій
діяльності, залежно від стажу служби в таких розмірах: понад 5 років - до 10,
понад 10 років - до 30, понад 15 років - до 50, понад 20 років - до 70, понад
25 років - до 90 відсотків. Міністру також надано право визначати порядок і умови
виплати зазначених надбавок за рахунок коштів, передбачених у Державному
бюджеті України на утримання Збройних Сил України.

Отже,
Міністр оборони України має право встановлювати військовослужбовцям залежно від
стажу служби вказану надбавку в межах встановлених граничних розмірів в
залежності від асигнувань, які передбачаються Законами України про Державний
бюджет на відповідний рік на утримання Збройних Сил України.

На виконання
Указу Міністром оборони України був виданий Наказ від 26 травня 2003 року №
149, яким була затверджена Інструкція про порядок і умови виплати щомісячної
надбавки за безперервну військову службу та зазначено, що розміри цієї надбавки
щорічно встановлюються, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, за
рішенням Міністра.

Судами
встановлено, що позивач проходив військову службу з липня 1992 року по грудень
2004 року у військовій частині, а потім у військовому комісаріаті. Станом на 01
травня 2003 р. стаж безперервної військової служби його складав понад 15 років.
Позивачу щомісячно призначалася встановлена Указом надбавка за безперервну
військову службу. При цьому за січень і грудень 2004 року - у граничному
розмірі, а за інші місяці - в менших розмірах відповідно до розпоряджень
Міністра оборони України, наданих ним в межах своїх повноважень.

Суд
апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що надбавка за безперервну
військову службу нараховувалася позивачу у розмірах, встановлених Міністром
оборони України у відповідності до положень Указу.

А тому
підстав для нарахування позивачу надбавки за безперервну військову службу,
виходячи з встановлених Указом граничних її розмірів немає, а твердження
ОСОБА_1 про наявність заборгованості є помилковим.

За таких обставин висновки суду
апеляційної інстанції відповідають встановленим обставинам. Судове рішення
постановлене з додержанням норм матеріального і процессуального права, у зв'язку з чим підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 230 КАС України,
колегія суддів -

У Х В
А Л И Л А
:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 07 вересня
2006 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не
підлягає, окрім як з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 237-239 Кодексу
адміністративного судочинства України.

ГОЛОВУЮЧИЙ :

СУДДІ :

У Х В
А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Оболонського районного суду міста Києва від 15 травня
2006 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 жовтня 2006 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, окрім як із підстав, у порядку та у строки, визначені ст.ст. 237-239
КАС України.

Головуючий:

Судді: