Справа № 22-а-1430/08
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2008-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у I інстанції: Герасимчук Н.П. Справа № 22-а-1430/08
районний суд Хмельницької області ряд. стат. звіту № 46
№
Суддя-доповідач:
ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2008 року
м. Львів

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного
суду в складі :

головуючого-судді - Олендера
І.Я.,

суддів - Заверухи
О.Б., Шавеля Р.М.,

при секретарі судового засідання - Соколовській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління
праці та соціального захисту населення Білогірської районної державної
адміністрації Хмельницької області на постанову Білогірського районного суду
Хмельницької області від 15 серпня 2007 року у справі № 2-а-13/07 за позовом
ОСОБА_1до управління праці та соціального захисту населення Білогірської
районної державної адміністрації Хмельницької області про стягнення
недоплаченої щорічної грошової допомоги, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1. звернувся до суду з адміністративним позовом, у
якому просив стягнути з УПСЗН Білогірської РДА на його користь недоплачену
разову щорічну грошову допомогу, передбачену ст. 14 Закону України “Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, як учаснику війни, у розмірі
2250,35 грн. за 2004-2006 рр.

У ході судового розгляду справи позивач уточнив позовні
вимоги та збільшив їх розмір. Просив поновити строк позовної давності та
зобов'язати відповідача виплатити йому заборгованість із щорічної разової
грошової допомоги у сумі 3443,29 грн., з яких 307,29 грн. за 2004 рік, 946 грн.
за 2005 рік, 1027 грн. за 2006 рік та 1163 грн. за 2007 рік, допустивши негайне
виконання судового рішення.

Постановою Білогірського районного суду Хмельницької
області від 15 серпня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1. задоволено частково,
вирішено стягнути з УПСЗН Білогірської РДА на користь позивача 3443,29 грн.
недоплаченої разової щорічної грошової допомоги за 2004-2007 рр.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену
постанову скасувати і ухвалити нову, якою повністю відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1., покликаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального права та невідповідність його висновків обставинам справи. Вимоги
за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що УПСЗН Білогірської РДА належним
чином та відповідно до вимог Законів України про Державний бюджет України на
2004-2007 рр. виконало свій обов'язок перед позивачем щодо виплати щорічної
разової грошової допомоги. Просить врахувати, що рішення Конституційного Суду
України №6-рп/2007 стосується виключно виплат за 2007 рік і не може бути
застосоване до попередніх років. Стверджує, що при ухваленні оскаржуваного
судового рішення не були враховані положення бюджетного законодавства України.
Вважає, що встановлений ст. 28 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування” мінімальний розмір пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру пенсій, призначених згідно із цим Законом,
і не може враховуватися для розрахунку
разової щорічної допомоги.

Представник позивача ОСОБА_2. у судовому засіданні
апеляційну скаргу УПСЗН Білогірської РДА заперечив, оскільки вважає її
безпідставною, а оскаржуване судове рішення законним і обґрунтованим.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове
засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх
відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1., суд першої
інстанції виходив з того, що він є учасником війни, якій відповідно до вимог
ст. 14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком. Рішеннями Конституційного Суду України від
01.12.2004 року та від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають
Конституції України положення ст. 44 Закону України “Про Державний бюджет
України на 2004 рік” та ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет на 2007
рік”, якими обмежувався розмір щорічної разової допомоги, передбаченої Законом
України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, у тому
числі й учасникам війни. Розмір отриманої позивачем у 2004-2007 роках разової
грошової допомоги до 5 травня не відповідає вимогам зазначеного Закону і сума
заборгованості перед ОСОБА_1., виходячи із законодавчо встановлених розмірів
мінімальної пенсії за віком та прожиткового мінімуму за 2004-2007 роки,
становить 3443,29 грн. При вирішенні справи підлягає застосуванню трирічний
строк позовної давності.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії
суддів, частково відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам
справи.

Безспірно встановлено, що ОСОБА_1. є учасником війни,
якому відповідно до вимог ст. 14 Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” щорічно до 5 травня виплачується грошова
допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року
визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ст. 29 Закону України “Про Державний бюджет на
2007 рік”, якими було обмежено розмір щорічної допомоги до 5 травня,
встановленої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”, із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду
України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

За таких обставин, колегія суддів приходить до
переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1. у частині стягнення на
його користь заборгованості з виплати щорічної допомоги за 2007 рік.

При визначенні розміру такої заборгованості колегія
суддів виходить із того, що станом на 01.04.2007 року розмір прожиткового
мінімуму, а відтак і мінімальної пенсії за віком, становив 410,06 грн.

З врахуванням виплаченої відповідачем у 2007 році
щорічної грошової допомоги до 5 травня в розмірі 55 грн., сума заборгованості
перед позивачем ОСОБА_1. становить 1176,80 грн. (410,06 х 3 - 55) та підлягає
виплаті у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої
інстанції про необхідність стягнення спірної виплати саме із УПСЗН Білогірської
РДА в силу вимог ст. 17-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту”.

Покликання апелянта на відсутність бюджетного
фінансування передбачених Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту” розмірів щорічної грошової допомоги як на причину
невиконання покладених на нього зобов'язань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою
права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних
та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах
національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних
асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі “Кечко проти
України”).

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1. щодо аналогічних
спірних виплат за 2005-2006 рр., на думку колегії суддів, судом першої
інстанції безпідставно не враховано тієї обставини, що положення ст. 34 Закону
України “Про Державний бюджет на 2005 рік” та ст. 30 Закону України “Про
Державний бюджет на 2006 рік”, якими розмір одноразової грошової допомоги до
Дня Перемоги учасникам війни встановлювався на рівні 50 грн., на предмет
конституційності не розглядалися, у встановленому порядку неконституційними
визнанні не були та своєї чинності не втратили.

Оскільки
відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, підстав для задоволення
позовних вимог про стягнення заборгованості із одноразової грошової допомоги до
5 травня за 2005-2006 спірні роки, на думку колегії суддів, немає.

Вимоги позивача про стягнення на його користь відповідної
заборгованості за 2004 рік заявлені ним з пропущенням строку звернення, що є
підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову відповідно до ч.1
ст. 102 КАС України.

При цьому колегія суддів вважає безпідставним висновок
суду першої інстанції про необхідність застосування до позовних вимог ОСОБА_1.
трирічного строку звернення до суду, оскільки такий не відповідає положенням
ст. 99 КАС України.

Достатніх ж об'єктивних причин, які б позбавляли
можливості звернутися до суду за захистом своїх порушених прав до суду з часу
прийняття 01 грудня 2004 року Конституційним Судом України рішення за №20-рп,
яким визнавалися неконституційними положення ст. 44 Закону України “Про Державний
бюджет України на 2004 рік” позивачем не наведено.

Крім
того, згідно із ч.4 ст. 17-1 Закону України “Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” особи, які не
отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею
та отримати її до 30 вересня відповідного року.

Оскільки на час прийняття Конституційним Судом України
вищевказаного рішення №20-рп закінчився встановлений законом строк виплати
разової грошової допомоги, колегія суддів приходить до переконання про
неможливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1. в частині проведення таких
виплат за 2004 рік.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202 п. 3, 4, 205,
207 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Білогірського районного суду Хмельницької
області від 15 серпня 2007 року у справі № 2-а-13/07 скасувати і прийняти нову,
якою адміністративний позов ОСОБА_1задовольнити частково.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту
населення Блогірської районної державної адміністрації Хмельницької області
провести виплату недоплаченої ОСОБА_1 . у 2007 році разової щорічної грошової
допомоги до 5 травня у розмірі 1176,80 грн.

У задоволенні
решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення
та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
І.Я.Олендер

Судді
О.Б.Заверуха

Р.М.Шавель