Справа № 22-а-4170/08
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2008-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний
адміністративний суд
Справа №22а-4170/08 Головуючий 1
Доповідач: Гуцал М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2008 р.
м. Харків

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Філатов Ю.М., судді Водолажська Н.С.,
Гуцал М.І.

при секретарі Житєньової
Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення
Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області на постанову
Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2008 року по справі №
2а-2819/08

за
позовом ОСОБА_1

до
Управління праці та соціального захисту населення Вовчанської районної
державної адміністрації Харківської області, Головного управління праці та
соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації

про зобов"язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного
суду з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, Головного управління праці та
соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, в якому просить зробити йому
перерахунок щорічної допомоги на
оздоровлення за 2004р. - 2007р, відповідно до частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та здійснити виплату цих коштів, посилаючись на те, що він є
потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС першої категорії, захворювання якого
пов'язане з ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС та згідно з висновком МСЕК є інвалідом другої групи, а тому він має право на отримання різних
пільг, компенсацій і допомоги, передбачених Законом України «Про статус
і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. Проте, нарахування
та виплата вказаної соціальної виплати здійснювалася відповідачами в значно
менших розмірах, ніж передбачено законодавством.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2008
року адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Вовчанської районної
державної адміністрації Харківської області, Головного управління праці та
соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про
зобов”язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнані неправомірними дії Управління праці та соціального захисту
населення Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області,
Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської
обласної державної адміністрації щодо нарахування та виплати не в повному
обсязі ОСОБА_1 за 2007 рік щорічної допомоги на оздоровлення.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Вовчанської
районної державної адміністрації Харківської області, Головне управління праці
та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації
зробити перерахунок ОСОБА_1 за 2007 рік щорічної допомоги на оздоровлення,
відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та здійснити
виплату цих коштів.

Відповідач, Управління праці та соціального захисту населення Вовчанської
районної державної адміністрації Харківської області, з вказаною постановою суду не погодився та
подав апеляційну скаргу, якою просить постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.04.2008р. по справі № 2а-2819/08 скасувати та
прийняти нову постану відповідно до вимог чинного законодавства, при цьому
посилаючись на те, що Управління діяло в межах своїх повноважень, передбачених
законодавством, виплати проведені згідно
з чинним законодавством і в межах бюджетних асигнувань.

Учасники процесу до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Відповідно до вимог ч.
4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, - неприбуття в судове
засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія
суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, в якій Управління праці та соціального захисту населення
Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області вважає, що постанова суду першої інстанції незаконна та
зазначає, що виплати позивачу були здійснені у розмірі, що передбачено Законами
України про Державний бюджет на відповідні роки, а тому вважає, що діяло в
межах повноважень, передбачених законодавством.

Колегія суддів зазначає, що позивач,
ОСОБА_1 - є потерпілим внаслідок
аварії на ЧАЕС першої категорії, захворювання якого пов'язане з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1від 01 лютого 1992 року (а.с. 6) та згідно з висновком
МСЕК є інвалідом другої групи (а.с. 7-8).

01.10.2007 року позивач звернувся до Управління праці та соціального
захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації Харківської
області з заявою про виплату недоотриманої суми грошової допомоги на
оздоровлення. (а.с. 4)

Відповідно до листа Управління праці та соціального захисту населення
Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області від 26.10.2007 р. № 3358 (а.с.5) позивачу у
перерахунку заборгованості по разовій грошовій допомозі на оздоровлення було
відмовлено, посилаючись на те, що згідно з бюджетними призначеннями Кабінет
Міністрів України встановлює розмір окремих
видів компенсацій і допомог, зокрема у розмірах, визначеними постановою
Кабінету міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Позивачу було виплачено разову грошову допомогу у 2007 році у розмірі 120 грн. Дану обставину
сторони не заперечували.

Відповідно до ч.3 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до
1 категорії та інвалідами II групи щорічна
допомога на оздоровлення виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Згідно із ч.7 ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
розмір мінімальної заробітної плати визначається
на момент виплати.

Згідно з ч.4 ст.48 Закону України « Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога
на оздоровлення виплачується громадянам
за місцем їх проживання органами соціального захисту. У разі виникнення права
на щорічну допомогу з різних підстав, передбачених частиною четвертою цієї
статті, надається одна з них за вибором
особи.

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх
проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до п.30 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік»,
дію ч.ч.3, 4 ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в частині визначення розміру
виплат щорічної допомоги на оздоровлення було зупинено.

Відповідно до ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи
людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Відповідно до вимог частини третьої статті 46 Конституції України пенсії,
інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування,
мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Правові засади формування
та застосування державних
соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію
закріплених Конституцією їй та законами
України основних соціальних
гарантій, визначаються Законом України "Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні гарантії".

За змістом абзацу третього статті
1 цього Закону державні соціальні
гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів
громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів
соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами,
які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог
Закону України "Про
прожитковий мінімум"
прожитковий мінімум -
вартісна величина достатнього
для забезпечення нормального
функціонування організму людини, збереження його здоров'я продуктів харчування,
а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору
послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і
культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум застосовується для встановлення
розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів
соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також
стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та
законів України.

Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується
Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний
рік.

Визначений статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення
якого застосовується прожитковий мінімум
для осіб, які втратили працездатність, передбачений Законами України про
Державний бюджет України на відповідний рік, і є стандартом, в порівнянні з
яким визначаються розміри інших видів соціальних виплат та допомоги.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року у справі за
поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36, ч.2 ст.56, ч.2 ст.62, ч.1 ст.66, пп.
7,9, 12-14,23, 29, 30, 39, 41, 43-46 ст. 71, ст.ст. 98, 101, 103, 111 Закону
України «Про Державний бюджет на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії
громадян), визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.30 ст.71
Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ч.3, ч.4
ст.48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині визначення розміру виплат
щорічної допомоги на оздоровлення. Рішення Конституційного суду України у цій
справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
ними позовів у зв`язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень
статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення
конституційного суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Згідно ч. 2 ст. 19, ч. 3 статті 22
Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 76 Закону України «Про Державний бюджет на 2007
рік» були встановлені наступні розміри
мінімальної заробітної плати на відповідні періоди 2007 року, а саме: 400 гривень - з 01 січня по 31
березня 2007 року; 420 гривень - з 01 квітня по 30 червня 2007 року; 440
гривень - з 01 липня по 30 вересня 2007 року; 460 гривень - з 01 жовтня 2007 р. Зі змісту вимог законів України про
встановлення розмірів мінімальних заробітних плат, законів України про
Державний бюджет України, якими визначалися мінімальні розміри
заробітних плат, не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою
реалізації ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Встановлений ще в 1996 році Постановою КМУ № 836
розмір щорічної допомоги на
оздоровлення протягом багатьох років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими Законами України. При цьому
відповідні закони не містили обмежень
щодо застосування ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в
наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних
засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні даного спору застосуванню підлягає саме ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і норма відповідного закону України
про визначення мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не
Постанова № 836.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції
щодо неправомірності дій Управління праці та соціального захисту населення
Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області по виплаті
позивачу допомоги на оздоровлення, виходячи із розмірів, що встановлені
Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року «Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Проте, колегія суддів зауважує, що позивачем були заявлені позовні вимоги
про перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2004 - 2007 роки. Однак,
суд першої інстанції в резолютивній частині постанови вирішив позовні вимоги
щодо визнання неправомірними дій відповідачів щодо нарахування та виплати не в
повному обсязі позивачеві щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік та
зобов'язання відповідачів зробити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення
ОСОБА_1лише за 2007 рік. Решта позовних вимог залишилась невирішеною.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно по
суті вирішив справу, але вирішив не всі позовні вимоги ОСОБА_1, колегія суддів
вважає за необхідне змінити постанову Харківського окружного адміністративного
суду від 21.04.2008 року по справі № 2а-2819/08 та доповнити резолютивну частину реченням наступного
змісту: «В задоволенні решти позовних вимог відмовити».

Підстави для
задоволення апеляційної скарги відповідача відсутні.

Згідно ч.2 ст.205 Кодексу
адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої
інстанції або прийняти нову постанову,
якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

На підставі вищевикладеного та керуючись
ст.ст. 160, 165, п. 2 ч.1 ст. 198, п. 2 ч. 1 ст. 201, ч.2 ст.205,
ст.ст.207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Вовчанської районної
державної адміністрації Харківської області на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.04.2008 року по справі № 2а-2819/08 - залишити без задоволення.

Постанову
Харківського окружного адміністративного суду від
21.04.2008 року по справі № 2а-2819/08 - змінити.

Доповнити
резолютивну частину реченням наступного змісту: «В задоволенні решти позовних
вимог - відмовити».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Дана
постанова набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України у місячний строк з моменту виготовлення
її повного тексту.

Повний
текст постанови виготовлено 22 серпня 2008 року.

Головуючий Ю.М.Філатов

Судді
Н.С.Водолажська

М.І.Гуцал

Україна

Харківський апеляційний
адміністративний суд

Справа №22а-4170/08 Головуючий 1
інстанції:Самойлова
В.В.

Категорія: 50
Доповідач: Гуцал М.І.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

21 серпня 2008 р.
м.
Харків

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Філатов Ю.М., судді Водолажська Н.С.,
Гуцал М.І.

при секретарі Житєньової
Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Вовчанської районної державної адміністрації Харківської
області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від
21.04.2008 року по справі № 2а-2819/08

за
позовом ОСОБА_1

до
Управління праці та соціального захисту населення Вовчанської районної
державної адміністрації Харківської області, Головного управління праці та
соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації

про зобов"язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України
проголосити вступну та резолютивну частину постанови, повний текст якої буде
виготовлено 22 серпня 2008 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись
ст.ст. 160, 165, п. 2 ч.1 ст. 198, п. 2 ч. 1 ст. 201, ч.2 ст.205,
ст.ст.207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління праці та соціального захисту населення Вовчанської районної
державної адміністрації Харківської області на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.04.2008 року по справі № 2а-2819/08 - залишити без задоволення.

Постанову
Харківського окружного адміністративного суду від
21.04.2008 року по справі № 2а-2819/08 - змінити.

Доповнити
резолютивну частину реченням наступного змісту: «В задоволенні решти позовних
вимог - відмовити».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Дана
постанова набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України у місячний строк з моменту виготовлення
її повного тексту.

Головуючий Ю.М.Філатов

Судді
Н.С.Водолажська

М.І.Гуцал