Справа № К-8032/06
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2008-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

К/с №К-8032/06
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2008 р. Вищий адміністративний
суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Голубєвої Г.К.

Пилипчук Н.Г.

Рибченка А.О.

Сергейчука О.А.

Сторони не повідомлялись.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Галицькому
районі м.Львова

на рішення Господарського суду
Львівської області від 18.05.2005 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від
27.07.2005 р.

у справі № 5/585-28/93

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Карпатгео»

до Державної податкової інспекції Галицькому районі
м.Львова

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У справі заявлено позов про
визнання недійсними податкових повідомлень-рішень ДПІ у Галицькому районі
м.Львова від 27.08.2004 р. №/0/04-23-2/31215932/17602;
№/0/04-23-2/31215932/17603;
№/0/04-23-6/31215932/17834.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.05.2005 р.,
залишеним без змін постановою Львівського
апеляційного господарського суду від 27.07.2005 р., позов задоволено.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача,
у якій ставиться питання про скасування
судових рішень та про передачу справи на новий розгляд до суду першої
інстанції, з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для
справи, та неправильного застосування норм матеріального права.

Позивач заперечень на касаційну скаргу не надав.

Перевіривши у попередньому судовому засіданні повноту встановлення обставин
справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з
такого.

Відповідачем проведено позапланову документальну перевірку дотримання
позивачем вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.07.2001
р. по 01.04.2004 р., за результатами якої складено акт №80/23-2/31215932 від
18.08.2004 р.

На підставі акту перевірки прийнято спірні податкові повідомлення-рішення
від 27.08.2004 р.: №/0/04-23-2/31215932/17602, яким донараховано
податкове зобов'язання з податку на
прибуток у сумі 12100 грн. та штрафна (фінансова) санкція у сумі 6050 грн., а всього -18150 грн.;

№/0/04-23-2/31215932/17603, яким донараховано податкове
зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 9007 грн. та штрафна
(фінансова) санкція у сумі 4503,5 грн., а всього - 13510,5 грн.;

№/0/04-23-6/31215932/17834, яким визначено суму податкового
зобов'язання за платежем фінансова
санкція у сумі 531219 грн. за порушення Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні.

Згідно «Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо
дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької
діяльності - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими
відособленими підрозділами», затвердженого наказом ДПА України від 16.09.2002
р. №429 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2002 р. за №1023/7311 (далі - Порядок), при проведенні
комплексної документальної перевірки складається один зведений акт комплексної
перевірки, який повинен містити систематизоване викладення виявлених у ході
перевірки фактів порушень. Факти виявлених порушень викладаються акті чітко,
об'єктивно і у повній мірі, з посиланням на первинні або інші документи,
зафіксовані в бухгалтерському і податковому обліку, що підтверджують наявність
вказаних фактів.

Як встановлено у справі, акт перевірки, всупереч вимогам Порядку, не містить систематизованого викладення
виявлених фактів порушень, посилань на первинні або інші документи, які
зафіксовані в бухгалтерському і податковому обліку.

Так у п.2.2 акту перевірки не
зазначено, які саме господарські операції не підтверджені первинними
документами у відповідності з пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», у зв'язку з чим факти порушень щодо
віднесення витрат у сумі 3548 грн. до складу валових витрат відповідачем не
доведені.

У п. 2.5 акту перевірки вказано про зменшення податкового кредиту на
загальну суму 3825 грн. з посиланням на пп.7.4.1 п.7 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість», при цьому не вказані конкретні факти порушень, у
чому вони полягають, та не зазначені податкові накладні, відповідно до яких
податок на додану вартість не підлягає віднесенню до складу податкового
кредиту.

При обґрунтуванні зменшення податкового кредиту на 5182 грн. не зазначено,
відповідно до яких податкових накладних сума сплаченого (нарахованого) податку
на додану вартість не включається до податкового кредиту звітного періоду, та у
чому полягають порушення, допущені продавцями при складанні податкових
накладних.

Враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів наявності фактів
порушення при віднесенні витрат у сумі 3548 грн. до складу валових витрат та
податку на додану вартість у сумі 9007 грн. (3825 грн. + 5182 грн.) до складу
податкового кредиту, суди дійшли вірного висновку, що визначення податкового
зобов'язання з податку на прибуток та штрафних (фінансових) санкцій в цій
частині, а також податкового зобов'язання з податку на додану вартість та
штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 13510,50 грн. є необґрунтованим.

Пп.5.3.2 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»
передбачено, що не включаються до складу валових витрат витрати на придбання, будівництво, реконструкцію,
модернізацію, ремонт та інші поліпшення основних фондів та витрати, пов'язані з
видобутком корисних копалин, а також з придбанням нематеріальних активів, які
підлягають амортизації, згідно із статтями 8 і 9 та підпунктом 7.9.4 цього
Закону.

Як встановлено судами попередніх інстанцій між позивачем (замовник) та Самбірською НГРЕ «Західукргеологія»
(виконавець) укладено договір №16 від
22.03.2002 р. на проведення робіт по обробці привибійної зони свердловини
№1-Блажів соляною кислотою, відповідно до якого виконані роботи по
інтенсифікації припливів в свердловині №1-Блажів та передачі її у
дослідно-промислову експлуатацію, що підтверджується актами виконаних робіт.

Згідно пп.5.2.16 п.5.2 ст.5 цього Закону до складу валових витрат
включаються суми витрат, пов'язаних з розвідкою (дорозвідкою) та облаштуванням
нафтових та газових родовищ (за винятком витрат на спорудження будь-яких
свердловин, що використовуються для розробки нафтових та газових родовищ).

Враховуючи викладене, висновки судів про правомірне віднесення позивачем
вартості виконаних робіт за договором №16 від 22.03.2002 р. у сумі 25000 грн.
до складу валових витрат у 2-му кварталі 2002 р. є правильними.

Відповідно до пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією,
веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у
тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

Згідно пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 вказаного Закону не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких
передбачена правилами ведення податкового обліку.

14.12.2001 р. між позивачем та НАК «Надра України» укладено договір №20 про надання
консультаційних послуг з приводу інвестиційного проекту щодо геологічного вивчення та
дослідно-промислової експлуатації Блажівського нафтового родовища та
Північно-Блажівської площі (Монастирецька ліцензійна ділянка).

Виконання робіт передбачених договором
підтверджується актом виконаних робіт від 01.02.2002 р. на суму 20014,73 грн. у
т.ч. ПДВ 3335,79 грн., а також долученим до матеріалів справи проектом додаткової угоди до договору про спільну
інвестиційну та виробничу діяльність з геологічного вивчення, в тому числі
дослідно-промислової розробки на Блажівському нафтовому родовищі та на
Північно-Блажівській площі в Старосамбірському районі Львівської області
(Монастирецька ліцензійна ділянка), зазначеним в акті.

Суди попередніх інстанцій встановивши, що видом діяльності позивача, згідно
довідки ЄДРПОУ №5672, є нафтодобувна промисловість, видобування нафти, зробили
вірний висновок, що надані НАК «Надра України» консультаційні послуги за
договором №20 від 14.12.2001 р. пов'язані
з господарською діяльністю
позивача, а тому витрати на їх оплату в сумі 16679 грн. правомірно
віднесені до складу валових витрат у 2-му кварталі 2002 р. А також, що письмова
інформація (консультування) не містить
реквізитів, передбачених п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність», тому не є документом первинного бухгалтерського
обліку, а значить і документом, передбаченим пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку підприємств».

Щодо факту зберігання позивачем у
касі готівки понад встановлений ліміт, судова колегія погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій, що зазначене порушення не знайшло свого
підтвердження.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України регулюється
Положенням, затвердженим постановою Правління НБУ №72 від 19.02.2001 р.,
зареєстрованого Міністерством юстиції
України 15.03.2001 р. за №237/5428.

Згідно п.4.10 вказаного Положення готівка, яка зберігається в касі, але не
підтверджена прибутковими касовими ордерами, вважається надлишком готівки в
касі.

Відповідно до п. 4.2 вказаного Положення усі надходження і видача готівки
підприємства враховуються у касовій книзі (типова форма КО-4). Пунктом 4.6
передбачено, що касири в кінці робочого дня повинні скласти звіт в одержанні
авансу і готівки, прийнятих (виданих) за прибутковими (видатковими)
документами, і здати залишок готівки та касові документи за проведеними
операціями старшому касиру під підпис у книзі обліку прийнятих та виданих
касиром грошей. За наявності на підприємстві тільки одного касира облік
прийнятої та виданої готівки веде цей касир.

У справі встановлено, що згідно
видаткових касових ордерів №20 від 11.02.2003 р. та № 49 від 13.10.2003
р., платіжних відомостей, сторінок
касової книги за відповідні числа, авансового звіту від 13.10.2003 р., фактично
920,45 грн. є заробітною платою, що видаваласьОСОБА_1 а 30,20 грн. є авансовою
видачею витрат на відрядження ОСОБА_1

ОСОБА_1. є касиром позивача, що видає заробітну плату, нею підписані як
платіжна відомість №5, так і видатковий
касовий ордер №20 від 11.02.2003 р., дані про депонування цих сум відсутні.

Згідно п.3.4 вказаного Положення
видача готівки з каси, що не підтверджена підписом одержувача у
видатковому документі, для виведення залишку готівки в касі не приймається.

Таким чином, неврахування даних
платіжної відомості №5 та видаткового касового ордеру №20 від 11.02.2003 р. при
виведені залишку готівки в касі мали б призвести до недостачі, а не надлишку
грошових коштів.

Під час перевірки відповідачем не було встановлено залишку грошових коштів
у книзі обліку прийнятих та виданих касиром грошей. Також не була встановлена
фактична наявність грошових коштів у касі.

Погоджується судова колегія і з позицією судів про відсутність у
відповідача законних підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення
яким сума штрафної санкції за порушення Указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»
визначена як податкове зобов'язання.

Штрафна санкція за порушення норм з
регулювання обігу готівки не є податком в розумінні ст.14 Закону України «Про
систему оподаткування», а тому не може бути визнана податковим зобов'язанням та
стягуватись за процедурою встановленою
Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами», який є спеціальним законом з питань
оподаткування.

Доводи касаційної скарги не беруться до уваги, оскільки не спростовують
фактичних обставин справи, встановлених судом.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суди першої та апеляційної інстанції повно та всебічно
оцінивши обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального
права прийняли правильні рішення, і не вбачає підстав для їх скасування.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230
Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова відхилити.

Рішення Господарського суду Львівської області від 18.05.2005
р. та постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 27.07.2005 р. залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного
Суду України за винятковими обставинами протягом одного місяця з дня відкриття
таких обставин.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Г.К.Голубєва

Н.Г.Пилипчук

А.О.Рибченко О.А.Сергейчук