Справа № 3/439
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2008-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

вул. Десятинна, 4/6
№
адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Блажівської Н.Є. при
секретарі судового засідання Серпутько Т.С.
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
позовом ОСОБА_1
РУ ГУ МВС України в м. Києві,
Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація
Третя особа Прокуратура
Деснянського району м. Києва
визнання нечинними рішень та зобов'язання вчинити дії
У судовому
засіданні 02 жовтня 2008 року відповідно до пункту 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И
(надалі -Позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з
позовом до Заступника начальника відділу ГІРФО Деснянського РУ ГУ МВС України в
м. Києві О.М.Загородньої (надалі -Відповідач 1), Голови опікунської ради
Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації (надалі -Відповідач 2)
за участю Прокуратури Деснянського району м. Києва (надалі -Третя особа) з
вимогою визнати нечинним рішення відділу ГІРФО Деснянського РУ ГУ МВС України в
м. Києві про недійсність реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою
проспект АДРЕСА_1 ; визнати протиправним рішення Голови опікунської ради
Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації щодо скасування
реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою проспект АДРЕСА_1; визнати за
ОСОБА_1 право на реєстрацію місця проживання за адресою проживання її двох
підопічних недієздатних родичів, тобто за адресою проспект АДРЕСА_1.
судового розгляду справи Позивачем було уточнено позовні вимоги. Виходячи з
уточнених позовних вимог, Позивач просила визнати нечинним рішення відділу
ГІРФО Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві про недійсність реєстрації
місця проживання ОСОБА_1 за адресою проспект АДРЕСА_1 ; визнати протиправним
рішення Голови опікунської ради Деснянської районної у м. Києві державної
адміністрації щодо скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою
проспект АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 право на реєстрацію місця проживання за
місцем знаходження майна, над яким її призначено опікуном та яке знаходиться за
адресою проживання її двох підопічних недієздатних родичів, тобто за адресою
проспект АДРЕСА_1. В числі відповідачів Позивачем було зазначено Деснянське РУ
ГУ МВС України в м. Києві та Деснянську
районну у м. Києві державну адміністрацію.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що рішення заступника начальника відділу ГІРФО
Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві про скасування реєстрації Позивача за
місцем проживання та рішення Голови опікунської ради Деснянської районної у м.
Києві державної адміністрації щодо скасування реєстрації місця проживання
ОСОБА_1 за адресою проспект АДРЕСА_1 є протиправним та таким, що не
відповідають вимогам чинного законодавства про реєстрацію, оскільки реєстрація
місця проживання ОСОБА_1 була проведена у відповідності до вимог чинного
законодавства України.

Представник
Відповідача 1 в судовому засіданні в
питанні вирішення заявлених позовних вимог покладався на розсуд суду.

Представник
Відповідача 2 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, зазначивши,
що орган опіки і піклування діяв виключно в межах своїх повноважень щодо
захисту житлових прав недієздатних та контролю за діяльністю опікуна.

Третя особа
-Прокуратура Деснянського району м. Києва, - подала до суду заяву про розгляд
справи без участі її представника.

Розглянувши
подані документи і матеріали та заслухавши пояснення Позивача, її представника,
представників відповідачів, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини,
на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В

Рішенням
Деснянського районного суду міста Києва від 16 липня 2004 року № 2-6457/04 було
визнано недієздатними ОСОБА_2 та ОСОБА_3 які зареєстровані за адресою:
АДРЕСА_1та зобов'язано орган опіки і піклування Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації вирішити питання про встановлення над ОСОБА_2 і ОСОБА_3
опіки.

Розпорядженням
Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації від 21.12.2004 р. №
1373 ОСОБА_1 була призначена опікуном над ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та призначена
опікуном над майном недієздатних ОСОБА_2. та ОСОБА_3.

07 липня
2006 року ОСОБА_1 подала заяву про реєстрацію місця проживання за адресою
АДРЕСА_1до Деснянського РУ ГУ м. Києва.

20 липня
2007 року ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1(що підтверджується
штампом на сторінці 11 паспорта).

Згідно з
витягом з протоколу №5 засідання опікунської ради Деснянської районної у місті
Києві державної адміністрації від 06.03.2008 року «Гулак О.В. повідомила про
порушення житлових прав недієздатних ОСОБА_2, 1951 року народження, та ОСОБА_3
1979 року народження у зв'язку з тим, що їх опікун, ОСОБА_1 без згоди
опікунської ради зареєструвалась в квартирі АДРЕСА_1 на житловій площі
підопічних. Запропоновано ОСОБА_1 знятися з реєстрації за вищезазначеною
адресою за власним бажанням. У разі її незгоди, опікунській раді підготувати
листа до паспортного столу про зняття з реєстрації ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1
у м. Києві, яка була зареєстрована за цією адресою без законних підстав».

31.03.2008
р. Голова опікунської ради Органу опіки і піклування Деснянської районної у м.
Києві державної адміністрації направив лист № 03-572 від 31.03.2008 р. до
Начальника відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних
осіб Деснянського РУ ГУ МВС України в місті Києві, в якому просив терміново
поновити порушені житлові права недієздатних, зняти опікуна, ОСОБА_1 з
реєстраційного обліку по квартирі недієздатних АДРЕСА_111.06.2008 р. Голові
опікунської ради Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації
надійшов лист Заступника начальника відділу ГІРФО Деснянського РУ ГУ МВС
України в м. Києві від 11.06.2008р. № 46/858, в якому зазначено, що «зважаючи
на те, що під час проведення реєстрації ОСОБА_1 у підставах реєстрації відсутня
згода опікунської ради та були порушені вимоги Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»та Постанови Кабінету
Міністрів від 28.07.2004 р. № 985 та ст. 71 Цивільного Кодексу України, в зв'язку
з цим реєстрацію ОСОБА_1 вважати недійсною. 11.06.2008 року було скасовано
штамп реєстрації місця проживання громадянці ОСОБА_1».

Листом
Заступника начальника відділу ГІРФО Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві
від 11.06.08 р. № 46/859 ОСОБА_1 була повідомлена про недійсність її реєстрації
за адресою м. Київ, пр. Маяковського, 25, кв. 38.

Як випливає
з вищезазначених документів, підставою для скасування реєстрації ОСОБА_1 за
адресоюАДРЕСА_1є:

- відсутність згоди опікунської ради
Деснянської районної у місті Києві державної

адміністрації;
та

- порушення вимог Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір місця

проживання в
Україні», Постанови Кабінету Міністрів від 28.07.2004 р. № 985 та ст. 71
Цивільного Кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону
України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»
реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не
можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 6
Закону встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без
громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані
протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати
місце проживання. Для реєстрації особа подає: письмову заяву. Діти віком від 15
до 18 років подають заяву особисто. У разі якщо особа з поважної причини не
може самостійно звернутися до уповноваженого органу, реєстрація може бути
здійснена за зверненням іншої особи на підставі доручення, посвідченого в
установленому порядку; паспортний документ. Якщо дитина не досягла 16-річного
віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до
громадянства України. Іноземець та особа без громадянства додатково подають
посвідку на постійне або тимчасове проживання; квитанцію про сплату державного
мита або документ про звільнення від його сплати; два примірники талона зняття з
реєстрації. Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання
особою інших документів.

Відповідно
до вимог статті 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється
протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим
місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права
власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно з
частиною 1 статті 67 Цивільного Кодексу України опікун зобов'язаний дбати про
підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його
доглядом та лікуванням.

Відповідно
до частини 4 статті 67 ЦК України опікун зобов'язаний вживати заходів щодо
захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Згідно вимог
частини 1 статті 71 ЦК України опікун не має права без дозволу органу опіки та
піклування: 1) відмовитися від майнових прав підопічного; 2) видавати письмові
зобов'язання від імені підопічного; 3) укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори
щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; 4) укладати договори щодо
іншого цінного майна.

Згідно з
пунктом 1.7 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного
комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства охорони здоров'я
України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики
України від 26 травня 1999 р. N 34/166/131/88 Органи опіки та піклування
відповідно до покладених на них завдань та розподілу повноважень між
структурними підрозділами відповідних управлінь і відділів місцевої державної
адміністрації: вирішують питання про встановлення і припинення опіки та
піклування; ведуть облік щодо осіб, які потребують опіки (піклування);
здійснюють нагляд за діяльністю опікунів і піклувальників; забезпечують
тимчасове влаштування неповнолітніх та непрацездатних осіб, які потребують
опіки (піклування); розглядають звернення дітей щодо неналежного виконання
батьками (одним з них) обов'язків з виховання або щодо зловживання батьків
своїми правами; вирішують згідно з чинним законодавством питання щодо грошових
виплат дітям, які перебувають під опікою (піклуванням); розглядають спори,
пов'язані з вихованням неповнолітніх дітей; розглядають скарги на дії опікунів
(піклувальників); вирішують питання щодо забезпечення житлом дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського піклування, які закінчили навчально-виховні
заклади і не мають житла; вживають заходи щодо захисту особистих та майнових
прав неповнолітніх дітей і осіб, які перебувають під опікою (піклуванням);
беруть участь у розгляді судами спорів, пов'язаних із захистом прав
неповнолітніх дітей та осіб, які перебувають під опікою (піклуванням);
установлюють опіку над майном у передбачених законом випадках; оформлюють
належні документи щодо особи підопічного та щодо майна, над яким установлюється
опіка; охороняють та зберігають житло і майно підопічних і визнаних безвісно
відсутніми; провадять іншу діяльність щодо забезпечення прав та інтересів
неповнолітніх дітей та повнолітніх осіб, які потребують опіки і піклування.

Частиною 4
пункту 4.3 Правил встановлено, що як правило, опікун (піклувальник) повинен
проживати разом з підопічним і може бути прописаний на житловій площі
останнього на період виконання своїх обов'язків.

Відповідно
до пункту 4.5 Правил опікуни над
дієздатними особами надають цим особам допомогу при здійсненні ними своїх прав
та виконанні обов'язків, а також оберігають їх від зловживань з боку третіх
осіб.

Згідно з
пунктом 4.7 Правил опікун не має права без дозволу органів опіки та піклування
укладати угоди, а піклувальник -давати згоду на їх укладання, якщо вони
виходять за межі побутових. Такими угодами є договори, що вимагають
нотаріального засвідчення та спеціальної реєстрації, про відмову від майнових
прав, які належать підопічному, поділ майна, поділ, обмін та продаж житлової
площі, а також видача письмових зобов'язань тощо. Органи опіки та піклування
мають право, якщо це потрібно для захисту інтересів підопічних, обмежувати
право одного з батьків або опікуна (піклувальника) розпоряджатися вкладом,
внесеним будь-ким на ім'я підопічного.

Проаналізувавши
вимоги законодавства, яке регулює спірні правовідносини, Суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Як
підтверджується наявними в матеріалах справи документами, реєстрація ОСОБА_1
була проведена у відповідності з вимогами Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а також Постанови
Кабінету Міністрів України від 28 липня
2004 р. N 985 «Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації
місця проживання в Україні».

Суд вважає
необгрунтованими посилання представника відповідача на те, що в даному випадку
необхідною умовою є надання згоди на реєстрацію Органом опіки та піклування.

Так,
спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює відносини по встановленню
та здійсненню опіки та піклування є Правила опіки та піклування, затверджені
наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства
охорони здоров'я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та
соціальної політики України від 26 травня 1999 р. N 34/166/131/88.

Даним актом
передбачено повноваження Органів опіки та піклування. Суд звертає увагу, що в
переліку повноважень зазначеного органу відсутня вказівка на право Органу опіки
та піклування надавати згоду на реєстрацію опікуна за місцем проживання його
підопічного.

Пунктом 4.3
Правил передбачено, що, як правило, опікун (піклувальник) повинен проживати
разом з підопічним і може бути прописаний на житловій площі останнього на
період виконання своїх обов'язків.

Даний
нормативний припис не містить вимоги щодо необхідності отримання згоди
опікунської ради для проведення реєстрації місця проживання опікуна за місцем
проживання його підопічного.

Стосовно
посилання представника Відповідача 2 на статтю 71 ЦК України, а саме -на
нормативний припис про необхідність згоди органу опіки та піклування на
укладення правочинів, які виходять за межі дрібних побутових, Суд вважає за
необхідне зазначити, що реєстрація за місцем проживання не може розглядатися як
правочин в розумінні положень Цивільного Кодексу України. Тому безпідставними є
посилання Відповідача на припис даної статті як на підставу обов'язкового
надання згоди органом опіки і піклування на реєстрацію опікуна за місцем
реєстрації його підопічного.

Згідно
статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади
здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах та відповідно
до законів України.

Суд звертає
увагу на те, що усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають
підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно
до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: …(3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії). Цей критерій вимагає від суб'єкта владних
повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо
вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суд
вважає, що для цього Відповідач повинен ретельно зібрати і дослідити матеріали,
що мають доказове значення у справі.

Суд звертає
увагу сторін на те, що суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття
невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними
обставинами.

Частиною 1
статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і
вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з
меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній
заяві посилання Позивача є доведеними частково, а тому вони підлягають
частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 71, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

П О С Т А Н
О В И В

Адміністративний
позов задовольнити частково:

1. Визнати протиправним та скасувати
рішення відділу ГІРФО Деснянського РУ ГУ

МВС України
в м. Києві щодо скасування реєстрації опікуна -ОСОБА_1 за місцем проживання її
підопічних -проспект АДРЕСА_1-25.

2. Визнати протиправним п. 1.8.
Протоколу № 5 від 06.03.2008 р. рішення

опікунської
ради Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації від 06.03.2008
року.

3. В задоволенні решти позовних вимог
-відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 1,70 грн.
судових витрат з державного

бюджету
України.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо
таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у встановлений строк постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд
першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом
двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Н. Є. Блажівська