Справа № 2-а-110/07
Суддя: Янків Т.П.
Дата ухвалення: 2007-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Постанова

Ім'ям України

Справа № 2-а-110/2007

25
червня 2007 року Калинівський
районний суд Вінницької

області

в складі
головуючого: Янків Т.П.

при
секретарі: Барчишеній
А.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального захисту населення Калинівської районної
державної адміністрації про стягнення щорічної разової допомоги до Дня
Перемоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позовній заяві вказує, що
він має статус учасника війни. Згідно Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», щорічно до 5-го травня
учасникам війни повинна надаватись разова допомога в розмірі 3 мінімальних пенсій
за віком. Однак порушуючи закон, відповідач протягом 2004 - 2006 років
виплачував позивачці вказану допомогу в неповному обсязі.

Так, позивач вказує, що в 2004 році мінімальна пенсія за віком
складала 92, 45 грн., в 2005 році - 332
грн., в 2006 році - 359 грн. Тому, виходячи із вказаних сум, позивач мав отримати в 2004 році 277, 35 грн. (92,
45*3), в 2005 році - 996 грн.
(332*3), в 2006 році -1077 грн. (359*3), а фактично отримав по 50 грн. в 2005 та 2006
роках, в 2004 році такої допомоги
позивач взагалі не отримав.

За три роки
недоплата склала - 277, 35 + (996 - 50)
+ (1077 - 50) = 2250, 35 грн.

Позивач
в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить суд стягнути з
Управління праці та соціального захисту населення Калинівської районної
державної адміністрації на його користь недоплачену частину разової допомоги за
2004 - 2006 роки на суму 2250, 35 грн.

Представник
відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що позивач вказав неналежного
відповідача, так як Управління праці та
соціального захисту населення безпосередньо здійснює виплату допомоги, а не встановлює розміри і не виділяє цільові
кошти. Постановою KM України від 17.02.2004 року № 177 встановлено, що Міністерство фінансів через Державне
Казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству
праці та соціальної політики для виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», в розмірах, встановлених Законом України про Державний
бюджет на відповідний рік, для подальшого
перерахування їх місцевим органам праці та соціального захисту населення.
Враховуючи можливості, відповідними
законами про Державний бюджет на 2005,
2006 роки разова грошова допомога для учасників війни встановлювалась на
рівні 50 грн., в 2004 році розмір
виплати не визначався. Кошти на виплату допомоги в розмірі, передбаченому Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», відсутні.

Також
представник відповідача наголосив,
що ст. 99 КАС України встановлює строк позовної
давності в 1 рік з часу, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права, тому наполягала на застосуванні зазначеного
строку до даного позову, так як позивач
в частині стягнення коштів за 2004, 2005
роки пропустив строк позовної давності.

Вислухавши
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Так, позивач ОСОБА_1. є учасником війни,
що підтверджуєтеся посвідченням серії НОМЕР_1.

Згідно
Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
щорічно до 5-го травня учасникам війни повинна надаватись разова
допомога в розмірі З мінімальних пенсій за віком. Однак позивач отримав вказану допомогу в
неповному обсязі, в 2005 році - 50
грн., в 2006 році - 50 грн., на підставі відповідних законів «Про
Державний бюджет» за 2005, 2006 роки. В
2004 році допомога взагалі не виплачувалась.

Відповідно ст. 2
Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
права та пільги ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством
України, не можуть бути скасовані без
рівноцінної їх заміни, нормативні акти
органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права та пільги ветеранів
війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Згідно ст. 4
Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2004 від 01.12.2004 року в
справі за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.
ст. 44, 47,
78, 80 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2004 рік» та конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень
ч.ч. 2, 3, 4
ст. 78 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2004 рік» (справа про зупинення дії або обмеження
пільг, компенсацій і гарантій) визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), положення ст. 44
Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», якими встановлено щорічний розмір разової
допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в тому числі учасникам війни. Так як в
законах України Про Державний бюджет на 2005 та 2006 роки також встановлювалась
виплата разової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту»
в неповному розмірі, то такі положення
також не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Тому
вимоги позивача щодо стягнення недоплаченої йому разової грошової допомоги є
законними, так як положення закону, згідно якого проводилась йому виплата, визнано неконституційними.

Посилання
представника відповідача, що ст. 77
Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»призупинила дію ч. 5 ст. 14
Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» в частині визначення розміру виплат
щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни, не спростовують права вказаних осіб на
отримання компенсації в розмірах,
передбачених вказаним законом.
Так як згідно рішення Конституційного суду України від 20.03.2002 року №
1-15/2002, положення ч. 4 ст. 28
Закону України «Про бюджетну систему України» щодо заборони законом про
Державний бюджет вносити зміни до чинного законодавства означає і неможливість
зупинення дії чинних законів в частині встановлених ними пільг, компенсацій і гарантій, які фінансуються з бюджетів усіх рівнів. Це
положення підтверджується ч.3 ст. 27 Бюджетного Кодексу України, яка встановлює, що закони України, які впливають на формування доходної чи
видаткової частини бюджетів, повинні
бути офіційно оприлюднені до 15 серпня року,
що передує плановому. В іншому разі,
норми відповідних законів, що
впливають на формування доходної та/або видаткової частини бюджетів, застосовуються не раніше початку бюджетного
періоду, наступного за плановим.

Крім
того, компенсації, право на які передбачено законом, є додатком до основних джерел існування,
необхідною складовою конституційного права
на забезпечення

життєвого
рівня ( ст. 48 Конституції України),
звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів не допускається.

Згідно
ч. 1 ст.
17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічну виплату грошової допомоги до 5 травня
здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Посилання
представника відповідача на те, що він є
неналежним відповідачем, так як лише
здійснює виплату зазначеної допомоги, а
не встановлює її розміри, суд вважає
необгрунтованими.

Так як
представник відповідача наполягає на застосуванні строків позовної давності до
вказаної позовної заяви, вимоги позивача
про стягнення недоплачених сум разової допомоги за 2004, 2005 роки не підлягають задоволенню. Ч.
2 ст.
99 КАС України встановлює, що для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється
річний строк, який обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення свого права. Про порушення свого права на
отримання зазначеної допомоги в розмірі,
передбаченому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивач дізнавався до 5 травня відповідного
року під час отримання допомоги, тому
міг звернутися до суду за захистом порушеного права протягом відповідного року
- до 5 травня наступного року. На думку суду,
поважні причини пропущення строків звернення до суду відсутні.

Тому
позивач має право на одержання недоплаченої йому суми щорічної разової допомоги
до 5 травня в межах строку позовної давності.

Згідно ст. 65
Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005
року, мінімальний розмір пенсії за віком
на момент виплати вищезазначеної допомоги складав 359 грн.

Таким
чином в 2006 році ОСОБА_2
мав отримати допомогу до Дня Перемоги на суму 1077 грн. (359*3), а фактично отримав 50 грн.

Отже, з відповідача необхідно стягнути недоплачену
позивачу щорічну разову допомогу до Дня Перемоги на суму 1027 грн. = 1077 - 50.

Керуючись ст.
ст. 48 Конституції України, ст.
28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року (з наступними змінами і доповненнями), ст. 1
< Закону України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік» від
19.10.2004 року, ст. 65 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» від 20.12.2005 року,
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.
ст. 7-12, 94,
98, 99, 159-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити частково. Стягнути з Управління праці та соціального захисту
населення Калинівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1
недоплачену разову щорічну грошову допомогу до Дня Перемоги за 2006 рік на суму
1027 грн.

Відшкодування
судового збору віднести на рахунок держави.

Постанова
може бути оскаржена апеляційному порядку до Київського апеляційного
адміністративного суду через Калинівський районний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.