Справа № к-1016/07
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2008-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № к-1016/07
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

18 червня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного
суду України в складі:

Суддів
- Смоковича М.І.

Весельської Т.Ф.

Горбатюка С.А.

Чумаченко Т.А.

Мироненка О.В.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до УМВС України в Тернопільській області про
поновлення пенсійних прав при звільненні
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міського
суду від 10 жовтня 2002 року та ухвалу
Апеляційного суду Тернопільської області від 17 грудня 2002,-

В С Т А Н О В И ЛА :

У вересні 2002 року ОСОБА_1 звернувся в суд із
позовом до УМВС України в Тернопільській
області про поновлення пенсійних прав, посилаючись на те, що при звільненні на
пенсію з посади слідчого Теребовлянського РВ УМВС України в Тернопільській
області йому не було враховано надбавку за особливі умови служби, яку він
отримав за період перебування на посаді
сільського голови с. Ласківці.

Рішенням Тернопільського міського суду від 10 жовтня 2002 року в
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 17 грудня 2002
року апеляційну скаргу позивача
відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої та ухвалу
суду апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права.

Верховний Суд України ухвалою від 18 грудня 2006 року на підставі п.10
"Прикінцевих та перехідних положень" Кодексу адміністративного
судочинства України, направив справу для вирішення до Вищого адміністративного
суду України.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач наказом УМВС України в Тернопільській області
від 20 червня 1998 року був відряджений в розпорядження Ласківецької сільської
ради із залишенням особової справи в кадрах МВС України в Тернопільській
області та обраний на посаду сільського голови з 1998 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд вірно зазначив, що відповідно до ст.
18 Закону України «Про міліцію», працівник міліції, який є народним депутатом,
прикомандировується на час постійної роботи до Ради народних депутатів із
залишенням на службі в органах внутрішніх справ, а по закінченні постійної
роботи в Раді або раніше цього строку народний депутат за його бажанням
направляється в розпорядження МВС України з правом заняття попередньої посади
або за його згодою на іншу рівноцінну посаду.

Зі справи вбачається, що ОСОБА_1 було призначено на посаду слідчого
Теребовлянського РВ УМВС України в Тернопільській області, а наказом УМВС
України в Тернопільській області від 10 жовтня 2001 року №298 його було
звільнено зі служби за віком без процентних надбавок за особливі умови служби.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд дійшов
обгрунтованого висновку про те, що дії відповідача є законними і що вони не
порушують права позивача при виході на пенсію.

Розглядаючи справу суд в межах позовних вимог правильно застосував норми
процесуального закону, дав вірну правову оцінку обставинам та вирішив питання
про достовірність доказів у справі.

З огляду на викладене, постановлене по справі судове рішення відповідає
обставинам справи, наданим доказам та нормам матеріального і процесуального
закону, а доводи касаційної скарги його
не спростовують.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили порушень норм матеріального і процесуального
права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, то суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Тернопільського
міського суду від 10 жовтня 2002 року та ухвалу
Апеляційного суду Тернопільської області від 17 грудня 2002 року
залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст.237 КАС України.

Судді:

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УКРАЇНИ

справа № к-1016/07

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

18 червня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в складі:

Суддів
- Смоковича М.І.

Весельської Т.Ф.

Горбатюка С.А.

Чумаченко Т.А.

Мироненка О.В.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до УМВС України в Тернопільській області про
поновлення пенсійних прав при звільненні
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міського
суду від 10 жовтня 2002 року та ухвалу
Апеляційного суду Тернопільської області від 17 грудня 2002,-

В С Т А Н О В И ЛА :

У вересні 2002 року ОСОБА_1 звернувся в суд із
позовом до УМВС України в Тернопільській
області про поновлення пенсійних прав, посилаючись на те, що при звільненні на
пенсію з посади слідчого Теребовлянського РВ УМВС України в Тернопільській
області йому не було враховано надбавку за особливі умови служби, яку він
отримав за період перебування на посаді
сільського голови с. Ласківці.

Рішенням Тернопільського міського суду від 10 жовтня 2002 року в
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 17 грудня 2002
року апеляційну скаргу позивача
відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої та ухвалу
суду апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права.

Верховний Суд України ухвалою від 18 грудня 2006 року на підставі п.10
"Прикінцевих та перехідних положень" Кодексу адміністративного
судочинства України, направив справу для вирішення до Вищого адміністративного
суду України.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач наказом УМВС України в Тернопільській області
від 20 червня 1998 року був відряджений в розпорядження Ласківецької сільської
ради із залишенням особової справи в кадрах МВС України в Тернопільській
області та обраний на посаду сільського голови з 1998 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд вірно зазначив, що відповідно до ст.
18 Закону України «Про міліцію», працівник міліції, який є народним депутатом,
прикомандировується на час постійної роботи до Ради народних депутатів із
залишенням на службі в органах внутрішніх справ, а по закінченні постійної
роботи в Раді або раніше цього строку народний депутат за його бажанням
направляється в розпорядження МВС України з правом заняття попередньої посади
або за його згодою на іншу рівноцінну посаду.

Зі справи вбачається, що ОСОБА_1 було призначено на посаду слідчого
Теребовлянського РВ УМВС України в Тернопільській області, а наказом УМВС
України в Тернопільській області від 10 жовтня 2001 року №298 його було
звільнено зі служби за віком без процентних надбавок за особливі умови служби.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд дійшов
обгрунтованого висновку про те, що дії відповідача є законними і що вони не
порушують права позивача при виході на пенсію.

Розглядаючи справу суд в межах позовних вимог правильно застосував норми
процесуального закону, дав вірну правову оцінку обставинам та вирішив питання
про достовірність доказів у справі.

З огляду на викладене, постановлене по справі судове рішення відповідає
обставинам справи, наданим доказам та нормам матеріального і процесуального
закону, а доводи касаційної скарги його
не спростовують.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили порушень норм матеріального і процесуального
права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, то суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Тернопільського
міського суду від 10 жовтня 2002 року та ухвалу
Апеляційного суду Тернопільської області від 17 грудня 2002 року
залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст.237 КАС України.

Судді
підписи

Згідно з оригіналом

Відповідальний секретар Возна
І.П.