Справа № 2-а-847/2008
Суддя: Трещова О.Р.
Дата ухвалення: 2008-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

13.10.08

Справа №2-а-847/08

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі головуючого судді Трещової О.Р., при секретарі Єлжової Н.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до
Територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в АРК

про скасування постанови

Суть спору: до Окружного
адміністративного суду Автономної Республіки Крим звернувся ОСОБА_1 із позовом
до Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в АРК про скасування постанови про застосування фінансових санкцій
від 08.07.2008р., якою накладено фінансові санкції на позивача у розмірі
1700грн., зобов'язання Територіального управління Головної державної інспекції
на автомобільному транспорті в АРК провести роз'яснювальну роботу з цього
питання.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав та пояснив, що він є фізичною особою підприємцем який
здійснює пасажирські нерегулярні перевезення автомобільним транспортом. Для
цього у приватної власності має один мікроавтобус Мерседес-Спринтер, сам є
перевізником і водієм. Для здійснення даної діяльності оформив в установленому
порядку усі необхідні документи. Є платником єдиного податку. Підприємницькою
діяльністю займається з червня по серпень місяці здійснює перевезення
екскурсійних груп на протязі курортного сезону на південний берег Криму в інший
час використовує автомобіль для сімейних потреб.

Також пояснив, що 12 червня 2008
року здійснював перевезення по договору з ПП ОСОБА_2 за маршрутом Алушта -
Ливадійський палац - Алушта та на зупинці Ливадійський палац у м. Ялта у нього
представниками відповідача було здійснено перевірку документів на перевезення.
За результатами даної перевірки інспекторами було складено протокол, підставою
для складення якого послужило відсутність квитанції про оплату послуг
перевезення. Позивач з даним порушенням не погодився, пояснив інспекторам, що
сума оплати вказана в договорі на перевезення і складає 265 грн. яку він
отримає готівкою після надання послуги перевезення. Також прохав інспекторів
надати роз'яснення яким чином оформлювати квитанцію якщо розрахунок проводиться
після надання послуг. Однак інспекторами пояснення фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 враховано не було і роз'яснення не надані. Як наслідок на підставі
даного протоколу начальником Територіального управління Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті в АРК було винесено постанову від 08
липня 2008 року про застосування фінансових санкцій у розмірі 1700 грн.

З даною постановою позивач не
погодився, вважає що порушень він не скоював, усі документи в нього оформлені
належним чином. На його думку, факт відсутності квитанції про оплату послуг
перевізника не може бути підставою для застосування до нього штрафних санкцій,
так як він отримує оплату після надання послуг, що закріплено у договорі від
12.06.08 року з замовником.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 22.07.2008р. відкрито провадження в
адміністративній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 22.07.2008р. закінчено підготовче
провадження і справу призначено до судового розгляду.

Відповідач відзив на позов не надав,
явку свого представника в судові засідання також не забезпечив, про дату, час
та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином
рекомендованою кореспонденцією, клопотання про відкладення розгляду справи не
подано.

Враховуючи думку позивача про
можливість розгляду справи у відсутність представника відповідача, суд вважає
можливим розглянути справу за відсутності відповідача, який є суб'єктом владних
повноважень, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового
засідання.

Відповідно до ст. 128 КАС України справа
вирішується на підставі наявних в ній доказів.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.06.2008 співробітниками територіального управління Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті в АР Крим було проведено перевірку щодо
додержання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1законодавства про автомобільний
транспорт.

За результатами вказаної перевірки
складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів автомобільним
транспортом від 12.06.2008 № 080098.

На підставі вказаного акту перевірки
за наслідками розгляду справи про порушення позивачем законодавства про
автомобільний транспорт, відповідачем винесено постанову від 08.07.2008 №
047457 про застосування фінансових санкцій до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
в сумі 1700 грн. (а.с. 6).

При цьому в постанові зазначено, що
допущено порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність
за яке передбачена п. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний
транспорт", а саме надання послуг з нерегулярних перевезень пасажирів та
вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 та
статтею 48 цього Закону, а саме документа що засвідчує оплату транспортних послуг.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з частиною 1 статтю 2 КАС
України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2
КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України
встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті
17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних
чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС
України визначено поняття суб'єктів владних повноважень, до яких належать орган
державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова
особа, інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оцінюючи правомірність дій
відповідача, суд керувався критеріями, закріпленими у частині 3 статті 2 КАС
України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які
повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного
суб'єкта.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням
принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких
спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі
прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 19 Конституції України
зобов'язує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами України.

Отже «на підставі» означає, що
суб'єкт владних повноважень повинний бути утворений у порядку, визначеному
Конституцією та законами України та зобов'язаний діяти на виконання закону, за
умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що
суб'єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та
обов'язків, встановлених законами.

«У спосіб» означає, що суб'єкт
владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури
вчинення дії, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної
поведінки при реалізації своїх владних повноважень.

Суд з'ясовує, чи використане
повноваження, надане суб'єкту владних повноважень, з належною метою;
обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без
проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія;
добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки
зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням
принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації,
тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення
розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної
особи.

Оцінюючи правомірність оскаржуваної
постанови відповідача про застосування фінансових санкцій, суд прийшов до
висновку про задоволення позову в частині скасування постанови Територіального
управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в
Автономній Республіці Крим від 08 липня 2008 року №047457 про застосування до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій у розмірі 1700 грн.

При цьому позивач в позовній заяві
наполягає на скасуванні оскаржуваної постанови без визнання її протиправною, в
той час як п.1 ч. 2 ст. 162 КАС України встановлює необхідність визнання
протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і його скасування.

Враховуючи необхідність визнання
оскаржуваної постанови відповідача протиправною суд, керуючись положеннями
частини 2 ст.11 КАС України виходить за межі позовних вимог, оскільки це
необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист
яких він просить.

Оцінюючи законність оскаржуваної
постанови про накладення штрафних санкцій суд вважає необхідним перевірити
обсяг повноважень відповідача щодо виявлення порушень в сфері законодавства про
автомобільний транспорт, з'ясувати питання про відповідність дій службових осіб
відповідача встановленому законодавством порядку здійснення державного контролю
на автомобільному транспорті та правильність висновків службових осіб відповідача
про встановлення правопорушення з боку позивача.

Відповідно до ст. 6 Закону України
"Про автомобільний транспорт" державний контроль автомобільних
перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових
перевірок. Не частіше одного разу на квартал здійснюються рейдові перевірки
дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавчих і
нормативно-правових актів щодо забезпечення безпеки пасажирських перевезень та
безпеки дорожнього руху. При проведенні позапланових і рейдових перевірок
автомобільний перевізник, що буде перевірятися, стосовно терміну проведення
перевірки не інформується.

Постановою Кабінету Міністрів
України за № 1190 від 08 вересня 2004 року утворено Головну державну інспекцію
на автомобільному транспорті як урядовий орган державного управління у складі
Міністерства транспорту та зв'язку та затверджено положення про Головну державну інспекцію на автомобільному
транспорті.

Відповідно до п. 8 положення про
Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті,
головавтотрансінспекція для виконання
покладених на неї завдань може за погодженням з Міністром транспорту та зв'язку
утворювати територіальні органи.

Наказом Міністерства транспорту та
зв'язку за № 888 від 14 грудня 2005 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України за № 1573/11853 28 грудня 2005 року,
затверджено положення про територіальні органи Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті.

З Положення вбачається, що основними
завданнями територіальних управлінь у відповідному регіоні є: здійснення
відповідно до законодавства державного нагляду за дотриманням правил безпечного
функціонування автомобільного транспорту загального користування; здійснення
державного контролю за дотриманням суб'єктами господарювання усіх форм
власності нормативно-правових актів, стандартів і норм перевезення вантажів і
пасажирів автомобільним транспортом загального користування; забезпечення
дотримання вимог законодавства у сфері ліцензування в автомобільному транспорті
загального користування.

Відповідно до покладених на них
завдань у відповідному регіоні територіальні управління, крім іншого,
здійснюють державний контроль за виконанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у
сфері автомобільного транспорту загального користування, правил перевезень
пасажирів і вантажів; дотримання вимог
нормативно-правових актів, стандартів і норм, що регулюють перевезення
пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; здійснюють державний нагляд за
забезпеченням безпеки перевезень суб'єктами господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного транспорту загального користування.

Із аналізу положень Закону України
"Про автомобільний транспорт", положення про Головну державну
інспекцію на автомобільному транспорті, положення про територіальні органи
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, суд приходить до
висновку про наявність повноважень у начальника територіального управління
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в АР Крим щодо
застосування стягнень у виді штрафів до автомобільних перевізників за порушення
законодавства про автомобільний транспорт, які передбачені ст. 60 Закону
України "Про автомобільний
транспорт".

Згідно зі ст. 1 Закону України
"Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник, це фізична
або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власні кошти
перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 3 цього Закону встановлено,
що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками
транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх
відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької
діяльності автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до ст. 39 Закону України
"Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Зокрема, документами
для нерегулярних пасажирських перевезень є:

для автомобільного перевізника
- ліцензія, документ,
що засвідчує використання автобуса
на законних підставах,
інші документи, передбачені
законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення
водія відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, дорожній
лист, договір із
замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату
транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1є
фізичною особою-підприємцем, якій діє на підставі свідоцтва серії НОМЕР_1
(а.с.8).

Судом встановлено, що на момент
здійснення перевірки фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 в наявності були усі необхідні документи, крім квитанції про
оплату транспортних послуг, а саме: договір про організацію перевезення
автомобільним транспортом (а.с.7), ліцензія на внутрішні перевезення пасажирів
автобусами (а.с.8), ліцензійна картка на транспортний засіб (а.с.9), свідоцтво
про державну реєстрацію фізичної особи підприємця (а.с.10), свідоцтво платника єдиного
податку (а.с.11), повідомлення про взяття на облік УПФУ в м. Алушта АР Крим
(а.с.12), квитанція про сплату ПП ОСОБА_1 єдиного податку у сумі 200 грн.
(а.с.13), подорожний лист на липень місяць 2008 року з відмітками лікаря та
механіка (а.с. 14), договір з ДП "Таврида" від 08.02.08 року про
надання послуг з обслуговування транспортного засобу мерседес Веnz 311 д.н.
НОМЕР_2, а також медичного огляду стану водія, договір особистого страхування
водія від нещасних випадків на транспорті(а.с.20), поліс обов'язкового
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів(а.с.21), сертифікат відповідності на транспортний засіб з додатками
(а.с. 22-24), посвідчення водія(а.с.25), свідотцтво про реєстрацію
транспортного засобу (а.с.26), медична довідка ОСОБА_1 (а.с. 27).

З матеріалів справи судом
встановлено що, позивач 12.06.2008 здійснював перевозку пасажирів при наявності
договору із замовником транспортних послуг (а.с. 7) у пункті 4 якого
передбачено, що оплата за перевезення по встановленому маршруту складає 265
грн. та здійснюється готівковими коштами, після виконання послуг перевезення.
На думку суду інспектори відповідача
безпідставно не взяли до уваги твердження позивача про наявність вартості
послуг які вказані у договорі на момент перевірки, так як даний пункт договору
свідчить про вартість послуг перевезення та отримання позивачем цих коштів за
перевезення у розмірі 265,0 грн. після
здійснення перевезення. ( а.с. 7).

За таких обставин, суд вважає, що
умовою для застосування штрафу згідно ст. 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів
громадян за надання послуг з перевезень пасажирів у відсутність оформлених
документів, перелік яких передбачений цим Законом, але ж такої підстави як
неналежне оформлення одного з документів з переліку, встановленого ст. 39 цього
Закону, не передбачено.

Крім того, позивачем у судовому
засіданні додано до матеріалів справи оригінал товарного чеку на суму 265 грн.
який він отримав після надання транспортних послуг згідно до умов укладеного
ним з замовником договору від 12.06.08 року про організацію перевезення
автомобільним транспортом. Тому постанова від 08 липня 2008 року про
застосування фінансових санкцій до ОСОБА_1 є протиправною та підлягає
скасуванню.

Крім того позивач просив суд також
зобов'язати Територіальне управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в АРК провести роз'яснювальну роботу з питання
правильності оформлення документів (квитанції) при оплаті послуг перевезення
після їх надання. Суд визначає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають
задоволенню, оскільки вони не пов'язані з порушенням прав та інтересів
позивача.

Відповідно до частини 3 статті 94
КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються у відповідності з задоволеними вимогами.

Приймаючи до уваги, що суд
задовольняє позовні вимоги частково, суд вважає необхідним стягнути на користь
позивача з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1 гривні 70
копійок.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС
України в судовому засіданні 13.10.2008 проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на
20.10.2008, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної
частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС
України.

Керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Визнати протиправною та
скасувати постанову Територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в АРК про застосування фінансових санкцій від
08.07.2008р., якою накладено фінансові санкції на ОСОБА_1 у розмірі 1700грн. у
зв'язку із відсутністю складу порушення.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 1 грн. 70 коп. судового збору.

В решті позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили
через 10 днів з дня складення у повному обсязі у разі неподання заяви про
апеляційне оскарження (апеляційної скарги).

Якщо після подачі заяви про
апеляційне оскарження апеляційна скарга не подана, постанова набирає законної
сили через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Протягом 10 днів з дня складення
постанови у повному обсязі через Окружний адміністративний суд Автономної
Республіки Крим до Севастопольського апеляційного адміністративного суду може
бути подана заява про апеляційне оскарження, після подачі якої протягом 20 днів
може бути подана апеляційна скарга.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження (10 днів).

Суддя Окружного

адміністративного суду

Автономної Республіки Крим Трещова О.Р.