Справа № к-35525/06
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2008-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

Бутенка В.І., Панченка О.І., Лиски Т.О., Штульмана І.В.,
Мироненка О.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи
за касаційною скаргою ОСОБА_1на постанову Київського районного суду м.
Сімферополя від 06 червня 2006 року та постанову апеляційного суду АР Крим від
31 жовтня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1до Сімферопольського
прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної
прикордонної служби України про стягнення грошової компенсації, -

встановила:

В липні 2005 року ОСОБА_1звернувся
до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що проходив військову службу в
Сімферопольському прикордонному загоні за контрактом з 1 серпня 1998 року.

Наказом Голови Державної
прикордонної служби України №99-ос від 08.04.05 р. він був звільнений зі служби
з 02.04.2005 р. При цьому, позивач зазначав, що за весь період служби він не
одержував грошової компенсації за продовольчий пайок, як і сам пайок, оскільки
такі виплати у військовій частині не проводилися через відсутність грошових
коштів. При звільненні йому було відмовлено у виплаті такої компенсації у
зв'язку з чим він змушений звернутися до суду за примусовим стягненням з
власним розрахунком згідно якого сума заборгованості по даному виду
забезпечення за період з 01.08.2005 р. по 12.04.05 р. складає 4306,41 грн.

Постановою Київського районного
суду м. Сімферополя від 06 червня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково та стягнуто на його користь з Сімферопольського прикордонного загону
грошову компенсацію за продовольчий пайок в розмірі 854,59 грн. та 136,07 грн.
судових витрат. В решті позову відмовлено.

Постановою апеляційного суду АР
Крим від 31 жовтня 2006 року частково задоволено апеляційні скарги сторін та
скасовано постанову суду першої інстанції. Ухвалено нову постанову, якою
адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з Сімферопольського
прикордонного загону на користь позивача грошову компенсацію за продовольчий
пайок у розмірі 499,14 грн. та 86,08 грн. судових витрат. В решті позову
відмовлено.

В касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судами обох інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить постановлені по справі судові рішення скасувати
та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши доповідача,
проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та постановляючи нове - про часткове задоволення позову, колегія
суддів апеляційного суду дійшла обґрунтованого висновку на підставі таких
фактичних обставин справи.

Відповідно до довідки-розрахунку
від 08.08.2005 року ОСОБА_1знаходився на котловому забезпеченні з 01.08.1998 р.
по 10.03.1999 р.

За період з 11.03.1999 р. по
10.03.2000 р. він отримав заборгованість по продовольчому пайку на суму 854
грн.59 коп. продуктами харчування (а.с.45). Даний факт позивач заперечує, проте
нічим спростувати не може.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено право
військовослужбовців на отримання за рахунок держави грошового забезпечення, а
також речового майна і продовольчих пайків або за бажанням, військовослужбовця
грошової компенсації замість них.

Проте, частиною 2 статті 99 КАС
України встановлено річний строк для звернення з позовом до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та інтересів особи. А згідно частини 1 статті 100
КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою
для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому
наполягає одна із сторін.

Оскільки на застосуванні строку
позовної давності у судовому засіданні наполягав представник відповідача, то
виходячи з дати звернення до суду (04.07.2005 р.) суд апеляційної інстанції
вірно визначив період, за який необхідно провести нарахування позивачеві
грошової компенсації за неотриманий продовольчий пайок, а саме - з 04.07.2004
р. до 12.04.2005 р., в сумі за 282 дні - 499,14 грн., виходячи з розрахункової
величини вартості одноденного пайового забезпечення у 1,77 грн.

Вірними є висновки суду й щодо
обрахування розміру судових витрат згідно зі ст. 87 КАС України.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що з'ясувавши в достатньо повному обсязі обставини справи,
перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, суд апеляційної
інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими
доказами.

Приведені в касаційній скарзі
доводи зазначені висновки суду не спростовують та зводяться до незгоди з ними.

При вирішенні справи судом
правильно застосовані норми матеріального права, порушень норм процесуального
права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів
не встановлено.

У відповідності з положеннями ч.1
ст. 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що судом не допущено
порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень
чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 2201,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1- залишити без задоволення, а
постанову Київського районного суду м. Сімферополя від 06 червня 2006 року та
постанову апеляційного суду АР Крим від 31 жовтня 2006 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту підписання і може бути оскаржена за винятковими
обставинами лише у випадках, з підстав, у строки та в порядку, які визначені
статтями 235-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: