Справа № К-13755/06
Суддя: Сергейчук О.А.
Дата ухвалення: 2008-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
______________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

“25” червня 2008 р. №К-13755/06

Вищий адміністративний суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого Сергейчука
О.А.

Суддів Ланченко
Л.В.

Пилипчук Н.Г.

Костенка М.І.

Степашка О.І.

секретар судового засідання Меньшикова О.Я.

за участю представників:

позивача: не викликались;

відповідача: не викликались

розглянувши в порядку попереднього розгляду касаційну
скаргу Державної податкової інспекції у Волочиському районі Хмельницької
області

на рішення Господарського суду
Хмельницької області від 05.05.2005 р.

та ухвалу Житомирського апеляційного
господарського суду від 22.11.2005 р.

у справі №10/332-н

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Волочиському
районі Хмельницької області

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, СПД ОСОБА_1) звернувся до
Господарського суду Хмельницької області з позовом до Державної податкової
інспекції у Волочиському районі Хмельницької області (далі по тексту -
відповідач, ДПІ у Волочиському районі) про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень від 11.10.2004 р. №/3 та №/3/0.

Рішенням Господарського суду Хмельницької
області від 05.05.2005 р. у справі №10/332-н (суддя Виноградова В.В.), яке
залишено без змін ухвалою Житомирського апеляційного господарського суду від
22.11.2005 р. (головуючий суддя - Черпак Ю.К., судді Веденяпін О.А., Іоннікова
І.А.), позовні вимоги задоволено; визнано недійсними податкові
повідомлення-рішення від 11.10.2004 р. №/3 та №/3/0.

ДПІ у Волочиському районі, не погоджуючись з
рішенням Господарського суду Хмельницької області від 05.05.2005 р. та ухвалою
Житомирського апеляційного господарського суду від 22.11.2005 р. у справі
№10/332-н, звернулась з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, та
прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши
надані письмові докази в їх сукупності, Вищий адміністративний суд України
вважає, що касаційна скарга ДПІ у Волочиському районі не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що
11.10.2004 р. ДПІ у Волочиському районі прийняті податкові
повідомлення-рішення: 1)№/3, яким позивачу донараховано податок на
додану вартість у розмірі 3 297,00 грн., в т.ч. 2 198,00 грн. основного платежу
та 1 099,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій; 2)№/3/0, яким
позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на
13 410,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення
прийнято ДПІ у Волочиському районі на підставі акту “Про результати дотримання
вимог законодавства про оподаткування приватного підприємця ОСОБА_1 ідент.
номер НОМЕР_1” від 26.03.2006 р. №172 (далі по тексту - Акт перевірки).

Відповідно до висновків Акту перевірки
позивачем в порушення вимог п.п. 7.4.1 та п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону
України “Про податок на додану вартість” віднесено до
податкового кредиту суми податку на додану вартість у розмірі 15 608,00 грн.
вартості товарів (робіт, послуг), що не відносяться до складу валових витрат
виробництва та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають
амортизації, а саме: за період з 01.08.2003 р. по 31.12.2003 р. у розмірі
541,00 грн. сплачені у зв'язку з придбанням паливо-мастильних матеріалів за
відсутності у позивача транспортного засобу, договору оренди на транспорт,
шляхових листів та товарно-транспортних накладних; за період з 01.05.2003 р. по
31.12.2003 р. у розмірі 9 023,00 грн. сплачені у зв'язку з придбанням обладнання
(холодильні вітрини, торг вільні прилавки), яке безпосередньо не пов'язане з
одержанням доходів, не відноситься до складу валових витрат виробництва та не
підлягає амортизації; за період з 01.09.2003 р. по 31.12.2003 р. у розмірі 6
044,00 грн. сплачені у зв'язку з придбанням будівельних матеріалів для
поліпшення основних фондів (ремонт приміщення), які не були виявленні в процесі
інвентаризації та відсутні документи по їх подальшому використанню.

Згідно п.п. 7.4.1 та п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7
Закону України “Про податок на додану вартість” податковий кредит звітного
періоду складається з сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких
відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи
нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Пункт 5.1 ст. 5 Закону України “Про
оподаткування прибутку підприємств” визначає, що валові витрати виробництва та
обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх
подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України “Про оподаткування прибутку підприємств” визначено, що не належать до
складу валових витрат будь-які витрати не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Стосовно зазначеного у висновках Акту
перевірки порушення позивачем вимог п.п. 7.4.1 та п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7
Закону України “Про податок на додану вартість” щодо віднесення до податкового
кредиту суми податку на додану вартість в розмірі сплачені у зв'язку з
придбанням паливо-мастильних матеріалів Вищий адміністративний суд України
звертає увагу на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що
05.08.2003 р. позивачем укладено договір безоплатного користування транспортним
засобом, відповідно умов до якого позивач набув права безоплатного строкового
володіння та користування автомобілем марки MERCEDES-BENZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Крім
того, досліджено копії податкових накладних на суму 3 246,00 грн., в т.ч.
податок на додану вартість - 540,99 грн., виписаних ДП “Авіас-Хмельницький” на
закуплене СПД ОСОБА_1 дизельне паливо в кількості 1 997,94 л, факт придбання
якого підтверджено фіскальними чеками.

Підпунктом 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України
“Про податок на додану вартість” передбачено, що податкова накладна видається
платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та
є підставою для нарахування податкового кредиту.

Згідно п.п. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 Закону
України “Про податок на додану вартість” не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними.

Поряд з цим, судами попередніх інстанцій
встановлено, що наданий у користування позивачу вантажний автомобіль,
використовувався для перевезення придбаних товарів до місця їх реалізації,
підтверджено факти купівлі дизельного палива, наявність шляхових листів, які є
підставою для списання пального.

З огляду на викладене, судова колегія
погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність
віднесення суми податку на додану вартість у розмірі 540,99 грн. до сум
податкового кредиту.

Відносно зазначеного у висновках Акту
перевірки порушення позивачем вимог п.п. 7.4.1 та п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7
Закону України “Про податок на додану вартість” щодо віднесення до складу
податкового кредиту суми податку на додану вартість у розмірі 9 023,00 грн.
сплаченого у зв'язку з придбанням обладнання (холодильні вітрини, торгівельні
прилавки) Вищий адміністративний суд України звертає увагу на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено факт
віднесення позивачем до основних фондів придбаних для подальшого використання у
господарській діяльності матеріальних цінностей в асортименті на загальну суму
54 139,39 грн., в т.ч. податок на додану вартість - 9 023,25 грн., а також факт
нарахування на них амортизаційних витрат відповідно до відомостей по
нарахуванню амортизації. При придбанні зазначених матеріальних цінностей виписані
відповідні податкові накладні.

Крім того, судом апеляційної інстанції
враховано факт передачі позивачем в оренду частини належних йому на праві
власності приміщень та торгівельного обладнання для цільового використання на
невизначений термін відповідно до договору оренди від 01.08.2003 р. №21083.

Статтею 13 Декрету Кабінету Міністрів України
від 26.12.1992 р. №13-92 “Про прибутковий податок з громадян” до складу витрат,
безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які
включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають
амортизації згідно з Законом України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Відповідно до п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону
України “Про оподаткування прибутку підприємств” до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат, сплачених нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем
продукції.

Враховуючи положення п.п. 7.4.1 та п.п. 7.4.4
п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, Вищий
адміністративний суд України погоджується з думкою судів попередніх інстанцій
про безпідставність висновку відповідача щодо неправомірності віднесення
позивачем суми податку на додану вартість у розмірі 9 023,00 грн. до сум податкового
кредиту

На підтвердження правомірності віднесення
позивачем до податкового кредиту суми податку на додану вартість у зв'язку з
придбанням будівельних матеріалів для поліпшення основних фондів (ремонт
приміщення) на суму 36 267,27 грн., в т.ч. податок на додану вартість - 6
044,53 грн., судам попередніх інстанцій надано рішення Волочиської міської ради
“Про затвердження проектної документації на переобладнання приміщення колишньої
їдальні ПМК-32 в кафе-бар з магазином” від 23.01.2003 р. №46 та акти списання
товарно-матеріальних цінностей від 30.09.2003 р. та від 31.12.2003 р. на
виробничі потреби - ремонт приміщень, відповідно до яких списано
товарно-матеріальних цінностей на суму 30 551,59 грн.

Підпунктом 8.1.2 п. 8.1 ст. 8 Закону України
“Про оподаткування прибутку підприємств” передбачено, що амортизації підлягають
витрати на проведення всіх видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших
видів поліпшення основних фондів. У відповідності до п.п. 8.2.2 п. 8.2 цієї
статті будівлі, споруди, їх структурні компоненти віднесено до 1-ї категорії
основних фондів.

Відповідно до положень п.п. 8.7.1 п. 8.7 ст.
8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” платники податку
мають право протягом звітного періоду віднести до валових витрат будь-які
витрати, пов'язані з поліпшенням основних фондів, що підлягають амортизації, у
тому числі витрати на поліпшення орендованих основних фондів, у сумі, що не
перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів
станом на початок такого звітного періоду.

З урахуванням викладеного, судова колегія
погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність
віднесення позивачем до податкового кредиту суми податку на додану вартість у
розмірі 6 044,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати
докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені
в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином з'ясовано обставини справи та дано їм
належну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права,
які могли призвести до зміни чи скасування рішення Господарського суду
Хмельницької області від 05.05.2005 р. та ухвали Житомирського апеляційного
господарського суду від 22.11.2005 р. у справі №10/332-н не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210
- 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Волочиському районі Хмельницької області на рішення Господарського
суду Хмельницької області від 05.05.2005 р. та ухвалу Житомирського
апеляційного господарського суду від 22.11.2005 р. у справі №10/332-н залишити
без задоволення.

Рішення Господарського суду Хмельницької
області від 05.05.2005 р. та ухвалу Житомирського апеляційного господарського
суду від 22.11.2005 р. у справі №10/332-н залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

О.А. Сергейчук

Судді

(підпис)

Л.В. Ланченко

(підпис)

Н.Г. Пилипчук

(підпис)

М.І. Костенко

(підпис)

О.І. Степашко

З оригіналом згідно
Відповідальний секретар Меньшикова
О.Я.