Справа № 22-а-761/2008
Суддя: Ілюхіна Г.П.
Дата ухвалення: 2008-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

29.10.2008

Справа № 22-а-761/08 Попередня справа №
2-а-622/08

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ілюхіної Г.П.,

суддів Санакоєвої М.А. ,

Щепанської О.А.

секретар судового засідання Шелемет'єва О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, паспорт
НОМЕР_1,

від відповідача: не з'явився ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1на ухвалу Ялтинського міського
суду Автономної Республіки Крим
(суддя Земляна Г.В.) від 10.07.08 по
справі № 2-а-622/08

за позовом ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

до Судді Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим Шумова Володимира Васильовича (вул. Дмитрієва, 4, м.Ялта,
Автономна Республіка Крим, 98600)

про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 10.07.2008 відмовлено у відкритті провадження в
порядку пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного
судочинства України, оскільки позов не підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Ухвала суду першої інстанції
мотивована тим, що зазначений спір виник не з публічно-правових відносин, а
пов'язаний зі здійсненням правосуддя при розгляді цивільної справи № 2-2590/08;
дії судді, які оскаржує позивач, стосуються правосуддя і можуть бути оскаржені
лише в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Суд першої інстанції зазначив, що
процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань належних до
сфери правосуддя, можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до
процесуального законодавства України до суду вищої інстанцїі, а не шляхом
зобов'язання суддів вчинити певні дії, що одночасно порушило б принцип
незалежності суддів.

Докази отримання оскаржуваної ухвали в матеріалах справи відсутні, а згідно
відомостей позивача, він отримав
копію ухвали 19.07.2008 (арк.с.12).

Не погодившись з ухвалою суду,
позивач - ОСОБА_1, 23.07.2008 звернувся з заявою про апеляційне оскарження
ухвали, апеляційна скарга на ухвалу надійшла 04.08.2008, позивач просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти нову ухвалу з направленням
справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на те, що в позові мова йде про невиконання відповідачем частини
другої статті 2 Закону України «Про Службу безпеки України»в частині не
направлення заяви позивача про порушення кримінальної справи щодо судді
Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим Шумова Володимира
Васильовича начальнику Служби безпеки України.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду від
22.09.2008 відкрито апеляційне провадження по апеляційній скарзі ОСОБА_1.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду від 29.09.2008 закінчено підготовку справи
до апеляційного розгляду та призначено справу до розгляду на 29.10.2008.

В судовому засіданні позивач
підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити по мотивам, викладеним в
ній.

Відповідач явку уповноважених представників в судове
засідання, призначене на 29.10.2008, не забезпечив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно (арк.с.27), про причини
неявки не повідомив.

Згідно з частиною четвертою статті
196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове
засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Чинне законодавство не обмежує коло
представників осіб, які беруть участь у справі, при апеляційному розгляді
адміністративної справи.

При викладених обставинах,
враховуючи те, що відповідач викликався в судове засідання, але в суд не
з'явився, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представників
відповідача.

Розглянувши справу в порядку статей
195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,
обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правову оцінку обставин у
справі та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.07.2008
позивач звернувся до Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим з
адміністративним позовом до судді Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим Шумова Володимира Васильовича, в якому вимагає визнати дії
відповідача в частині умисного невиконання частини другої статті 2 Закону
України «Про Службу безпеки України»неправомірними (арк.с.2-4).

В матеріалах справи міститься заява
позивача про порушення кримінальної справи щодо судді Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим Шумова Володимира Васильовича, який допустив злочини
в судах 22.04.2008, 06.05.008, 19.05.2008, 20.05.2008, 09.06.2008, 17.06.2008
(справа № 2-2590/08), в якій позивач вимагає злочинні дії припинити, направити
заяву за належністю до Голови Служби безпеки України В.Наливайченка, порушити
кримінальну справу щодо судді Ялтинського міського суду Автономної Республіки
Крим Шумова Володимира Васильовича, який допустив злочини в судах 22.04.2008,
06.05.008, 19.05.2008, 20.05.2008, 09.06.2008, 17.06.2008 (арк.с.5).

09.07.2008 відповідачем зазначена
вище Заява про порушення кримінальної справи направлена Прокурору м.Ялта в
порядку статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України (арк.с.11-зворотній бік).

Статтею 107 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви
з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Як зазначено в Постанові
Пленуму Верховного Суду України № 8 від
13.06.2007 «Про незалежність судової влади», незалежність суддів при розгляді
конкретних судових справ має забезпечуватись і в самому суді, у зв'язку з цим
прийняття суддею від будь-яких осіб та розгляд ним заяв, скарг, інших
документів поза встановленим законом процесуальним порядком є неприпустимим.

Законність процесуальних актів і
дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може
перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання
зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи
судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посягання на
процесуальну незалежність суду.

Положення частини другої статті 126
Конституції України про те, що вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється,
означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з
боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і
службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об'єднань, юридичних осіб
з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов'язків чи схилити їх до
винесення неправосудного рішення.

Суддя не зобов'язаний давати
будь-які пояснення щодо розглянутих справ або справ, які знаходяться в його
провадженні, а також надавати їх будь-кому для ознайомлення, крім випадків і
порядку, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті
124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі.

Суди повинні дотримуватися
встановлених процесуальними законами правил підсудності та підвідомчості
спорів, враховувати, що тільки права, свободи та законні інтереси учасників
правовідносин, які виникають із визначених законом підстав та інших юридичних
фактів, підлягають судовому захисту в передбачений законом та/або договором
спосіб.

Звернення до суду здійснюється у
формі, порядку, випадках та особами, передбаченими процесуальним законом.

Звернення у справах інших осіб у
всіх випадках, а учасників процесу - поза випадками, передбаченими
процесуальним законом, розгляду судами не підлягають.

Відповідно до частини п'ятої статті
124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій
території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в
апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в
іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи,
в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності
та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів
і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним
законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у
прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Прийняття до розгляду будь-якими
особами чи органами, крім відповідного апеляційного або касаційного суду, заяв,
у яких оскаржуються судові рішення, їх розгляд, витребування від судів
інформації про судові справи у зв'язку з такими заявами, направлення заяв
судам, вимоги до суддів про встановлення контролю за розглядом справи судом чи
суддею є порушенням незалежності та самостійності суду.

Стаття 2 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає, що завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 3
Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справа
адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому
хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних
повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Для визначення спору як такого, що
підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, має бути
законодавче уповноваження хоча б одного суб`єкта владно керувати поведінкою
іншого (інших) суб`єктів, а ці суб`єкти відповідно зобов`язані виконувати
вимоги та приписи такого владного суб`єкта.

Тому слід вважати, що до юрисдикції
адміністративних судів віднесені тільки ті публічно-правові спори, які
виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктами владних повноважень віднесених до
їх компетенції владних управлінських функцій, а не взагалі всіх функцій, які
виконують суб'єкти владних повноважень.

Стаття 17 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлює категорії спорів, на які поширюється компетенція
адміністративних судів, щодо вирішення адміністративних справ, це, зокрема:
спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

- Головою Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим, не зважаючи на те, що відповідач 20.04.2004
постановив завідомо неправосудне рішення по справі 2-1022/04, захистив злочинні
дії посадовців Ялтинського міськвиконкому, відповідачу передана у провадження
справа за позовом ОСОБА_1до Ялтинської міської Ради та Малого приватного
підприємства «Зодіак»;

- 22.04.2008 ухвалою судді Ялтинського
міського суду Автономної Республіки Крим Шумова Володимира Васильовича відкрито
провадження по справі № 2-888/05, в якій відповідач умисно здійснив описку в
частині зазначення відповідача «Зодіак-Адьфа»замість «Зодіак»з метою наступної
заміни відповідача та постановлення неправосудного рішення; в ухвалі від
22.04.2008 відповідач умисно зазначив, що вона не підлягає оскарженню, з метою
перешкодити її апеляційному оскарженню, з посиланням на статтю 129 Конституції
України, статтю 293 Цивільного процесуального кодексу України;

- 06.05.2008 при проведенні
попереднього судового засідання відповідачем порушені вимоги статті 129
Конституції України, статей 27, 31, 197 Цивільного процесуального кодексу
України, що виразилось в тому, що було відмовлено в задоволенні клопотання позивача щодо технічної фіксації,
не були роз'яснені позивачу його права, не була надана можливість заявити
відвід, справу було відкладено на 19.05.2008;

- 19.05.2008 відповідач провів
попереднє судове засідання без повного фіксування технічними засобами, у
відсутність відповідача «Зодіак»;

- після проведення 19.05.2008
попереднього судового засідання
призначив справу на наступний день, чим порушив права та інтереси
позивача;

- 20.05.2008 суддя Ялтинського міського
суду Автономної Республіки Крим Шумов Володимир Васильович постановив надуману,
явно злочинну ухвалу, що суперечить закону, Конституції України, про заміну відповідача:
МП «Зодіак»на ТОВ «Зодіак-Альфа»без згоди позивача, замість залучення його як
співвідповідача; заява про виправлення описки в ухвалі від 22.04.2008
проігнорована відповідачем; заявлені відводи не розглядались відповідачем;

- 26.06.2008 позивачем подана Заява про
порушення кримінальної справи щодо судді Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим Шумова Володимира Васильовича, який допустив злочини в судових
засіданнях 22.04.2008, 06.05.008, 19.05.2008, 20.05.2008, 09.06.2008, 17.06.2008
(справа № 2-2590/08), відповідач умисно не виконав вимоги частини другої статті
2 Закону України «Про Службу безпеки України».

Оскарженні позивачем дії судді є не
управлінськими, а процесуальними, вчиненими при виконанні ним своїх обов'язків
по здійсненню правосуддя, і тому їх законність може перевірятись лише судом
вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного Суду України від
15.04.2008 № 08/12.

В даних правовідносинах суддя Ялтинського
міського суду Автономної Республіки Крим Шумов Володимир Васильович не
перебуває при здійсненні управлінських функцій і не має встановлених нормами
Кодексу адміністративного судочинства України ознак суб`єкта владних
повноважень, що виключає можливість розгляду даного спору в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини
першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє
у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції правильно застосував положення пункту 1
частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України та
відмовив у відкритті провадження по адміністративній справі.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим й не може бути скасовано чи змінено з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Таким чином, судова колегія дійшла
висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 2, 3, 17,
частиною третьою статті 24, пунктом 1 частини першої статті 109, статтями 160,
167, частиною першою статті 195, частиною четвертою статті 196, пунктом 1
частини першої статті 199, статтею 200, пунктом 1 частини першої статті 205,
статтями 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1на
ухвалу Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Земляна Г.В.) від 10.07.08 по справі № 2-а-622/08 залишити без
задоволення.

2. Ухвалу Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим (суддя Земляна Г.В.) від 10.07.08 по справі №
2-а-622/08 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення згідно з частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в
порядку статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної
сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених
цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до
статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
Г.П.Ілюхіна

Судді
М.А.Санакоєва

О.А.Щепанська