Справа № К-31802/06
Суддя: Фадєєва Н.М.
Дата ухвалення: 2008-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2008
року
м. Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді Фадєєвої Н.М.,

суддів: Гордійчук М.П., Костенка М.І., Леонтович К.Г.,
Чалого С.Я.

при секретарі - Капустинському М.В.

за участю: ОСОБА_1,
Пенсійного фонду України - Гаврильченко О.П., управління Пенсійного фонду
України у Дніпровському районі м. Києва - Комарницької О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Печерського районного
суду м.Києва від 8 лютого 2006 року та ухвалу апеляційного суду м.Києва від 25
вересня 2006 року у справі №2-а-118/06 за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду
України та управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва
про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Пенсійного фонду України в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог,
просив: визнати незаконними відмови керівництва Пенсійного фонду України
щодо зменшення згідно з абзацом 3
частини 1 статті 40 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” періоду, за який враховується заробітна плата для обчислення його
пенсії; зобов'язати Пенсійний фонд України перерахувати його пенсію відповідно
до його заяви від 21.02.2005р. про зменшення періоду, за який враховується
заробітна плата наукового працівника для обчислення пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі в
порушення вимог Закону України “Про наукову і науково-технічну діяльність” та
ст. 40 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” відмовляють
йому в перерахунку пенсії про виключення із стажу, з якого нарахована пенсія
певного періоду, чим порушують його право на перерахунок пенсії відповідно до
вимог чинного законодавства.

__________________________________________________________________

Справа № К-31802/06
Доповідач: Леонтович К.Г.

В
процесі розгляду справи до участі в якості відповідача було залучено управління
Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м.Києва.

Постановою
Печерського районного суду м.Києва від 8 лютого 2006 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду м.Києва від 25 вересня 2006 року, в задоволенні
позову відмовлено.

Не
погоджуючись з постановленими по справі рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати
рішення судів першої і апеляційної інстанцій та постановити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на порушення судами матеріального та
процесуального права.

Перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши
правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як
встановлено судами попередніх інстанцій, в 2005 році позивач звертався до
відповідачів з заявами про зменшення періоду, за який враховується заробітна
плата наукового працівника для обчислення пенсії.

Відмовляючи
в задоволенні позову суди попередніх інстанцій підтримують позицію
відповідачів, які надаючи відповіді на вказані звернення відмовляли в зменшенні
періоду, за який враховується заробітна плата наукового працівника для
обчислення пенсії з тих підстав, що при розрахунку пенсії позивача відповідно
до Закону України “Про наукову і науково-технічну діяльність” до уваги беруться
лише періоди наукової діяльності, оскільки поняття стажу наукової пенсії та страхового стажу, передбаченого
ст.40 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” є
різними за своїм змістом, то п.3 ст.40 вищевказаного Закону не можливо застосувати при перерахунку пенсій
наукових працівників.

З вказаною
позицією судів першої і апеляційної інстанції колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не погоджується виходячи з наступного.

Згідно
вимог статті 40 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” обчислення пенсії відбувається з врахуванням доходу за визначений
період страхового стажу і за вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, з якого враховується заробітна
плата для обчислення пенсії,
виключається період до 60 календарних
місяців підряд за умови, що
зазначений період становить не більше 10% тривалості страхового стажу.

Відповідно
до частини третьої статті 24 Закону України “Про наукову і науково-технічну
діяльність” (зі змінами і доповненнями) пенсії науковим (науково-педагогічним)
працівникам призначаються у розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати
наукового (науково-педагогічного) працівника, яка визначається відповідно до
частини другої статті 23 цього Закону та статті 40 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” та на яку відповідно до
законодавства нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування
(внески). Положення цієї статті, як зазначено у частині 15, поширюється також
на пенсіонерів із числа наукових працівників, яким пенсія призначена до
набрання чинності Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про
наукову і науково-технічну діяльність” від 20.11.2003р.

Таким
чином, науковий стаж є складовою страхового стажу. Розрахунок пенсій науковим
(науково-педагогічним) працівникам здійснюється з урахуванням саме страхового
стажу на підставі ст.ст. 23,24 Закону України “Про наукову і науково-технічну
діяльність” та статті 40 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування”, згідно яких ці працівники мають право на виключення при
розрахунку пенсій до 10% періоду страхового стажу за їх вибором.

Судами першої та
апеляційної інстанції не
встановлені обставини вимог позивача
щодо перерахування пенсії, в чому вони полягають та за який період ставилося
питання щодо виключення з пенсійного
стажу місяців, їх кількість та в якому процентному відношенні вони становлять
відносно загального стажу, з якого розраховувалася пенсія.

Судами
першої та апеляційної інстанції при розгляді позовних вимог не з'ясовані обставини справи, що мають
значення для правильного вирішення справи та не дають можливості суду
касаційної інстанції визначитися в правильності правової оцінки обставин у справі, що являється грубим
порушенням ст.ст.159, 195 КАС України.

При
встановленні наведених фактів судами
першої та апеляційної інстанції
порушені норми матеріального та процесуального
права, які призвели до необґрунтованого прийняття судових рішень і не
можуть бути перевірені та усунуті судом
касаційної інстанції.

Відповідно
до ст. 227 КАС України підставами для скасування судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій з направленням
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

За
таких обставин доводи касаційної скарги спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанції, а касаційна
скарга підлягає задоволенню із скасуванням рішень судів першої і апеляційної
інстанції з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись
ст.ст.220,221,223,227,230,231 Кодексу адміністративного судочинства України
колегія суддів Вищого адміністративного суду України,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Печерського районного суду м.Києва від 8 лютого
2006 року та ухвалу апеляційного суду м.Києва від 25 вересня 2006 року
скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та
оскарженню не підлягає.

Судді: