Справа № к-38997/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2008-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака В.І.,

суддів Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

Загороднього А.Ф.,

Заїки М.М.,

при секретарі Міненку
І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу управління
Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області на рішення
Ужгородського міського суду від 14.07.2003р. та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 19.11.2003р. по справі за скаргою ОСОБА_1 до
управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про
визнання неправомірними дій щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років, -

встановила:

У березні 2003 року ОСОБА_1. звернувся до
суду зі скаргою до управління Міністерства внутрішніх справ України в
Закарпатській області про визнання неправомірними дій щодо відмови в
призначенні пенсії за вислугу років.

Рішенням
Ужгородського міського суду Закарпатської області від 14.07.2003р. скаргу
ОСОБА_1 було задоволено. Зобов'язано управління Міністерства внутрішніх справ
України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1. пенсію за вислугу
років.

Ухвалою
апеляційного суду Закарпатської області від 19.11.2003р. апеляційну скаргу
управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області було
відхилено, а рішення Ужгородського міського суду Закарпатської області від
14.07.2003р. залишено без змін.

Управління Міністерства внутрішніх справ
України в Закарпатській області подало
касаційну скаргу в якій просить рішення Ужгородського міського суду від
14.07.2003р. та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 19.11.2003р.
скасувати, та прийняти нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області задоволенню не підлягає, оскільки судові рішення судів
першої та апеляційної інстанції постановлені з додержанням норм матеріального
та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав, які передбачені
статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи
скасування судового рішення.

Відповідно до пункту «б» статті 12
Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»
право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани,
військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом,
особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно
від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб,
позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у
зв'язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого
посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є
інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25
календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців
становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ або служба в
державній пожежній охороні.

Оскільки на момент звернення за
призначенням пенсії за вислугу років позивачу виповнилося 45 років, його
загальний трудовий стаж становив більше ніж 27 років, а спеціальний стаж
(служба в органах внутрішніх справ) 14 років 14 днів, то суди першої та
апеляційної інстанції дійшли вірного висновку щодо неправомірності відмови
управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області у
призначенні ОСОБА_1. пенсії за вислугу років.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що
не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220,
2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області залишити без задоволення, а
рішення Ужгородського міського суду від 14.07.2003р. та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 19.11.2003р. по справі за скаргою ОСОБА_1 до
управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про
визнання неправомірними дій щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років - без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий В.І.
Співак

Судді
С.В. Білуга

О.І.
Гаманко

А.Ф. Загородній

М.М. Заїка