Справа № 2-а-17/2007
Суддя: Гибало О.І.
Дата ухвалення: 2007-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№2-a-17/07p.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2007 року Смілянський
міськрайонний суд Черкаської області в

складі: головуючого - судці Гибало
О.І.

при
секретарях Гончаренко Г.Т. та
Безверхій Л.В.

з участю
адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла
адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до виконкому Смілянської міської
ради, ВАТ «Смілянський цукровий комбінат» та Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Черкаській області про визнання бездіяльності
неправомірною, визначення статусу будинку та проведення його капітального
ремонту, -

встановив:

ОСОБА_2. є
наймачем квартири АДРЕСА_1з 1954 року. Зазначений будинок знаходиться на
балансі ВАТ «Смілянський цукровий комбінат», а належить Регіональному
відділенню Фонду державного майна України по Черкаській області.

Посилаючись на те, що будинок дуже старий і не ремонтувався тривалий час, а
тому прийшов в непридатний для проживання стан, але Смілянський міськвиконком
зволікає з прийняттям рішення про визначення статусу цього будинку як
непридатного для проживання, а ВАТ «Смілянський цукрокомбінат» не вживає мір по
проведенняю капітального ремонту цього будинку позивачка звернулась до суду з
позовом до відповідачів в якому просить визнати їх бездіяльність неправомірною
та зобов'язати міськвиконком визначити статус будинку, а ВАТ «Смілянський
цукровий комбінат» провести його капітальний ремонт.

В ході розгляду справи судом в якості співвідповідача було залучено
Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області.

В додатковій позовній заяві позивачка просить стягнути з відповідачів в
солідарному порядку 5000 грн. на відшкодування заподіяної їй моральної шкоди.

В ході розгляду справи Смілянським міськвиконкомом 24 травня 2007 року спірному
будинку було надано нову адресу:АДРЕСА_1.

Представник Смілянського міськвиконкому проти позову заперечує посилаючись
на те, що будинок не є об'єктом комунальної власності м. Сміла, а, відтак,
питання підняті позивачкою має вирішувати його власник.

Представник ВАТ «Смілянський цукровий комбінат» проти позову також
заперечує посилаючись на те, що вони не є власниками спірного будинку, а лише
балансоутримувачами. До того ж підприємство не має документів на підтвердження
того, що ОСОБА_2. проживає в даному будинку правомірно.

Представник Фонду державного майна України по Черкаській
області позов також не визнав вважаючи, що спірний будинок має знаходитись в
комунальній власності м. Сміла і відповідати за нього має Смілянська міська
рада.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає
до часткового задоволення зі слідуючих підстав.

Як вбачається з акту обстеження житлового будинку
АДРЕСА_1складеного представниками Смілянського міськвиконкому 19 липня 2005
року даний будинок побудовано понад 100 років тому. Несучі конструкції -
дерев'яні.

За
тривалий час вони втратили свої фізичні властивості. Відсутність мощення
навкруги будинку та незадовільний стан покрівлі призвели до деформаційних
процесів стін та стелі. Підтвердженням цього є наявність значних тріщин на
стінах та стелі, підвищена вологість в житлових кімнатах.Дощата підлога та
нижня частина віконних та дверних блоків вражена гниллю та домовим грибком.
Технічний стан будинку вважається аварійним та непридатним для житла (а.с. ).

Відповідно ж до
ст. 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських рад у межах і в порядку,
встановленому законодавством н~ території району, міста, району в місті
здійснюють контроль за станом та експлуатацією відомчого житлового фонду.
Детально їх права та обов'язки при вирішенні цих питань регламентовані
«Положенням про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх
відповідності санітарним і технічним вимогам та визначення жилих будинків і
жилих приміщень непридатними для проживання», затвердженого постановою РМ
Української РСР № 189 від 26 квітня 1984 року.

Згідно п. 5 зазначеного положення якщо під час обстеження стану жилих
будинків буде виявлено невідповідність санітарним і технічним вимогам цих
будинків (жилих приміщень), яку можливо і доцільно усунути шляхом проведення
капітального ремонту, житлово-експлуатаційна організація вирішує в
установленому порядку питання про проведення такого ремонту.

В разі ж неможливості або недоцільності проведення капітального ремонту
житлово-експлуатаційна організація вносить до виконкому районної, міської,
районної у місті Ради народних депутатів пропозицію про визнання жилого будинку
(житлового приміщення) таким, що не відповідає вказаним вимогам і є непридатним
для проживання.

Пунктами 6 та 7 зазначеного положення передбачено створення виконкомом
місцевої ради спеціальної комісії яка повинна проводити обстеження стану таких
жилих будинків та складати акти за формою, що встановлюється Міністерством
житлово-комунального господарства.

Положенням також передбачено, що виконавчий комітет
відповідної місцевої ради розглядає подані комісією матеріали і приймає рішення
щодо придатності жилого будинку (житлового приміщення) для проживання.

У випадках, коли виконавчий комітет місцевої ради дійде
висновку про можливість і доцільність усунення негативних факторів шляхом
проведення капітального ремонту жилого будинку (жилого приміщення), він приймає
рішення про проведення такого ремонту. В разі ж визнання такого будинку
(приміщення) невідповідним санітарним і технічним вимогам та непридатним для
проживання, виконком відповідної місцевої ради вносить до виконавчого комітету
обласної ради ради пропозицію про використання цього будинку (приміщення) в
інших цілях або про його знесення.

Судом встановлено, що будинок в якому проживає позивачка, майже 40 років не
обстежувався. Комісія, створення якої передбачено вищевказаним положенням, в
Смілянському міськвиконкомі відсутня. Відтак цими питаннями ніхто не
займається.

Виходячи з наведеного суд вважає, що Смілянський міськвиконком проявив
бездіяльність проігнорувавши вимоги чинного законодавства.

Даючи оцінку діям власника будинку та балансоутримувача суд виходить з
наступного.

Згідно ст. 175 ЖК України державні і громадські органи,
підприємства, установи, організації, службові особи зобов'язані дбати про
схоронність житлового фонду та підвищення його благоустрою.

Як вбачається зі ст. 176 ЖК України наймодавець
зобов'язаний своєчасно проводити ремонт жилих будинків, забезпечувати
безперебійну роботу інженерного

обладнання
будинків і жилих приміщень, належне утримання під'їздів, інших місць загального
користування будинків і придомової території.

Проте як балансоутримувач, тобто ВАТ «Смілянський
цукровий комбінат», так і Фонд, як власник будинку, ці вимоги житловго
законодавства проігнорували і жодних мір по приведенню його в належний стан не
вжили.

Виходячи з наведеного суд вважає, що як Смілянський
міськвиконком, так і ВАТ «Смілянський цукровий комбінат» та Фонд державного
майна належним чином не виконали своїх обов'язків по утриманню будинку в
належному стані, що і призвело до того, що він став непридатним для проживання.

Стосовно вимоги позивачки про відшкодування заподіяної їй моральної шкоди
то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення,
оскільки сама позивачка в судовому засіданні таких вимог не заявляла і жодних
підстав про її заподіяння не наводила. Не вказала ні вона ні її представник і
протиправних дій відповідачів, якими, як вона вважає, кожний з них спричинив їй
моральну шкоду та розмір такої шкоди. Додаткова позовна заява, подана
представником позивачки, не містить жодних обгрунтувань передбачених п.п. З та
4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди де
вказано, що в позовній заяві має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань
він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Крім того, представник позивачки просить стягнути 5000 грн. на
відшкодування такої шкоди з відповідачів солідарно проте не вказує в чому
проявилась спільність та солідарність їх дій по її спричиненню.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені
нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України або
відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи службова особа. На підтвердження зазначених
витрат позивачка надала суду документи про сплату нею 3.40 грн. судового збору
та 520 грн. затрачених за надання юридичної допомоги, всього на суму 523.40
грн., яка і підлягає стягненню на її користь з бюджету Смілянського
міськвиконкому.

На підставі викладеного, ст. 15, 175, 176 ЖК України, ст. 23, 1187 ЦК
України, «Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою
встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визначення
жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання», затвердженого
постановою РМ Української РСР № 189 від 26 квітня 1984 року та керуючись ст.ст.
11,69,71,161,162 КАС України, суд, -

постановив:

Позов
задовольнити частково.

Визнати бездіяльність виконкому Смілянської міської ради, ВАТ «Смілянський
цукровий комбінат» та Регіонального відділення Фонду державного майна України
по Черкаській області неправомірною.

Зобов'язати їх визначити технічний стан будинку АДРЕСА_1в
якому проживає ОСОБА_2та вирішити питання про можливість, а чи подальшого його
використання після проведення капітального ремонту, а чи знесення відповідно до
вимог чинного законодавства.

Стягнути з бюджету Смілянського міськвиконкому на користь ОСОБА_2. 523.40 грн.
судових витрат.

В задоволенні решти вимог позивачки - відмовити.

Постанова може бути
оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Смілянський
міськрайсуд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення заяви про
апеляційне оскарження та подання протягом 20 днів після подання такої заяви
апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана через Смілянський
міськрайсуд і в 10-денний строк з дня проголошення постанови без попереднього
подання заяви про її оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку
на її оскарження, а в разі оскарження-після розгляду справи апеляційним судом,
якщо вона не буде скасована.