Справа № К-36214/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2008-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09
квітня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Співака
В.І.,

суддів:
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

Загороднього А.Ф.,

Заїки М.М.,

при секретарі Міненку І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Полтавської області від
25.05.04 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського військового інституту
зв'язку про стягнення грошової допомоги,
-

в с т а н о в и л а:

У березні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до Полтавського
військового інституту зв'язку про стягнення грошової допомоги.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від
16.03.04 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 25.05.04 року апеляційну
скаргу Полтавського військового інституту зв'язку було задоволено.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 16.03.04 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судом порушення норм
матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду
Полтавської області від 25.05.04 року та залишити в силі рішення Київського
районного суду м. Полтави
від 16.03.04 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга ОСОБА_1 не підлягає, оскільки рішення суду апеляційної інстанції постановлено
з додержанням норм матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана
вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав, які
передбачені статтями 224-228 Кодексу адміністративного судочинства України для
зміни чи скасування судового рішення.

Частиною 2 статті 15 Закону України
«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в
редакції, яка діяла на момент звільнення позивача з військової служби,
передбачено, що військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової служби, при звільненні з військової служби
виплачується грошова допомога у розмірі 5-місячного грошового забезпечення.

Відповідно до чинного на час звільнення позивача пункту 10 постанови
Кабінету Міністрів України від 17.07.92 року № 393 «Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати пенсій
і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та
військової служби за контрактом,
особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей» військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби),
особам начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ при звільненні з військової служби або з органів
внутрішніх справ за вислугою строку служби, за віком, за станом здоров'я,
у зв'язку із скороченням штатів або з проведенням організаційних заходів у разі
неможливості використання на службі (в
органах) виплачується грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Грошова допомога,
передбачена цим пунктом, нараховується відповідно до посадового окладу за останньою штатною посадою,
займаною перед звільненням. Загальний її розмір не повинен перевищувати
п'яти місячних посадових окладів.

Указом Президента України від 23.06.01 року № 463 «Про скасування деяких
положень пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.92 року №
393» скасовано абзац третій та друге речення абзацу четвертого пункту 10 постанови
Кабінету Міністрів України від 17.07.92 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» (у редакції постанови Кабінету Міністрів України
від 8 січня 2000 року № 12), тобто скасовано обмеження загального розміру грошової допомоги п'ятьма місячними посадовими
окладами.

Оскільки на момент звільнення позивача з військової
служби матеріальна допомога при звільненні обмежувалась 5-ма розмірами
грошового забезпечення, а Указ Президента України від 23.06.01 року № 463 «Про
скасування деяких положень пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від
17.07.92 року № 393» набув чинності після
звільнення ОСОБА_1 і зворотної сили не
мав, то суд апеляційної інстанції дійшли
вірного висновку відмовивши у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати
та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні,
та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду Полтавської області
від 25.05.04 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського військового
інституту зв'язку про стягнення грошової допомоги - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Співак

судді:
С.В. Білуга

О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній

М.М.
Заїка