Справа № 22а-6475/2008
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2008-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №
Головуючий суддя у 1-ій інстанції -
Баранов В.І.(справа № 2а-265/2008)
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 вересня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Колегія
суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого -
Нагорної Л.М. (доповідач),

суддів - Поплавського В.Ю., Уханенка С.А.

при
секретарі - Фірсік Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління праці, соціального захисту та житлових субсидій
Мелітопольської міської ради Запорізької області

на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від
07 травня 2008 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1до Управління праці, соціального захисту та житлових
субсидій Мелітопольської міської ради Запорізької області про стягнення суми недоотриманої щорічної разової
грошової допомоги, стягнення моральної шкоди, -

в с т а
н о в и л а:

У квітні 2008 року позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним
позовом до Управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради Запорізької області, в
якому просив суд стягнути з відповідача по
справі на його користь суму недоплаченої разової щорічної грошової допомоги за
2007 рік у розмірі 1770,30 грн. та суму
за спричинену моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. В обґрунтування позову
ОСОБА_1. вказує на те, що він має статус учасника бойових дій і користується
всіма правами та пільгами, передбаченими діючим законодавством для цієї
категорії осіб, а тому, відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», йому щорічно до 05 травня
повинна виплачуватись одноразова грошова допомога в розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком. Фактично за 2007 рік призначена грошова допомога, всупереч
вимогам Конституції України, Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
проводилася не в повному обсязі. Зневага відповідача до Конституції
України та чинного законодавства є образливою для позивача, як для громадянина
України, який сумлінно виконував свій військовий обов'язок, поклав на це своє
здоров'я, а в замін отримав зневагу, приниження та
зазнав моральних страждань.

Відповідач проти позову заперечував

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області
від 07 травня 2008 року адміністративний позов було
задоволено частково. З відповідача було стягнуто на користь ОСОБА_1.
недоотриману суму разової грошової допомоги учаснику бойових дій, яка
виплачується до 5-го травня за 2007 рік, у розмірі 1770, 30 грн. В іншій
частині позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої
інстанції , як таку, що винесена з порушенням норм матеріального права і
прийняти нову постанову. Посилається на те, що Міністерство фінансів України та
Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів МПтСП
для виплати допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», у розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів
України та встановлених Законом України Про Державний бюджет на відповідний рік,
тому при виплаті такої допомоги слід керуватися саме Законом України «Про
Державний бюджет на 2007 рік».

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1. має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1від 08 вересня 1999 року (а.с. 5) і тому користується пільгами,
встановленими Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22.10.1993 року N 3551-XII.

В позовній заяві позивач вказує на те, що у квітні 2007 року йому було
сплачено 280,00 грн. щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня за
2007 рік, як учаснику бойових дій, що також підтверджується довідкою Управління праці, соціального захисту та житлових
субсидій Мелітопольської міської ради Запорізької області.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1., суд першої інстанції вірно посилався на
рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007 року, яким визнано, що
не відповідає Конституції України таке положення Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію частини 5 ст. 12-15
Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в
частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги, тому суд
вірно прийшов до висновку, що відповідач неправомірно здійснив виплату щорічної
грошової допомоги за 2007 рік лише у розмірі 280,00 грн. відповідно до Закону
України «Про державний бюджет України за 2007 рік», яким передбачено обмеження
виплати вказаної допомоги.

На
підставі вищезазначеного рішення Конституційного суд України розміри виплат,
встановлені Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», втратили чинність.

Крім
того, в рішенні Конституційного суду України від 09 липня 2007 року зазначено,
що воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді
позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані неконституційними. Тобто, ці висновки є
загальнообов'язковими для всіх судів України.

На час
прийняття судом першої інстанції судового рішення ці висновки діяли у часі,
тому колегія суддів вважає, що судом вони були застосовані правильно.

Також,
суд першої інстанції вірно визначив розмір разової щорічної допомоги до 5-го
травня, з урахуванням вимог ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої щорічно до 5 травня
учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком.

Згідно із ч. 1 ст. 28 Законом
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею
62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» затверджений на
2007 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня -
380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. При цьому,
установлено, що для визначення
мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини
першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня та з 1
жовтня 2007 року
застосовується прожитковий
мінімум для
осіб, які втратили
працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті,
збільшений на 1 відсоток.

За
таких обставин, розрахунок розміру разової грошової допомоги, передбаченої ст.
12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту», вірно проведено наступним чином:

406
грн. + 1% = 406 грн. + 4,06 грн. = 410,06 грн.

410,06
грн. х 5 = 2050, 30 грн. - розмір разової грошової допомоги за 2007 рік.

Розмір
недоотриманої позивачем разової грошової допомоги, яку слід стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_1., враховуючи сплачену йому суму: 2050,30 грн. - 280 грн. = 1770,30 грн.

Таким
чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, є безпідставними і спростовуються вищенаведеним.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, хоча позивачем
і заявлена тільки вимога про сплату недоотриманої разової грошової допомоги без
вимоги про визнання бездіяльності відповідача протиправною, є підставою
вважати, що ця вимога не є вимогою про відшкодування шкоди в розумінні ст.. 21
КАС України. Адже виплата допомоги не здійснюється на основі норм цивільного
права. Через це колегія суддів вважає,
що виплати, які здійснюються із державного місцевого бюджету публічними
позабюджетними цільовими фондами, регулюються виключно нормами публічного
права. Через це відносини, що складаються з приводу реалізації цих норм, є
предметом розгляду саме адміністративного суду.

Відповідно до ст.200 КАС України , суд
апеляційної інстанції за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову
суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198
, ст. 200 , 205
, 206 КАС України
, колегія суддів, -

у
х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління
праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради
Запорізької області - залишити
без задоволення.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 травня 2008
року - без
змін.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного
місяця з моменту виготовлення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 12 вересня 2008 року.

Головуючий:
Л.М.Нагорна

Судді:
В.Ю. Поплавський

С.А.Уханенко