Справа № 2-а-201/2007
Суддя: Кляшторний В.С.
Дата ухвалення: 2007-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня
2007 р. м. Запоріжжя

Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Кляшторного B.C.,
при секретарі Горовой О.П., з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засідання
цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізького обласного
військового комісаріату, Міністерства
Оборони України про невиконання умов контракту органом державної влади -
Міністерством Оборони України та спонукання на дострокове розірвання контракту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом
до Запорізького обласного військового комісаріату, Міністерства Оборони України про невиконання
умов контракту органом державної влади - Міністерством Оборони України та
спонукання на дострокове розірвання контракту.

В позові
вказав, що він проходить військову
службу у Збройних Силах України з 1999 року. З 19.06.2004 року по теперішній
час проходить військову службу в Запорізькому обласному військовому комісаріаті
на посаді начальника фінансово-економічної групи адміністративно-господарчого
відділення, у військовому званні старший
лейтенант.

01.09.2003
року, під час навчання у Військовому
інституті Київського національного університету ім. . Тараса Шевченка, між ним та Міністерством Оборони України в
особі начальника Інституту генерал-лейтенанта ОСОБА_4 був укладений контракт про проходження військової служби
у Збройних Силах України терміном на 5 років,
який відповідно до п. 9 наведеного контракту набрав чинності 19.06.2004
року.

Згідно
п. 2 контракту, Міністерство Оборони
України зобов'язується забезпечувати ОСОБА_1
додержання його прав та прав членів його сім"ї, включаючи одержання пільг, гарантій та компенсацій, установлених законами та іншими
нормативно-правовими актами України, які
визначають статус військовослужбовців та порядок проходження військової служби, а також призначення його на військову посаду
відповідно до професійної освіти,
військового звання та військово-облікової спеціальності.

Як
військовослужбовець позивач має право на отримання службового житла з моменту
прибуття для подальшого проходження військової служби у Запорізькому обласному
військовому комісаріаті. З метою забезпечення свого права на забезпечення
житлом позивач неодноразово звертався до командування Запорізького обласного
військового комісаріату з клопотанням про забезпечення його службовим
житлом, але до теперішнього часу
службове житло йому не надано.

У відповідності
до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" позивач має право
на одержання за рахунок держави речового майна.

Проте, позивачу на час проходження військової служби
речове майно надавалось не в повному обсязі,
про що свідчить довідка про заборгованість з речового майна на суму 1511
грн. 16 коп. Цей факт, на думку
позивача, є принизливим для будь-якого
військовослужбовця, оскільки по суті МО України примушує
позивача носити зношене обмундирування.

Отже, Міністерство Оборони України в особі
Запорізького обласного військового комісаріату систематично не виконує
зобов'язання, які взяло на себе
відповідно до п.2 Контракту про проходження військової служби у Збройних Силах
України. А саме не забезпечує позивачу ОСОБА_1
додержання його прав та прав членів його сім"ї, включаючи

одержання пільг, гарантій, компенсацій,
встановлених законами та іншими нормативно-правовими актами України, які визначають статус військовослужбовців та
порядок проходження військової служби.

Визначені
законодавством права позивача порушувались у весь період його служби у
Запорізькому обласному військовому комісаріаті,
тобто з 27.07.2004 року по теперішній час, а тому позивач прийшов до висновку, що порушення умов контракту носить
постійний, тривалий та систематичний
характер.

У
зв'язку з зазначеними обставинами позивач звернувся до суду з адміністративним
позовом та просить суд визнати неправомірними дії Міністерства Оборони України
щодо систематичного невиконання умов укладеного з ним контракту про проходження
військової служби у Збройних Силах України від 01.09.2003 року. Також просить
зобов'язати Запорізький обласний військовий комісаріат підготувати та направити
подання і всі інші необхідні документи на його звільнення, зазначивши підставу для звільнення п.п.3
п.6 ст.
26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу"
( у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за
бажанням військовослужбовця), та
зобов'язати Міністерство Оборони України звільнити його з військової служби за
зазначеними пунктами Закону.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтвердив викладені в позові обставини,
наполягав на задоволенні його вимог.

Представник
позивача ОСОБА_2 підтримав позовні
вимоги ОСОБА_1, наполягав на задоволенні
позову. При цьому суду пояснив, що
23.05.2007 року рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя було задоволено заяву ОСОБА_1 та встановлено факт невиконання Запорізьким
військовим комісаріатом умов контракту від 01.09.2003 року., укладеного з ОСОБА_1 Рішення суду набрало законної сили.

Представник
Запорізького обласного військового комісаріату - ОСОБА_3 позов визнав, не заперечував проти обставин, вказаних позивачем, не оспорював факт невиконання умов контракту
з боку Міністерства Оборони та Запорізького обласного військового комісаріату.

Представник
Міністерства Оборони України до суду не з"явився, про день слухання відповідач був
повідомлений.

Вислухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах
України з 1999 року. З 19.06.2004 року по теперішній час проходить військову
службу в Запорізькому обласному військовому комісаріаті на посаді начальника
фінансово-економічної групи адміністративно-господарчого відділення, у військовому званні старший лейтенант.

01.09.2003
року, під час навчання у Військовому
інституті Київського національного університету ім. . Тараса Шевченка, між ним та Міністерством Оборони України в
особі начальника Інституту генерал-лейтенанта ОСОБА_4 був укладений контракт про проходження військової служби
у Збройних Силах України терміном на 5 років,
який відповідно до п. 9 наведеного контракту набрав чинності 19.06.2004
року.

Згідно
п. 2 Контракту Міністерство Оборони України зобов'язувалось забезпечувати
ОСОБА_1 додержання його прав та прав
членів його сім"ї, включаючи
одержання пільг, гарантій та
компенсацій, установлених законами та
іншими нормативно-правовими актами України,
які визначають статус військовослужбовців та порядок проходження
військової служби, а також призначення
його на військову посаду відповідно до професійної освіти, військового звання та військово-облікової
спеціальності.

У
відповідності до ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян
України, які перебувають на службі у
Збройних Силах України.

У
відповідності до ч. 2 ст. 16 Закону України "Про Збройні Сили України"
від 06 грудня 1991 року № N 1934 XII,
військовослужбовцям гарантується одержання за рахунок
держави житла, фінансового, речового,
продовольчого, медичного (у тому
числі санаторно-

курортного) та інших
видів забезпечення у розмірах, які визначаються
Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової
діяльності, стимулюють заінтересованість
громадян України у військовій службі. Залежно від характеру та умов службової
діяльності військовослужбовцям Збройних Сил України можуть встановлюватися
затверджені Кабінетом Міністрів України надбавки до видів забезпечення, передбачених цією статтею.

У
відповідності до п.3 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991
року № 2011 XII та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про
затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей
житловими приміщеннями" від 3 серпня 2006 року № 1081 військовослужбовці
та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового
законодавства. З цією метою у кожній військовій частині формується фонд
службового житла. У разі відсутності службового житлового фонду у військовій
частині військовослужбовці рядового,
сержантського і старшинського складу,
які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у
шлюбі, розміщуються безоплатно в
спеціально пристосованих казармах у розташування військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках.

Для
інших військовослужбовців військова частина зобов'язана орендувати житло з
метою забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за бажанням
військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднаймання
(наймання) житлового приміщення у встановленому порядку, що здійснено не було, хоча рапорт про надання житла був поданий
ОСОБА_1 встановленим чином.

Згідно ст. 15
наведеної Постанови, службове житлове
приміщення надається незалежно від перебування військовослужбовця на
квартирному обліку, без урахування
пільг, передбачених для забезпечення
громадян житлом, тобто Міністерство
Оборони України повинно піклуватися про підлеглих.

Таким
чином, позивач має право на отримання
службового житла з моменту прибуття для подальшого проходження військової служби
у Запорізькому обласному військовому комісаріаті. З метою забезпечення свого
права на забезпечення житлом позивач неодноразово звертався до командування
Запорізького обласного військового комісаріату з клопотанням про забезпечення
його службовим житлом, але до
теперішнього часу службове житло йому не надано.

У
відповідності до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" позивач має право
на одержання за рахунок держави речового майна. Проте, позивачу на час проходження військової служби
речове майно надавалось не в повному обсязі,
про що свідчить довідка про заборгованість з речового майна на суму 1511
грн. 16 коп., цей факт є принизливим для
будь-якого військовослужбовця, оскільки
по суті МО України
примушує позивача носити зношене обмундирування.

Отже, Міністерство Оборони України в особі
Запорізького обласного військового комісаріату систематично не виконує
зобов'язання, які взяло на себе
відповідно до п.2 Контракту про проходження військової служби у Збройних Силах
України. А саме не забезпечує позивачу ОСОБА_1
додержання його прав та прав членів його сім"ї, включаючи одержання пільг, гарантій,
компенсацій, встановлених
законами та іншими нормативно-правовими актами України, які визначають статус військовослужбовців та
порядок проходження військової служби.

Оскільки
визначені законодавством права позивача порушувались у весь період його служби
у Запорізькому обласному військовому комісаріаті, тобто з 27.07.2004 року по теперішній
час, то слід прийти до висновку, що порушення умов контракту носить
постійний, тривалий та систематичний
характер.

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 23.05.2007 року задоволено заяву ОСОБА_1
та встановлено факт невиконання умов контракту зі сторони Запорізького
військового комісаріату від 01.09.2003 року,
який укладено з ОСОБА_1 Рішення
суду набрало законної сили.

У
відповідності до п.п.3 п. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий
обов'язок і військову службу" контракт припиняється (розривається) у
зв'язку з систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням
військовослужбовця).

У
відповідності до п.п. "ж" п.
63 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних
Сил України, затвердженого Указом Президента України від
07.11.2001 року № 10532001, контракт
припиняється (розривається), а
військовослужбовця, які проходять
військову службу за контрактом,
звільняються з військової служби у зв'язку з систематичним невиконанням
умов контракту командуванням. У
відповідності до п. 64 цього Положення,
контракт може бути розірвано,
зокрема з підстав, визначених
вищенаведеним п.п. "ж" п. 63 цього Положення з ініціативи
військовослужбовця.

Відповідно
до абзацу 2 п.7.1. Наказу Міністерства Оборони України від 21.09.2006 року №
549 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.10.2006 року НОМЕР_1) протягом п'яти
років після закінчення військових навчальних закладів (військових навчальних
підрозділів вищих навчальних закладів,
закордонних навчальних закладів) звільнення з військової служби осіб
офіцерського складу здійснюється виключно Міністерством Оборони України.

У
відповідності до п.1.3. Інструкції про організацію виконання Положення про
проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил
України, затвердженого наказом
Міністерства Оборони України від 16.07.2002 року за № 237, зареєстрованого в Міністерстві юстиції
України за № 6476935 від 09.08.2002 року, на осіб офіцерського складу, прапорщиків (мічманів), які подаються до присвоєння військового
звання, поновлення у військовому
званні, призначення на посаду, переміщення по службі, залишення на військовій службі понад
граничний вік, звільнення з військової
служби, направлення до підрозділів
Збройних Сил України у складі миротворчих контингентів ... оформлюються
відповідні Подання, в яких зазначається
підстава для звільнення.

Судом
були досліджені як пояснення сторін по справі,
так і письмові докази,
зокрема, контракт, послужний список, довідки із заборгованостей перед позивачем, рапорти ОСОБА_1 про надання службового жилого
приміщення, відповіді на рапорти, копія рішення Жовтневого районного суду
м. Запоріжжя від 23.05.2007 року.

Таким
чином, суд вважає дії відповідача щодо
систематичного невиконання умов контракту про проходження військової служби у
Збройних Силах України від 01.09.2003 року,
який укладено з позивачем ОСОБА_1,
є незаконними, а тому суд вважає
за необхідне зобов'язати Запорізький обласний військовий комісаріат підготувати
та направити подання, а також всі інші
необхідні документи на його звільнення,
зазначивши підставу для звільнення п.п.3 п.6 ст. 26
Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" ( у зв'язку
із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням
військовослужбовця). Також суд вважає необхідним зобов'язати Міністерство
Оборони України звільнити його з військової служби за зазначеними пунктами
Закону.

Керуючись ст.
ст. 2, 9 Закону України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей»,
ст. 16 Закону України "Про
Збройні Сили України", Постановами
Кабінету Міністрів України № 316 від 12.03.1996 року, № 426 від 29.03.2002 року, ст.
ст. 17, 22, 24
Конституції України, ст. ст.
99, 158, 159,
160, 163, п. 7 Прикінцевих та перехідних положень КАС
України, ст. 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний
позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати
неправомірними дії Міністерства Оборони України щодо систематичного невиконання
умов контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України від
01.09.2003 року, який укладено з
позивачем ОСОБА_1.

Зобов'язати
Запорізький обласний військовий комісаріат підготувати та направити
подання, а також всі інші необхідні
документи на звільнення ОСОБА_1,
зазначивши підставу для звільнення п.п.3 п.6 ст. 26
Закону України "Про військовий

обов'язок і військову службу" -
у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту
командуванням (за бажанням військовослужбовця).

Зобов'язати
Міністерство Оборони України звільнити ОСОБА_1 з військової служби за п.п.3
п.6 ст.
26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову
службу" - у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту
командуванням (за бажанням військовослужбовця).

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку не було подано.

Постанову
може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня її
проголошення та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження, або шляхом
подання апеляційної скарги без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження у строк, встановлений для
подання такої заяви з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до
апеляційного суду Запорізької області.