Справа № К-33583/06
Суддя: Співак В.І.
Дата ухвалення: 2008-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого Співака В.І.

суддів
Білуги С.В.

Гаманка О.І.

Загороднього А.Ф.

Заїки М.М.

при секретарі
Замезі Ю.І.,

за участю
ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні касаційну
скаргу Територіального управління державної судової адміністрації в Херсонській
області на постанову Дніпровського районного суду м. Херсона від 10.02.2006 р.
та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 26.09.2006 р. по справі
за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління державної судової
адміністрації в Херсонській області про стягнення надбавки за вислугу років та
призначення щомісячного грошового утримання, -

встановила:

У листопаді 2005 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ТУ ДСА в Херсонській
області про стягнення надбавки за вислугу років та призначення щомісячного
грошового утримання.

Постановою Дніпровського районного суду м. Херсона
від 10.02.2006 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Зобов'язано ТУ ДСА в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1. строк військової
служби 1 рік 6 місяців у складі діючої армії у Демократичній Республіці
Афганістан в період бойових дій як 4 роки 6 місяців до стажу його роботи на
посаді судді, який дає право на одержання надбавки до посадового окладу за
вислугу років та призначення щомісячного грошового утримання. Зобов'язано ТУ
ДСА в Херсонській області призначити та виплатити ОСОБА_1. передбачену законом
щомісячну надбавку за вислугу років та щомісячне грошове утримання, починаючи з
23.08.2004 р.

Ухвалою апеляційного
суду Миколаївської області від
26.09.2006 р. вказане судове рішення залишено без змін.

На зазначені судові рішення надійшла
касаційна скарга ТУ ДСА в Херсонській області,
в якій ставиться питання про скасування рішення першої та апеляційної інстанцій
та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись
на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів щодо
правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, не
вбачає порушення судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і
процесуального права при прийнятті рішення, і тому вважає, що касаційну скаргу
слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін з наступних підстав.

Судами вірно встановлено, що з 23.07.1991 р.
по 10.01.2006 р. ОСОБА_1 працював суддею Бериславського районного Херсонської
області. Наказом голови Бериславського районного суду Херсонської області № 2
від 06.01.2006 р. він був звільнений з посади судді Бериславського районного
суду Херсонської області з
10.01.2006 р. у зв'язку з обранням суддею апеляційного суду Херсонської
області безстроково. До обрання суддею він проходив строкову військову службу в
Демократичній Республіці Афганістан з
28.04.1994 р. по 28.10.1995 р., тобто 1 рік
6 місяців.

Однією з гарантій забезпечення незалежності
суддів при здійсненні ними своїх повноважень, закріпленої у частині 1 статті
126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і
соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове
утримання тощо), надання їм в майбутньому статусу судді у відставці, право
якого на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією
незалежності працюючих суддів. Щомісячне
довічне грошове утримання - це спрямована на забезпечення гідного його статусу
життєвого рівня особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається
у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій
виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість
щомісячного довічного грошового утримання виявляється в тому, що його правове
регулювання і джерела фінансування визначаються Конституцією України, Законом
України «Про статус суддів», постановою Верховної Ради України від 15.12.1992
р. № 2863 «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів».

Частиною 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів»
(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що
судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне
довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді
судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два
відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді у
відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг
55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання
обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При
досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його
вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України
"Про державну службу". До стажу роботи, що дає право на відставку
судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на
посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів
України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та
державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше
входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з
керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в
обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві
юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів
у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на
посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи
на посаді судді не менше 10 років.

Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо
соціального захисту судців» від 584 від 10.07.1995 р. передбачено зарахування
до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового
утримання, за умови роботи на посаді судці не менше 10 років, крім стажу
трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих
юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової
служби.

Законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство
України передбачають зарахування періоду проходження військової служби до
різних видів трудового стажу, а також пільгове (кратне) обчислення цього
періоду військовослужбовцям, які за рішенням Уряду СРСР проходили військову
службу в державах, де в той час велися бойові дії, для зарахування до стажу
роботи, що дає право на призначення та отримання різних видів пенсій і
соціальних виплат.

Зокрема, Законом СРСР від 12.07.1967 р. «Про загальний
військовий обов'язок» і Положенням про пільги для військовослужбовців,
військовозобов'язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх
сімей, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 р. № 193,
було передбачено зарахування часу перебування громадян на дійсній військовій
службі у Збройних Силах СРСР до загального трудового стажу, безперервного
трудового стажу та стажу роботи за спеціальністю.

Спільною постановою Центрального Комітету КПРС та Ради
Міністрів СРСР від 17.01.1983 р. № 59-27 «Про пільги військовослужбовцям, робітникам
та службовцям, що знаходяться у складі обмеженого контингенту радянських військ
на території Демократичної Республіки Афганістан, та їхнім сім'ям» було
передбачено зараховувати до вислуги років для призначення пенсії, один місяць
служби за три місяці часу служби на території Демократичної Республіки
Афганістан військовослужбовцям, що прослужили встановлений строк служби в цій
країні, а тим, хто отримав поранення, контузії, каліцтво або захворювання -
незалежно від строку служби, і час безперервного перебування у зв'язку з цим на
лікуванні в лікувальних закладах. Оскільки на час прийняття зазначеної
постанови такої форми соціального забезпечення суддів, як щомісячне довічне
грошове утримання в СРСР не існувало, то питання про зарахування періоду перебування
на військовій службі до спеціального трудового стажу суддів і про пільгове
(кратне) обчислення цього строку для призначення їм щомісячного довічного
грошового утримання у законодавчому порядку врегульовано не було.

Постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 р. №
1545-ХХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів
законодавства Союзу РСР» встановлено, що до прийняття відповідних актів
законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства
Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що
вони не суперечать Конституції і законам України.

У частині 1 статті 2 Закону України «Про військовий
обов'язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232 зазначено, що час
проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового
стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної
служби.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від
05.11.1991 р. № 1788 передбачено, що військова
служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні
інтернаціонального обов'язку, а також перебування в партизанських загонах і
з'єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку,
встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за
вислугу років військовослужбовцям. Згідно зі статтею 171 Закону
України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262 порядок обчислення вислуги років та
визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію
за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551 учасниками
бойових дій визнаються: військовослужбовці Радянської Армії,
Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового,
начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ
колишнього СРСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників),
працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього СРСР
проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей
період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової
діяльності військ (флотів). Перелік таких держав, періоди бойових дій у них та
категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів
України «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 08.02.1994 р. № 63 та
затвердженому нею Переліку держав і періодів бойових дій на їх території,
бойові дії в Афганістані, під час яких йому надавалася допомога за участю
військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету
державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців
Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби
безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового
та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього СРСР проходили в
період із квітня 1978 року по грудень 1989 року.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінет Міністрів України
«Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової
допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей для призначення
пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 17.07.1992 р. №
393 до вислуги років зараховується, зокрема, дійсна військова служба у
Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх,
залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових
формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього
СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства
колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій
військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому
випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР,
якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги
років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам
начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. У пункті з цієї
постанови передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам,
зазначеним у її пункті 1, зараховується на пільгових умовах - один місяць
служби за три місяці - участь у бойових діях у воєнний час.

Щомісячне довічне грошове утримання суддів не є пенсією,
оскільки згідно з Постановою Верховної Ради України «Про порядок введення в дію
Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. № 2863 (абзац третій пункту
1) фінансується і виплачується за рахунок державного бюджету (а не за рахунок
коштів Пенсійного фонду України) в суді за останнім місцем роботи або, за їх
вибором, у суді за місцем їх проживання.

Водночас у рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2007
р. № 4-рп/2007
зазначено, що щомісячне довічне грошове утримання, як і пенсія, є особливою
формою соціального забезпечення суддів.

Судами зроблено вірний висновок, що час військової служби
позивача під час виконання ним інтернаціонального обов'язку в складі обмеженого
контингенту Радянських військ в Республіці Афганістан слід розраховувати як
один місяць служби за три і його пільговий стаж, який повинен зараховуватись до
стажу трудової діяльності, в тому числі на посаді судді, становить 04 роки 06
місяців (1 рік 6 місяців х 3).

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи
процесуального права, при вирішенні цієї справи, не допущено, правова оцінка
обставин по справі дана вірно, встановлювати та визнавати доведеними обставини,
що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу підстав не має, а тому касаційну скаргу
слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Територіального управління державної судової адміністрації в Херсонській
області залишити без задоволення, а постанову
Дніпровського районного суду м. Херсона від 10.02.2006 р. та ухвалу
апеляційного суду Миколаївської області від 26.09.2006 р. по справі за позовом
ОСОБА_1 до Територіального управління державної судової адміністрації в
Херсонській області про стягнення надбавки за вислугу років та призначення
щомісячного грошового утримання - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий (підпис)

Судді (підпис)