Справа № К-18564/07
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2008-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2008 року
м.
Київ

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючий,

Гуріна М.І.,

Кобилянського М.Г.,

Федорова М.О.,

Юрченка В.В.,

при
секретарі Замезі Ю.І.,

з
участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Голопристанського районного суду
Херсонської області від 11 листопада 2004 року та ухвалу судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 08 лютого 2005 року
в справі за позовом ОСОБА_2 до Новософіївської сільської ради Голопристанського
району Херсонської області про поновлення на посаді та стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

07 квітня 2004 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вказаним
адміністративним позовом. т

Зазначав, що рішенням Новософіївської сільської ради
Голопристанського району Херсонської області від 22 березня 2004 року №132
висловлено недовіру йому як сільському голові села Новософіївка
Голопристанського району Херсонської області, достроково припинені повноваження
та звільнено з посади на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в
Україні».

Вважав, що вказане рішення підлягає скасуванню, оскільки
за нього менше ніж 2/3 від загального складу ради.

Просив скасувати вказане рішення, поновити на посаді та
стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської
області від 11 листопада 2004 року, залишеним без змін ухвалою судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 08 лютого 2005
року, в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права, представник позивача ставить питання про
скасування судових рішень. Просить постановити нове рішення про задоволення позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 був
сільським головою села Новософіївка Голопристанського району Херсонської
області.

Рішенням
Новософіївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від
22 березня 2004 року №132 позивачу
висловлено недовіру, достроково припинені його повноваження та звільнено
з посади на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

За прийняття рішення із 16 обраних депутатів ради
проголосувало 12, тобто не менш як дві третини голосів.

Підставою для вирішення питання про дострокове припинення
повноваження сільського голови стало не виконання ним повноважень, порушення
Конституції та законів України, земельного законодавства, Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», зокрема:

- пунктів 1, 4 статті 50 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», згідно з якими секретар ради повинен бути обраний із
числа депутатів відповідної ради, за пропозицією сільського голови та за
рішенням ради може здійснювати повноваження секретаря виконкому ради. ОСОБА_2
призначив секретарем ради Лісовець, яка не була депутатом, і не порадився з
цього приводу з депутатами Ради;

- пунктів 13, 14 статті 46 вказаного Закону, згідно з
якими не пізніше як на другій сесії затверджується регламент роботи сесії
відповідної ради, а також положення про постійні комісії, порядок скликання
сесії, підготовки і розгляд нею питань порядку денного сесії та з інших
процедурних питань. Регламент сесії не був затверджений, не було положення про
постійні комісії;

- пункту 9 статті 46 Закону, згідно з яким рішення про
скликання сесії ради доводиться до відома депутатів і населення не пізніше як
за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніше як за день до сесії
із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається
внести на розгляд ради. ОСОБА_2 цього строк не дотримувався, на вимогу
депутатів сесії не скликались. Сесії збирались ОСОБА_2 за 1-2 дні, часто
повідомлення губились, не всі депутати могли через це бути на сесії. Сесії
проводились авторитарно, думка депутатів не враховувалась, голова сам приймав
рішення. Часто роздавались вже готові рішення, з боку голови не було допомоги
депутатським комісіям.;

- пункту 8 статті 51 Закону, згідно з яким виконавчий
комітет ради є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, а з питань
здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - підзвітним і
підконтрольним органам виконавчої влади. При ОСОБА_2. виконавчий комітет не
звітував раді, хоча повинен це робити один раз на рік;

- підпунктів 11, 12 пункту 3, пунктів 5, 6 статті 42
Закону, згідно з яким при здійсненні наданих повноважень сільський голова є
підзвітним і підконтрольним і відповідальним перед територіальною громадою,
відповідальним перед відповідною радою; сільський голова не рідше одного разу
на рік звітує перед своєю територіальною громадою на відкритій зустрічі з
громадянами. На вимогу не менше половини депутатів відповідної ради, сільський
голова зобов'язаний прозвітувати перед радою про роботу виконавчих органів ради
у будь-який визначений ними термін. ОСОБА_2 звітував один раз перед
територіальною громадою, але перед радою не звітував не разу;

- суміщення посади сільського голови з посадою керівника
ТАТ «Таврія».

Вирішуючи спір та відмовляючи в задоволенні позову суди
попередніх інстанцій виходили з того, що рішення суб'єктом владних повноважень
прийнято за наявності підстав для припинення повноважень голови сільської ради,
з дотриманням відповідного порядку голосування, та у відповідності з вимогами
законодавства.

Перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія
суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Пунктами 10 й 16 частини 1 статті 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключною компетенцією
сільських рад є прийняття рішення про недовіру сільському голові; прийняття
рішення щодо дострокового припинення його повноважень у випадках, передбачених
цим Законом.

Підстави дострокового припинення повноважень сільського
голови визначені статтею 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в
Україні», відповідно до частин 2 й 3 якої повноваження сільського, селищного,
міського голови можуть бути достроково припинені, якщо він порушує Конституцію
або закони України, права і свободи громадян, не забезпечує здійснення наданих
йому повноважень, що здійснюється за рішенням відповідної ради, прийнятим
шляхом таємного голосування не менш як двома третинами голосів депутатів від
загального складу ради.

Статтями 1 й 26
вказаного Закону визначено, що загальний склад ради - кількісний склад
депутатів ради, визначений радою відповідно до закону. Питання визначення
відповідно кількісного складу ради вирішується виключно на пленарних засіданнях
ради.

Вирішуючи спір суди не встановили загальний склад ради та
яким рішенням ради його затверджено. Тому висновок суду про те, що за рішення про дострокове припинення
проголосувало не менш як дві третини голосів депутатів від загального складу
ради ґрунтується на неперевірених обставинах, які мають значення для вирішення
спору.

Відповідно до частин 3 й 4 статті 12 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий
комітет відповідної ради, та не може бути депутатом будь-якої ради.

Статтею 42 вказаного Закону, яка регулює повноваження
сільського, селищного, міського голови, передбачено, що повноваження
сільського, селищного, міського голови починаються з моменту оголошення
відповідною сільською, селищною, міською виборчою комісією на пленарному
засіданні ради рішення про його обрання і закінчуються в момент вступу на цю
посаду іншої обраної відповідно до закону особи, крім випадків дострокового
припинення його повноважень.

Таким чином сільський голова - це виборна посада, він не
перебуває на роботі чи службі у раді, а очолює виконавчий комітет ради.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Компетенція
сільських, селищних, міських рад визначена статтями 25 й 26 глави 1 Закону
України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Судами попередніх інстанцій правильно встановлено, що
прийняття рішення щодо дострокового припинення повноважень сільського голови у випадках, передбачених
вказаним Законом, належить до виключної компетенції сільської ради.

Однак судами не перевірено чи наділена місцева рада
повноваженнями не тільки достроково припиняти повноваження сільського голови,
але й звільняти з роботи і чи не вийшла рада за межі компетенції, наданої
законом.

За таких обставин судові рішення не можна вважати
законними і обґрунтованими в розумінні статті 159 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Допущені судами порушення норм матеріального і
процесуального права призвели до неправильного вирішення справи і не можуть
бути усунені судом касаційної інстанції, що відповідно до частини 2 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування
судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на
новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного
суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2задовольнити
частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської
області від 11 листопада 2004 року та ухвалу судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області від 08 лютого 2005 року скасувати, а
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України за винятковими обставинами
протягом одного місяця з дня їх відкриття.

Судді:

С.Є. Амєлін М.І. Гурін М.Г. Кобилянський М.О. Федоров В.В. Юрченко