Справа № К-16673/07
Суддя: Сергейчук О.А.
Дата ухвалення: 2008-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУ
______________________________________________________________
УХВАЛА
Іменем України

“05” березня2008 р.

№К-16673/07

Вищий адміністративний с
уд України у складі колегії с
уддів:
Головуючого
Сергейчука
О.А.
Суддів
Ланченко
Л.В.

Нечитайл
а О.М.
Пилипчук Н.Г.
Конюшка К.В.
секретар судового засід
ання Коваль Є.В
.
за участю представників:

позивача: Шевченко
М.В.;
Басаєв
К.Х.
відповідача 1: Ткаченко Т
.О.;
відповідача 2: не зявил
ись
розглянувши касаційну
скаргу Товариства з обмеж
еною відповідальністю “Дюна
”
на постанову Київсь
кого міжобласного апеляційн
ого господарського суду від
19.07.2007 р. у справі №А12/019-07
за позовом
Білоцерківської обєднан
ої державної податкової інсп
екції Київської області
до 1.Тов
ариства з обмеженою відповід
альністю “Дюна”
2.При
ватного підприємства “Факто
р”
про визн
ання недійсною угоди та стяг
нення до Державного бюджету
України

ВСТАНОВИВ:

Білоцерківська обєдн
ана державна податкова інспе
кція Київської області (далі
по тексту позивач, Білоцер
ківська ОДПІ) звернулась до Г
осподарського суду Київсько
ї області з позовом до Товари
ства з обмеженою відповідаль
ністю “Дюна” (далі по тексту
відповідач 1, ТОВ “Дюна”) та Пр
иватного підприємства “Факт
ор” (далі по тексту відпові
дач 2, ПП “Фактор”), в якому прос
ить: 1) визнати недійсною угоду
між ТОВ “Дюна” та ПП “Фактор”
; 2) стягнути з ТОВ “Дюна” на кор
исть Державного бюджету Укра
їни кошти в сумі 346 580,46 грн.; 3) стяг
нути з ПП “Фактор” на користь
ТОВ “Дюна” кошти в сумі 346 580,46 гр
н.

Постановою Господарського
суду Київської області від 25.
01.2007 р. у справі №А12/019-07 (суддя Писа
на Т.О.) у задоволенні позовних
вимог відмовлено повністю.

Постановою Київського між
обласного апеляційного госп
одарського суду від 19.07.2007 р. у сп
раві №А12/019-07 (головуючий суддя
Лобань О.І., судді Ткаченко Б.О
., Мельник С.М.) скасовано поста
нову Господарського суду Киї
вської області від 25.01.2007 р. та пр
ийнято нову постанову, якою з
адоволено позов Білоцерківс
ької ОДПІ; визнано недійсною
угоду між ТОВ “Дюна” та ПП “Фа
ктор” відповідно до накладни
х виписаних ПП “Фактор” ТОВ “
Дюна”: від 02.04.2004 р. №155фк, від 02.04.2004 р.
№158-фк, від 02.04.2004 р. №159-фк, від 02.04.2004 р. №
160-фк, від 01.05.2004 р. №109/05, від 03.05.2004 р. №119/05,
від 04.05.2004 р. №122/05, від 05.05.2004 р. №125/05, від 0
6.05.2004 р. №128/05, від 06.05.2004 р. №127/05, від 06.05.2004 р
. №126/05, від 12.05.2004 р. №141/05, від 13.05.2004 р. №145/06,
від 16.05.2004 р. №157/05, від 19.05.2004 р. №162/05, від 2
0.05.2004 р. №166/05, від 21.05.2004 р. №171/05, від 27.05.2004 р
. №189/05 на загальну суму 346 580,46 грн.; с
тягнуто з ТОВ “Дюна” на корис
ть Державного бюджету Україн
и грошові кошти у розмірі 346 580,46
грн.; зобовязано ПП “Фактор
” повернути ТОВ “Дюна” все од
ержане за угодою між ними від
повідно до накладних від 02.04.2004
р. №155фк, від 02.04.2004 р. №158-фк, від 02.04.2004 р
. №159-фк, від 02.04.2004 р. №160-фк, від 01.05.2004 р.
№109/05, від 03.05.2004 р. №119/05, від 04.05.2004 р. №122/05, в
ід 05.05.2004 р. №125/05, від 06.05.2004 р. №128/05, від 06.05
.2004 р. №127/05, від 06.05.2004 р. №126/05, від 12.05.2004 р. №
141/05, від 13.05.2004 р. №145/06, від 16.05.2004 р. №157/05, ві
д 19.05.2004 р. №162/05, від 20.05.2004 р. №166/05, від 21.05.200
4 р. №171/05, від 27.05.2004 р. №189/05 на загальн
у суму 346 580,46 грн.

ТОВ “Дюна” не погоджуючись
з постановою Київського між
обласного апеляційного госп
одарського суду від 19.07.2007 р. у сп
раві №А12/019-07 звернулось до Вищо
го адміністративного суду Ук
раїни з касаційною скаргою, в
якій просить її скасувати та
залишити в силі постанову Го
сподарського суду Київської
області від 25.01.2007 р.

Заслухавши суддю-доповід
ача, пояснення представників
сторін, розглянувши надані п
исьмові докази в їх сукупнос
ті, Вищий адміністративний с
уд України вважає, що касацій
на скарга ТОВ “Дюна” підляга
є частковому задоволенню з н
аступних підстав.

Предметом даного спору є ви
знання недійсною угоди між Т
ОВ “Дюна” та ПП “Фактор”, відп
овідно до накладних виписани
х ПП “Фактор” ТОВ “Дюна”: від 0
2.04.2004 р. №155фк, від 02.04.2004 р. №158-фк, від 02.0
4.2004 р. №159-фк, від 02.04.2004 р. №160-фк, від 01.05.
2004 р. №109/05, від 03.05.2004 р. №119/05, від 04.05.2004 р. №
122/05, від 05.05.2004 р. №125/05, від 06.05.2004 р. №128/05, ві
д 06.05.2004 р. №127/05, від 06.05.2004 р. №126/05, від 12.05.200
4 р. №141/05, від 13.05.2004 р. №145/06, від 16.05.2004 р. №1
57/05, від 19.05.2004 р. №162/05, від 20.05.2004 р. №166/05, ві
д 21.05.2004 р. №171/05, від 27.05.2004 р. №189/05 на зага
льну суму 346 580,46 грн., оскільки, на
думку відповідача, дана угод
а укладена з метою, яка завідо
мо суперечить інтересам держ
ави і суспільства, так як відп
овідач 2 укладаючи договір ма
в на меті приховування прибу
тків, отриманих від реалізац
ії товару.

Суд першої інстанції, відмо
вляючи у задоволення позовни
х вимог, виходив з того, що з ма
теріалів справи не вбачаєтьс
я існування між відповідачам
и господарських правовіднос
ин, які вчинені з метою, що зав
ідомо суперечить інтересам д
ержави і суспільства, факт пр
иховування відповідачами до
ходів від оподаткування не в
становлено, як не доведено на
явність мети і умислу відпов
ідачів на укладення угоди з м
етою, яка завідомо суперечит
ь інтересам держави і суспіл
ьства.

Суд апеляційної інстанції
, скасовуючи рішення суду пер
шої інстанції та задовольняю
чи позовні вимоги Білоцерків
ської ОДПІ, виходив з наявнос
ті в діях відповідачів мети і
умислу на укладення угоди з м
етою, яка завідомо суперечит
ь інтересам держави і суспіл
ьства.

Поряд з цим, Вищий адмініс
тративний суд України зверта
є увагу на те, що згідно з ч. 1 ст
. 208 Господарського кодексу Ук
раїни, якщо господарське зоб
овязання визнано недійсни
м як таке, що вчинено з метою, я
ка завідомо суперечить інтер
есам держави і суспільства, т
о за наявності наміру в обох с
торін у разі виконання зоб
овязання обома сторонами
в доход держави за рішенням с
уду стягується все одержане
ними за зобовязанням, а в ра
зі виконання зобовязання о
днією стороною з другої стор
они стягується в доход держа
ви все одержане нею, а також ус
е належне з неї першій сторон
і на відшкодування одержаног
о. У разі наявності наміру лиш
е в однієї зі сторін усе одерж
ане нею повинно бути поверне
но другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на в
ідшкодування виконаного стя
гується за рішенням суду в до
ход держави.

Наведену норму слід застос
овувати з урахуванням того, щ
о відповідно до ст. 228 Цивільно
го кодексу України правочин,
вчинений з метою, яка завідом
о суперечить інтересам держа
ви і суспільства, водночас є т
аким, що порушує публічний по
рядок, а отже, нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 цього К
одексу визнання судом такого
правочину недійсним не вима
гається, а тому позови податк
ових органів про визнання та
кого правочину (угоди, господ
арського зобовязання) неді
йсним судовому розгляду не п
ідлягають.

Органи державної податков
ої служби, зазначені в абз. 1 ст
. 10 Закону України “Про держав
ну податкову службу в Україн
і”, можуть на підставі п. 11 цієї
статті звертатись до судів і
з позовами про стягнення в до
ход держави коштів, одержани
х за правочинами, вчиненими з
метою, яка завідомо суперечи
ть інтересам держави і суспі
льства, посилаючись на їхню н
ікчемність, а висновок суду с
тосовно нікчемності правочи
ну має бути викладений у моти
вувальній, а не в резолютивні
й частині судового рішення.

Частиною 1 ст. 228 Кодексу адмі
ністративного судочинства У
країни передбачено, що суд ка
саційної інстанції скасовує
судові рішення в касаційном
у порядку і залишає позовну з
аяву без розгляду або закрив
ає провадження у справі з під
став, встановлених статтями
155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Коде
ксу адміністративного судоч
инства України суд закриває
провадження у справі, якщо сп
раву не належить розглядати
в порядку адміністративного
судочинства.

На підставі викладеного, Ви
щий адміністративний суд Укр
аїни дійшов висновку про ная
вність підстав для закриття
провадження у справі в части
ні позовних вимог Білоцерків
ської ОДПІ щодо визнання нед
ійсною угоди між ТОВ “Дюна” т
а ПП “Фактор”, відповідно до н
акладних виписаних ПП “Факто
р” ТОВ “Дюна”: від 02.04.2004 р. №155фк, в
ід 02.04.2004 р. №158-фк, від 02.04.2004 р. №159-фк, ві
д 02.04.2004 р. №160-фк, від 01.05.2004 р. №109/05, від 03.
05.2004 р. №119/05, від 04.05.2004 р. №122/05, від 05.05.2004 р.
№125/05, від 06.05.2004 р. №128/05, від 06.05.2004 р. №127/05, в
ід 06.05.2004 р. №126/05, від 12.05.2004 р. №141/05, від 13.05
.2004 р. №145/06, від 16.05.2004 р. №157/05, від 19.05.2004 р. №
162/05, від 20.05.2004 р. №166/05, від 21.05.2004 р. №171/05, ві
д 27.05.2004 р. №189/05 на загальну суму 346 580
,46 грн.

В частині позовних вимог Бі
лоцерківської ОДПІ щодо заст
осування наслідків недійсно
сті договорів згідно ст. 208 Гос
подарського кодексу України
, а саме, стягнення з ТОВ “Дюна
” на користь Державного бюдж
ету України кошти в сумі 346 580,46 г
рн. та стягнення з ПП “Фактор”
на користь ТОВ “Дюна” кошти в
сумі 346 580,46 грн. Вищий адміністр
ативний суд України звертає
увагу на наступне.

Так, за вчинення правочину з
метою, яка завідомо суперечи
ть інтересам держави і суспі
льства, застосовуються санкц
ії, передбачені ч. 1 ст. 208 Господ
арського кодексу України. За
змістом статті це можливо ли
ше в разі виконання правочин
у хоча б однією стороною. Зазн
ачені санкції не можна засто
совувати за сам факт несплат
и податків (зборів, інших обов
язкових платежів) однією з
і сторін договору, оскільки з
а таких обставин правопоруше
нням була б несплата податкі
в, а не вчинення правочину. Для
стягнення цих санкцій є необ
хідною наявність умислу на у
кладення угоди з метою, яка за
відомо суперечить інтересам
держави і суспільства.

Згідно з ч. 1 ст. 208 Господарськ
ого кодексу України, передба
чені нею санкції застосовує
лише суд, що відповідає ст. 41 Ко
нституції України, згідно з я
кою конфіскація майна може б
ути застосована виключно за
рішенням суду у випадках, обс
язі та порядку, встановлених
законом.

Оскільки зазначені санкці
ї є конфіскаційними, стягуют
ься за рішенням суду в доход д
ержави за порушення правил з
дійснення господарської дія
льності, то судова колегія пі
дтримує думку судів попередн
іх інстанцій про те, що вони на
лежать не до цивільно-правов
их, а до адміністративно-госп
одарських санкцій як такі, що
відповідають визначенню, на
веденому в ч. 1 ст. 238 Господарсь
кого кодексу України.

З урахуванням викладеного
, встановлені ч. 1 ст. 208 Господар
ського кодексу України санкц
ії можуть бути застосовані л
ише з дотриманням строків, вс
тановлених ст. 250 цього Кодекс
у, тобто протягом шести місяц
ів з дня виявлення порушення
, але не пізніше ніж через один
рік з дня порушення субєкт
ом установлених законодавчи
ми актами правил здійснення
господарської діяльності, кр
ім випадків, передбачених за
коном.

Судами попередніх інстанц
ій встановлено, що днем поруш
ення відповідачами установл
ених законодавчими актами пр
авил здійснення господарськ
ої діяльності є дата укладен
ня угоди період з 02.04.2004 р. по 27.0
5.2004 р., а позов подано Білоцеркі
вською ОДПІ 23.01.2007 р., тобто з п
ропуском річного строку вста
новленого ст. 250 ГК України для
застосування санкцій, встан
овлених ч.1 ст. 208 Господарськог
о кодексу України.

Таким чином, судом першої ін
станції обґрунтовано не заст
осовано санкції, встановлені
за виконання угод, укладених
з метою, завідомо суперечною
інтересам держави і суспіль
ства, однак з обґрунтуванням
такого рішення погодитись н
е можна. Водночас, помилковіс
ть мотивів відмови у задовол
енні позовних вимог не може б
ути підставою для скасування
правильного по суті рішення
у цій частині. Зазначена прав
ова позиція підтримується і
Верховним судом України, зок
рема у постанові від 25.09.2007 р. № 07/99
.

Згідно ч. 1 ст. 220 Кодексу адмін
істративного судочинства Ук
раїни суд касаційної інстанц
ії перевіряє правильність за
стосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм м
атеріального та процесуальн
ого права, правової оцінки об
ставин у справі і не може досл
іджувати докази, встановлюва
ти та визнавати доведеними о
бставини, що не були встановл
ені в судовому рішенні, та вир
ішувати питання про достовір
ність того чи іншого доказу.

Враховуючи вищевикладене,
Вищий адміністративний суд
України дійшов висновку про
те, що постанова Київського м
іжобласного апеляційного го
сподарського суду від 19.07.2007 р. п
ідлягає скасуванню в повному
обсязі; постанова Господарс
ького суду Київської області
від 25.01.2007 р. у справі №А12/019-07 підля
гає скасування в частині від
мови у задоволенні позовних
вимог щодо визнання недійсно
ю угоди між ТОВ “Дюна” та ПП “Ф
актор”, а провадження в цій ча
стині має бути закрито. В інші
й частині позовних вимог пос
танова Господарського суду К
иївської області від 25.01.2007 р. у с
праві №А12/019-07 має бути залишена
без змін.

На підставі викладеного
, керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу а
дміністративного судочинст
ва України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товарист
ва з обмеженою відповідальні
стю “Дюна” на постанову Київ
ського міжобласного апеляці
йного господарського суду ві
д 19.07.2007 р. у справі №А12/019-07 задоволь
нити частково.

Постанову Київського міжо
бласного апеляційного госпо
дарського суду від 19.07.2007 р. у спр
аві №А12/019-07 скасувати.

Постанову Господарського
суду Київської області від 25.0
1.2007 р. у справі №А12/019-07 скасувати в
частині відмови у задоволен
ні позовних вимог щодо визна
ння недійсною угоди між Това
риством з обмеженою відповід
альністю “Дюна” та Приватним
підприємством “Фактор”.

Закрити провадження у спра
ві в цій частині.

В іншій частині постанову Г
осподарського суду Київсько
ї області від 25.01.2007 р. у справі №А
12/019-07 залишити без змін.

Ухвала набирає законної си
ли з моменту проголошення і о
скарженню не підлягає, крім в
ипадків, встановлених статте
ю 237 Кодексу адміністративног
о судочинства України.

Головуючий
(підпис)
О.А. Сергейчук

Судді
(підпис)
Л.В. Ланченко

(підпис)
О.М. Нечитайло

(підпис)
Н.Г. Пилипчук

(підпис)
К.В. Конюшко

З оригіналом згідно
Відповідальний секретар