Справа № 2а-673/07
Суддя: Лугвіщик A.M.
Дата ухвалення: 2007-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

код суду 2702
Справа № 2а-673/07
Категорія № 39
ПОСТАНОВА

ІМ"ЯМ УКРАЇНИ

16 квітня 2007 року м.
Севастополь

Гагарінський
районний суд м. Севастополя у складі: головуючого-судді - Лугвіщик A.M., при
секретарі - Кравчук О.Е.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м. Севастополі справу за позовом ОСОБА_1 до
військової частини А 3370 про стягнення грошової компенсації замість речового
майна,

встановив: ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до військової частини А
3370 про стягнення грошової компенсації замість речового майна у розмірі 5422
гривні 69 коп., мотивуючи тим, що вона проходить дійсну військову службу у
військовій частині А 3370 та їй не виплачена грошова компенсація, замість
речового майна на суму 5422 грн. 69 коп.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просив позов
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надав заяву
про розгляд справи за його відсутності, з позовом згодний.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника
відповідача на підставі наявних в ній матеріалів і ухвалити рішення при
попередньому розляді справи.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні позивач проходить дійсну військову
службу у військовій частині А 3370 та знаходиться на всіх видах забезпечення.
Однак речовим майном або компенсацією замість нього ОСОБА_1 не забезпечувалася.

Згідно ст. 9 Закону України "Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців та ч.1енів їх сімей"
військовослужбовці за рахунок держави забезпечуються речовим майном,
продовольчими пайками під час проходження служби, або за бажанням можуть
отримати грошову компенсацію за них.

Хоча з 11 березня 2000 року дія ч. 2 ст. 9 Закону України
"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та ч.1енів їх
сімей" в частині наявності у військовослужбовців права на отримання
компенсації за речове майно зупинена на підставі Законів України № 1459-ІП від
17.02.2000 року та № 1577-ІП від 23

березня
2000 року, але з 2001 року набрала чинності ст. 16 Закону України "Про
Збройні Сили України", якою гарантується отримання військовослужбовцями за
рахунок держави різних видів забезпечення, в тому числі і речового майна, в
зв"язку з чим суд повинен керуватись вимогами Закону, який набрав чинності
у більш пізній час.

Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів
або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. За даних обставин Закон України про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів " від 17 лютого 2000 року являється таким, що
звужує зміст і обсяг існуючих прав громадян, тобто суперечить Конституції
України.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та
інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні
відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до
суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно довідки в/ч
А-3370, позивачеві не видавалось речове майно в натурі і у
грошовому вигляді.

Як вбачається із матеріалів справи позивачу до видачі належить речове майно
на суму 5422 грн. 69 коп., яка підлягає стягненню у зв"язку з вищенаве
деним.

На підставі наведеного і керуючись ст. 9, 11, 14, 69, 71, 86, 88, 158- 163,
185-187 КАС України, ст. 8, 22, 55 Конституції України, ч. 2 ст. 9 Закону
України "Про соціальний захист військовослужбовців та ч.1енів їх
сімей", ст. 16 Закону України "Про Збройні Сили України", суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити.

Стягнути з військової частини А3370 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію
замість речового майна у розмірі 5422 грн. 69 коп.

Постанова може бути оскаржено в апеляційний суд м. Севастополя через
Гагарінський районний суд м. Севастополя шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення постанови зяви про апеляційне оскарження постанови суду і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.5 ст. 186 КАС
України.

Постанову
складено власноручно у
нарадчій кімнаті, в
єдиному екземплярі.