Справа № 4/333
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2008-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

м. Київ, вул. Десятинна, 4/6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

м.
Київ

24.06.2008 15
год. 34 хв. Справа №
4/333

За
позовом

ОСОБА_1

До

Управління
пенсійного фонду України у Солом`янському районі м. Києва

Про

зобов`язання
перерахувати і збільшити пенсію на 30% мінімальної пенсії за віком

Суддя Вовк
П.В.

Секретар судового засідання Камінська Т.О.

Представники:

Від
позивача

ОСОБА_2
-довіреність від 23.06.2008 №513

Від
відповідача

Тихончук
Ірина Валеріївна -довіреність від 11.02.2008 №363/02

На
підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 24.06.2008 проголошено
вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1
(надалі Позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з
позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України у Солом`янському районі
м. Києва про зобов`язання перерахувати і збільшити пенсію на 30% мінімальної
пенсії за віком з 01.01.2006.

Ухвалою
Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.06.2008 відкрито провадження в
адміністративній справі № 4/333, закінчено підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду на 24.06.2008, залучено до участі у справі іншого
відповідача -Головне управління соціального захисту населення Київської міської
державної адміністрації.

Ухвалою
Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.06.2008 на підставі ст. 52 КАС
України суд вилучив зі складу відповідачів Головне управління соціального
захисту населення Київської міської державної адміністрації.

У
судовому засіданні Позивач уточнив позовні вимоги в частині зобов`язання
збільшити пенсію на 30% мінімальної пенсії за віком з 09.07.2007.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що Позивач є пенсіонером, має статус дитини війни і
відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від
18.07.2004 №2195-ІУ має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за
віком, не нижче прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Позивач
звертався до Відповідача з заявою про перерахунок пенсії, Відповідач відмовив в
перерахунку пенсії.

Відповідач
надав письмове заперечення, у якому просить суд відмовити в задоволені позову
оскільки він діяв в межах повноважень, наданих йому законами України та
підзаконними нормативно-правовими актами. Зокрема, Законом України «Про
соціальний захист дітей війни»передбачено, що фінансування виплат по даному
Закону проводиться з державного бюджету України, який затверджує Верховна Рада
України, а не з бюджету Пенсійного фонду України, який затверджує Кабінет
Міністрів України. Крім того, Відповідач зазначив, що ч. 3 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»передбачено,
що мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно
для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. З цього
Відповідач робить висновок, що зазначений мінімальний розмір пенсії за віком
для перерахунків чи підвищення пенсій він не застосовується. Також зазначив, що
жодним законом не передбачено, які органи повинні виплачувати підвищенні
пенсії, за рахунок яких коштів та джерел, в якому процедурному порядку
здійснювати призначення і яким чином обчислювати вказаний розмір.

Дослідивши
матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
(надалі Позивач) народилася 09.12.1940 є пенсіонером з 25.05.1993 -відповідно
до посвідчення від 30.06.1993 №143865.

Згідно
із ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.07.2004
№2195-ІУ (надалі Закон №2195-ІУ) дитиною війни є особа, яка є громадянином
України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни
було менше 18 років.

Статтею
6 Закону №2195-ІУ зазначено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Закон
№2195-ІУ набув чинності з 01.01.2006.

Відповідач
не заперечує того факту, що Позивач є дитиною війни і має право на отримання на
підвищення пенсії згідно Закону №2195-ІУ.

Відповідно
до Положення про Пенсійний фонд України затвердженого Указом Президента України
від 01.03.2001 №121/2001 Пенсійний фонд України є центральним органом
виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір,
акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для
їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату
пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із
законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України,
здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України.
Діяльність Пенсійного фонду України спрямовується та координується Кабінетом
Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики України.

Дію
ст. 6 Закону №2195-ІУ було зупинено на 2006 рік згідно п. 17 ст. 77 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2006 рік»№3235-ІV від 20.12.2005.

Законом
України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України
на 2006 рік"»від 19.01.2006
№3367-ІУ п. 17 статті 77 було виключено, тобто відновлено дію ст. 6
Закону №2195-ІУ та ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006
рік»було викладено в новій редакції відповідно до якої пільги дітям війни,
передбачені статтею 6 Закону №2195-ІУ, - запроваджуються у 2006 році поетапно,
за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з
питань бюджету.

Дію
ст. 6 Закону №2195-ІУ було також зупинено на 2007 рік відповідно до п. 12 ст.
71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»№489-V від 19.12.2006 з урахуванням ст. 111 цього
Закону - у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії,
відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей
війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки,
встановленої для учасників війни.

Проте,
Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007 (у справі №
1-29/2007 за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36,
частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66,
пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей
98, 101, 103, 111 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007
рік”(справа про соціальні гарантії громадян) зупинення дії статті 6 на 2007
рік, передбачене пунктом 12 статті 71 Закону України від 19.12.2006 р. N 489-V,
визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Підпунктом
2 п. 41 Розділом ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 №107-УІ,
ст. 6 Закону №2195-ІУ було викладено у новій редакції: «дітям війни (крім тих,
на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників
війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане
підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів»

Згідно
з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 зміни,
внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N
107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Відповідно
до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»фінансове
забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного
бюджету України, а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду України. За умови
відсутності у державному бюджеті коштів на виплату щомісячних надбавок дітям
війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з
яких має виплачуватися зазначена надбавка. Однак, в той же час, на думку суду,
це не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в
тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка прямо передбачена законом.

Суд
звертає увагу сторін на те, що реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів законодавства, не
може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання
органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань судом не приймається до уваги. Так, наприклад, у справі «Кечко
проти України»Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає
аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань.

Правовідносини,
що виникають в процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії
основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє
державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає
механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та
інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home
Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності
означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання,
взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті,
який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу
пов'язана з іншим принципом -відповідальності держави, який полягає у тому, що
держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання
відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили
певну концепцію, в даному випадку це державна соціальна підтримка дітей війни,
така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони
відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без
завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки
схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення
обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом
публічної влади такої політики чи поведінки.

Як
зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і
щомісячного довічного грошового утримання) зміст прав і свобод людини - це
умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини,
необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини -
це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його
множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних
одиницях виміру.

Звуження
змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик
можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто
якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола
суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких
інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх
кількісної характеристики.

Враховуючи
те, що Позивач є дитиною війни, він наділений державою певним правовим
статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального
захисту, зокрема право на отримання надбавки до пенсії.

Наділивши
дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе
публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є
дітьми війни.

Тобто,
між Позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері
життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави
забезпечити соціальний захист дітей війни.

Відповідно
до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і
не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Відповідно
до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів
особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі
прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно
до ч. 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Враховуючи
вищенаведене, суд прийшов до висновку, що Відповідачем не доведена
правомірність не нарахування та не виплати підвищення до пенсії на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону №2195-ІУ.

Керуючись
ст.ст. 2, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Зобов`язати Управління Пенсійного
фонду України у Солом`янському районі м. Києва здійснити нарахування та виплату
ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком
з 09.07.2007 по 24.06.2008 відповідно до статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»від 18.07.2004 №2195-ІУ.

3. Повернути ОСОБА_1 3,40 грн. судового
збору сплаченого до Державного бюджету України.

Постанова
відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом,
якщо таку заяву не було подано.

Постанова
може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

П.В.Вовк